Провадження №2/592/10/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року м. Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в особі судді Князєва В.Б., при секретарі Кучерявій Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Сумської міської ради, треті особи: Управління держземагенства у м. Суми, ДП "Сумигеодезкартографія", ПП "Мегаполіс" про зобов?язання до відновлення спільної межі між земельними ділянками,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом та свої уточнені вимоги, мотивує тим, що 21.09.2009 р. вона придбала у власність 44/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. На підставі рішення Сумської міської ради від 29.04.2010 р. № 3684-МР ОСОБА_1 отримала 05.08.2010 р. державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,0937 га, за вказаною адресою. ЇЇ сусід, відповідач ОСОБА_2, є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2. Після того, як позивач придбала у власність вказану частину будинку, то колишня власниця цієї частини, ОСОБА_3, повідомила ОСОБА_1, що відповідач переніс свою огорожу на її територію. Також ОСОБА_3 пояснила, що на момент приватизації відповідачем земельної ділянки у 2006 р. межа суміжного землекористування відповідала межі, зображеній в державному акті на право власності на земельну ділянку, але їй відомо, що відповідач ОСОБА_2 самовільно перемістив на 1 м межу своєї земельної ділянки в бік її земельної ділянки, мотивувавши це переміщення тим, що йому не вистачило місця для влаштування стоянки для автомобіля. Вважає, що відповідач незаконно звузив її двір, що фактично порушує її права як власника земельної ділянки.

Тому позивач просить зобов'язати ОСОБА_2 та Сумську міську рад відновити спільну межу за адресами: АДРЕСА_2, та АДРЕСА_1, шляхом знесення старої огорожі згідно даних, зазначених у державних актах: серія ЯД №169661 від 07.12.2006 р. (ОСОБА_2.), серія ЯЛ №247815 від 05.08.2010 р. (ОСОБА_1.).

Позивач та її представник в судовому засіданні уточнені позовні вимоги в остаточній редакції підтримали у повному обсязі та просили задовольнити. Додатково пояснили, що на земельну ділянку АДРЕСА_2 двічі виготовлялася технічна документація. Спочатку в 2003-2004 р. р. під час приватизації земельної ділянки мамою відповідача, ОСОБА_4, а другого разу в 2006 р. після дарування нею земельної ділянки сину, ОСОБА_2 Між двома цими подіями, а можливо і раніше, до приватизації земельної ділянки ОСОБА_4 відповідач звернувся до ОСОБА_3, на той час користувача земельної ділянки АДРЕСА_1, з проханням по червоній лінії на 0,63 м тимчасово перенести огорожу в сторону зменшення її двору. Остання дозволила, але з умовою, що коли він буде приватизувати свою земельну ділянці, то про перенос огорожі скаже землевпорядній організації, яка буде робити заміри й виготовляти технічну документацію. Тому й акт погодження меж земельної ділянки відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3 підписувала, виходячи з погоджених між ними угод. Вважала, що погоджує межі земельної ділянки, які були визначені до переносу огорожі й зазначені у технічному паспорті на її домоволодіння.

Відповідач ОСОБА_2 та його представники позов не визнали й суду пояснили, що спірна огорожа між домоволодінням позивача та домоволодінням ОСОБА_2 була встановлена з моменту виділення матері останнього земельної ділянки. У 2004 році мати ОСОБА_2 приватизувала свою частину земельної ділянки та в тому ж 2004 році подарувала останньому цю земельну ділянку, на яку у 2006 році він отримав державний акт. Розмір земельної ділянки, зазначений у державному акті, відповідає розміру земельної ділянки, яка знаходиться в фактичному користуванні ОСОБА_2 Перед приватизацією даної земельної ділянки складався акт погодження меж земельної ділянки з суміжним на той час землекористувачем - ОСОБА_3 Позивач також отримала державний акт на той розмір земельної ділянки, яка знаходиться в її фактичному користуванні. У зв?язку з чим вважають позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню.

Представник відповідача - Сумської міської ради в судовому засіданні 03.03.2014 р. заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позову, оскільки згідно Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18.05.2010 р. № 376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 р. за № 391/17686, не може бути виконавцем робіт із відновлення межі між земельними ділянками АДРЕСА_1 бо не володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням. Крім того, спірні земельні ділянки належать на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2, тому Сумська міська рада не може вчиняти дії щодо

розпорядження зазначеними земельними ділянками, оскільки жодна з них не є комунальною власністю.

