У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,
суддів:Леванчука А.О., Мазур Л.М., Нагорняка В.А., Юровської Г.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа − ОСОБА_7, про визнання іпотечного договору припиненим, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», подану представником Матвєєвим В.Ю., на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2011 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ«УкрСиббанк»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), звернулося до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 10 жовтня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_7 було укладено договір про надання споживчого кредиту з правилами № 0, відповідно до умов якого вона отримала кредит у розмірі 78 920 доларів США, що згідно встановленого НБУ офіційного курсу гривні по відношенню до долара США станом на час укладення договору було еквівалентно 388 846 грн 73 коп., зі сплатою 15,50% річних та строком повернення цих коштів до 10 жовтня 2018 року. У цей же день у забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_7 за цим договором між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки, предметом якого є належна на праві власності останній квартира АДРЕСА_1.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_7 умов кредитного договору утворилася заборгованість, яка станом на 20 травня 2011 року становила 100 170 доларів США, що еквівалентно 797 894 грн 09 коп., у рахунок погашення якої позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки.

ОСОБА_6 подала зустрічний позов до суду про визнання іпотечного договору припиненим, посилаючись на істотну зміну обставин, якими керувалися сторони при укладенні цього договору.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 грудня 2014 року, у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_6 задоволено. Визнано припиненим іпотечний договір від 10 жовтня 2008 року, укладений між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_6, відповідно до якого в іпотеку була передана квартира АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_6

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із ухваленням нового рішення у справі про задоволення їхнього позову та відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга ПАТ «Дельта Банк» підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк», суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов висновку, що останнім не надані належні і допустимі докази, які б свідчили про набуття ним права звернення стягнення на предмет іпотеки за договором від 10 жовтня 2008 року. У той же час суди вважали доведеними вимоги ОСОБА_6 за зустрічним позовом щодо наявності істотних обставин, які у відповідності до ст. 652 ЦК України, є підставою для припинення іпотечного договору.

Однак з таким висновком судів погодитися не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 10 жовтня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_7 було укладено договір про надання споживчого кредиту з правилами № 0, відповідно до умов якого ОСОБА_7 отримала кредит у розмірі 78 920 доларів США, що згідно встановленого НБУ офіційного курсу гривні по відношенню до долара США станом на час укладення договору було еквівалентно 388 846 грн 73 коп., зі сплатою 15,50% річних та строком повернення цих коштів до 10 жовтня 2018 року. У цей же день у забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_7 за цим договором між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки, предметом якого є належна на праві власності останній квартира АДРЕСА_1.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 7 липня 2011 року, яке набрало законної сили, стягнуто солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_9 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 787 196 грн 29 коп. заборгованості за договором про надання споживчого кредиту з правилами № 0 від 10 жовтня 2008 року.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 33 вказаного вище Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Суди, визнаючи іпотеку припиненою, виходили із того, що термін кредитної угоди збільшився, і, що ПАТ «УкрСиббанк» вже звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором № 0 від 10 жовтня 2008 року. При цьому суди не врахували, що задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена (абз. 2 п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»), а тому помилково вважали, що ПАТ «УкрСиббанк» відмовився від звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки з такою вимогою він не звертався у 2011 році.

Також суди залишили поза увагою п. 23 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», яким передбачено, що при вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до статті 11 Закону України «Про заставу», статей 1, 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до статті 546 ЦК застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553-559 ЦК) не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки. У зв'язку із цим солідарна відповідальність боржника та майнового поручителя нормами ЦК не передбачена.

З урахуванням викладеного судові рішення не можна визнати законними й обґрунтованими, тому вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», подану представником Матвєєвим В.Ю., задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 грудня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.Є. Червинська

Судді: А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Г.В. Юровська