АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 542/892/14-ц Номер провадження 22-ц/786/357/15Головуючий у 1-й інстанції Івко В. М. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Дорош А.І.

Суддів: Омельченко Л.М. Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

позивача ОСОБА_2

прокурора Бондаренка А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 09 грудня 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Новосанжарського РВ УМВС України в Полтавській області, управління Державної казначейської служби України у Новосанжарському районі Полтавської області, Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю і неправомірними діями працівників Новосанжарського РВ УМВС України в Полтавській області,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суд з позовом до Новосанжарського РВ УМВС України в Полтавській області, управління Державної казначейської служби України у Новосанжарському районі Полтавської області, Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю і неправомірними діями працівників Новосанжарського РВ УМВС України в Полтавській області.

Просила стягнути з Головного управління Державної казначейської служби України в Полтавській області 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями та бездіяльністю органу досудового розслідування.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 09 грудня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовлено.

Не погодившись з судовим рішення, його в апеляційному порядку оскаржила позивач ОСОБА_2 яка, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, справу направити для розгляду до місцевого суду. Вказує, що до даних правовідносин слід застосувати норми ч. 6 ст. 1176 ЦК України.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що в провадженні слідчого Новосанжарського РВ УМВС України в Полтавській області Ільченка О.В. з 13.12.2012 р. знаходиться кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185. ч.1 ст. 356 КК України, стосовно ОСОБА_4, по якій жодній особі не повідомлено про підозру.

ОСОБА_2 неодноразово направляла клопотання слідчому про проведення певних слідчих дій, які не завжди ним виконувались в повному обсязі та своєчасно, та виносилися безпідставні постанови про закриття кримінального провадження, які скасовувалися судами.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що дані спірні відносини регулюються спеціальною нормою права, а саме ст. 1176 ЦК України, частина 7 якої передбачає, що порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Пункт 5 статті 3 Закону України від 01.12.1994 р. № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачає відшкодування моральної шкоди лише у випадках, передбачених статтею 1 цього Закону. Оскільки у судовому засіданні не встановлені такі випадки, то і відсутні підстави для стягнення моральної шкоди. Також відсутні підстави для відшкодування шкоди на загальних підставах.

Як встановила колегія суддів, такий висновок місцевого суду є вірним, оскільки суд дійшов їх після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування фактичних обставин справи, прав та обов'язків сторін в даних правовідносинах, з правильним застосуванням норм матеріального права.

Як встановила колегія суддів і це вбачається із змісту позовної заяви, предметом спору є стягнення моральної шкоди 5 000 грн., спричиненої, як стверджує позивач, внаслідок протиправних дій, бездіяльності та порушення прав Новосанжарським РВ, що підтверджується постановами Новосанжарського районного суду та постановами прокурора. При цьому позивач посилається на вимоги ст.ст.1 173, 1167 УК України.

Ухвалючи судове рішення, місцевий суд вірно визначився з характером спірних правовідносин та з нормами матеріального права, що їх регулюють.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверенням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до вимог ст. 3 ЦПК України позивач на свій розсуд обрала спосіб захисту порушенного права. Суд не може вийти за межі та підстави заявлених позовних вимог.

Виходячи із предмету спору, меж заявлених позовних вимог, досліджених у судовому засіданні доказів, колегія суддів приходить до висновку про те, що дійсно відсутні підстави для задоволення даного позову.

Позивач пов»язує спричинення моральної шкоди з фактами протиправних дій працівників Новосанжарського РВ, які доводяться ухвалами Новосанжарського районного суду про скасування постанов у кримінальному провадженні про відмову у задоволенні клопотання щодо допиту свідка, залучення спеціаліста, про закриття кримінального провадження (а.с. 5-6,7,51) та постановою прокурора про її скасування, тому додаткового доведення не потребує. Проте, ухвали суду та постанови прокурора є процесуальними актами в межах кримінального провадження та прийняті за результатами вчинення процесуальних дій на підставі вимог КПК України. П.5 ст. 3 спеціального Закону України України від 01.12.1994 р. № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» чітко визначає підстави відшкодування моральної шкоди. Вказані позивачем підстави не підпадають під дію цього Закону, тому місцевий суд обгрунтовано прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

С у д д і: