Справа № 161/2442/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Олексюк А.В.
Провадження № 22-ц/773/78/15 Категорія: 30 Доповідач: Данилюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Данилюк В.А.,

суддів Подолюка В.А., Киці С.І.,

при секретарі Захаровій Н.А.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 листопада 2014 року,

В С Т А Н О В И ЛА:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 листопада 2014 року даний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 5420 (п'ять тисяч чотириста двадцять) грн. 66 коп. майнової шкоди та 500 (п'ятсот) грн. моральної шкоди.

В решті вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо стягнення судового збору.

Не погоджуючись з даним рішенням, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, покликаючись на незаконність судового рішення через неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність рішення суду обставинам справи, що мають значення для справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову відмовити.

В даному судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, позивач ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3 апеляційну скаргу заперечили.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Задовольняючи частково позов, суд обґрунтовано виходив з того, що відповідач не спростував висновки щодо розміру заподіяних збитків, завданих внаслідок затоплення квартири, та як власник квартири, у якій стався порив труби гарячого водопостачання, несе відповідальність за шкоду, завдану майну позивача.

Судом встановлено, що квартира за АДРЕСА_2 в м. Луцьку Волинської області належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 26.07.2006 року (а.с. 4).

Квартира за АДРЕСА_1 в м. Луцьку Волинської області належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.02.1999 року (а.с. 28, 29).

23 грудня 2013 року відбулось затоплення квартири за АДРЕСА_2 в м. Луцьку Волинської області, власником якої являється позивач ОСОБА_1 Причиною затоплення було протікання гарячої води з квартири АДРЕСА_1, власником якої являється відповідач ОСОБА_2, що підтверджується актом обстеження квартири комісії житлово-комунального підприємства № 7 від 23.12.2013 року.

Як вбачається із приписів ст.ст. 322, 323 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом.

Обов'язок власника квартири як споживача житлово-комунальних послуг утримувати внутрішньоквартирне обладнання, слідкувати за його технічним станом, своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини, за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно - технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини, передбачений і ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

З довідки ПП "Захід-Торг-Буд" від 05.04.2014 року вартість будівельних робіт та витрат у зв'язку з затопленням квартири за АДРЕСА_2 в м. Луцьку Волинської області становить 5420,66 грн. (а.с. 9).

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі ( передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України при виникненні між сторонами деліктних правовідносин доведення відсутності вини у спричиненні шкоди є обов'язком відповідача, вина заподіювача шкоди презюмується.

Вирішуючи вимогу щодо стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції наявність такої шкоди обґрунтував порушенням прав позивачів внаслідок дій з заподіяння шкоди та переживаннями щодо потреби відновлення наслідків такої шкоди. Пошкодження майна порушило звичний спосіб життя, що призвело до фізичних та душевних страждань. З висновками суду погоджується і колегія суддів. Позивачі самотужки без ініціативи з боку відповідача намагались тривалий час відновити істину щодо встановлення та підтвердження факту залиття та винних дій з боку відповідача, а тому визначена сума відшкодування моральної шкоди не виходить за межу розумного та справедливого розміру такого відшкодування.

За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального і процесуального права колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин, що виникли між сторонами, перевірив належним чином доводи позивача та відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України дав належну оцінку встановленим обставинам та наявним у справі доказам, а тому дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження судом першої інстанції і не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

З огляду на вказане колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального права, зазначені в ньому висновки є правильними і ґрунтуються на встановлених судом обставинах справи, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухваленого у даній справі судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 листопада 2014 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: