Ухвала

іменем україни

22 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,
суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М.,Маляренка А.В.,Юровської Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області про визнання права власності на самочинно збудовані об'єкти нерухомого майна, за касаційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області на рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_7 звернулася до суду в суд з позовом до Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області, у якому з урахуванням уточнень, просив визнати за ним право власності власності без вводу в експлуатацію на комплекс тракторної бригади та гаражів, який складається із: складу літ. «Ж», заправки літ. «З», навісу літ. «К», «К-1», «К-2», навісу літ. «Л», прохідної літ. «Н», вагової літ. «О», заправки літ. «П», складу літ. «Р», складу літ. «С», складу літ. «Т», складу літ. «Т-1», складу літ. «Т-2», складу літ. «Т-3», складу літ. «Т-4», складу літ. «У», навісу літ. «У-1», складу літ. «Ф», навісу літ. «Ф-1», складу літ. «X», складу літ. «Ц», газогенераторної літ. «Ч», складу з прибудовою літ. «Щ», «Щ-1», складу літ. «Ю», складу літ. «Я» та зобов'язати зареєструвати зазначені об'єкти нерухомого майна на його ім'я.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що протягом 2002−2011 років за власний кошт будував окремі будівлі під загальною назвою комплекс, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Після закінчення будівництва спірних об'єктів нерухомості, позивач звернувся з клопотанням до виконкому Томаківської селищної ради Дніпропетровської області про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом споруд та видачі свідоцтва про право власності на об'єкти нерухомості.

Однак, в зв'язку з тим, що будівництво об'єктів нерухомості здійснювалось без отримання будівельного паспорту та належно затвердженого проекту, тобто самочинно, виконком селищної ради відмовив у видачі свідоцтва про право власності на вже збудовані об'єкти нерухомості.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 помер. Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2013 року ОСОБА_6 (дружина померлого) залучена до участі у справі в якості правонаступника позивача.

Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2014 року, позов задоволено. Визнано за ОСОБА_7 право власності на комплекс тракторної бригади та гаражів, розташований за адресою: АДРЕСА_1, який складається із: складу літ. «Ж», заправки літ. «З», навісу літ. «К», «К-1», «К-2», навісу літ. «Л», прохідної літ. «Н», вагової літ. «О», заправки літ. «П», складу літ. «Р», складу літ. «С», складу літ. «Т», складу літ. «Т-1», складу літ. «Т-2», складу літ. «Т-3», складу літ. «Т-4», складу літ. «У», навісу літ. «У-1», складу літ. «Ф», навісу літ. «Ф-1», складу літ. «X», складу літ. «Ц», газогенераторної літ. «Ч», складу з прибудовою літ. «Щ», «Щ-1», складу літ. «Ю», складу літ. «Я». Зобов'язано ОСОБА_7 зареєструвати зазначені об'єкти нерухомого майна на своє ім'я.

У касаційній скарзі першого заступника прокурора Дніпропетровської області, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що земельна ділянка на якій розташований спірний комплекс тракторної бригади та гаражів, надана позивачу в установленому законом порядку, тобто за договором оренди, який не оспорено; самочинно збудовані будівлі та споруди відповідають будівельним нормам та правилам; прав та законних інтересів інших осіб вказані будівлі та споруди не порушують.

Проте погодитися з такими висновками судів не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 червня 2013 року, витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_6 вступила у права та обов'язки спадкодавця ОСОБА_7

Згідно з договором суборенди земельної ділянки від 23 липня 2013 року укладеного між ОСОБА_6 та селянським (фермерським) господарством «ОСОБА_7», зареєстрованого 05 серпня 2013 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка загальною площею 9,8675 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташована під спірними господарськими будівлями і спорудами, перебуває у користуванні ОСОБА_6 та відведена з метою забудови (а. с. 113-119).

Ринкова вартість вказаних вище об'єктів нерухомості відповідно до висновку суб'єкта оціночної діяльності товариства з обмеженою відповідальністю «Югпрофексперт» складає 32 837 796 грн.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з вимогами ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 9 Закону України від 20 травня 1999 року «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку, визначеному ст. 24 Закону України «Про планування і забудову територій».

Отже, визнання судом права власності на самочинно побудоване (реконструйоване) нерухоме майно можливе у тому разі, якщо в прийнятті такого об'єкта в експлуатацію було незаконно відмовлено та за умови дотримання визначених законом вимог, необхідних для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта.

Рішенням Томаківської селищної ради від 18 липня 2012 року № 80 ОСОБА_7 відмовлено в узаконенні самочинного будівництва об'єктів нерухомого майна, у зв'язку з відсутністю дозвільних документів щодо початку будівництва (а. с. 81).

З технічних паспортів, виданих Комунальним підприємством «Томаківське бюро технічної інвентаризації» ДОР на зведені об'єкти нерухомості вбачається, що спірні приміщення потребують введення в експлуатацію.

Отже, спірні нежитлові приміщення не прийняті в експлуатацію у встановленому законом порядку, а також право власності на них не оформлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Частиною 2 статті 376 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Відповідно до абзацу 3 п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва») вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, крім того, що права та інтереси Головного управління Державного агентства земельних ресурсів у Дніпропетровській області не зачіпаються, що не ґрунтується на законі, оскільки Головне управління Державного агентства земельних ресурсів у області відповідно до Положення про Головне управління Держземагентства в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25 січня 2013 року № 40 (зі змінами) передає відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення у власність або користування для всіх потреб в межах області.

Враховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами не встановлені, суд першої інстанції не встановив коло осіб по даній справі та не вирішив питання щодо залучення їх до участі у справі, а тому судові рішення не відповідають вимогам ст. ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області частково задовольнити.

Рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: А.О. Леванчук Л.М. Мазур А.В. МаляренкоГ.В. Юровська