Представник третьої особи - ДП "Сумигеодезкартографія" в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без їхньої участі.

Представники третіх осіб - Управління держземагенства у Сумському районі Сумської області та ПП "Мегаполіс" в судове засідання не з'явилися.

Суд, вислухавши сторін, перевіривши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступні обставини.

Судом встановлено, що позивачеві на підставі договору купівлі-продажу від 21.10.2009 р. належить на праві власності 44/100 частин житлового будинку та господарських будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 49, 84).

На підставі рішення Сумської міської ради від 29.04.2010 р. № 3684-МР ОСОБА_1 отримала 05.08.2010 р. державний акт, серії ЯЛ, № 247815, на право власності на земельну ділянку, площею 0,0937 га, за вказаною вище адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 48, 49).

Сусід позивача, відповідач ОСОБА_2, є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2, на підставі виданого 07.12.2006р. на його ім'я державного акту на землю, серії ЯД, № 169661, та є сусідом ОСОБА_1 (а. с. 180, 211).

Земельні ділянка ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є суміжними.

Мати відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4, на підставі рішення Сумської міської ради від 28.04.2004 р., № 792-МР, отримала державний акт від 23.11.2004 року на право власності на земельну ділянку, розміром 0,1000 га, за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 29).

23.12.2004 р. ОСОБА_4 подарувала своєму синові - відповідачу ОСОБА_2, земельну ділянку, площею 0,1000 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 180).

29.08.2006 р. був складений Акт погодження меж земельної ділянки між відповідачем, ОСОБА_2, та суміжним на той час землекористувачем, ОСОБА_3 Цей акт був підписаний особисто ОСОБА_3 (а. с. 181).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що на прохання ОСОБА_2 вона добровільно передала останньому в тимчасове користування частину своєї земельної ділянки за адресою : АДРЕСА_1, і дозволила йому перенести спірну огорожу від улиці на свою земельну ділянку десь на 1,5 м. Коли вона підписувала акт погодження, то думала, що вся її земля, включаючи й ту, що вона передавала ОСОБА_2, залишиться у неї, однак цього не сталося.

З висновку судової земельно-технічної експертизи № 915 від 15.10.2014 р., вбачається, що фактичні межі земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, не відповідають межам, зазначеним у державному акті на право власності на дану земельну ділянку. Спільна фактична межа земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_2, та АДРЕСА_1, не відповідає межам, зазначеним у державних актах на право власності на дані земельні ділянки. Розташування фактичної межі земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2, вздовж червоної лінії, тильної сторони та зі сторони ділянки за НОМЕР_1, експертом не розглядалась. Величина відступу фактичних меж від меж визначених правовстановлюючими документами, а також графічне співставлення фактичного використання земельних ділянок та розташування меж земельних ділянок відповідно до державних актів наведені в додатку № 4 до даного висновку експертизи (а. с. 201-210).

Згідно ч. 3 ст. 103 Земельного Кодексу України, - власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель.

Згідно ч. 1 ст. 106 Земельного Кодексу України, - власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та зобов'язати ОСОБА_2 відновити спільну межу за адресами: АДРЕСА_2, та АДРЕСА_1, шляхом знесення старої огорожі згідно даних, зазначених у державних актах: серія ЯД №169661 від 07.12.2006 р. (ОСОБА_2.), серія ЯЛ №247815 від 05.08.2010 р. (ОСОБА_1.).

Щодо вимог ОСОБА_1 до Сумської міської ради, то вони задоволенню не підлягають, оскільки Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18.05.2010 р. № 376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 р. за № 391/17686, передбачено, що становлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками. У цій Інструкції розписано поняття виконавець - юридична особа, що володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі якої працює не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників або фізична особа - підприємець, яка володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованим інженером-землевпорядником. Сумська міська рада не може бути виконавцем робіт із відновлення межі між земельними ділянками АДРЕСА_2 оскільки володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням, тобто не відповідає вимогам, зазначеним в Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками. Крім того, спірні земельні ділянки належать на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2, тому Сумська міська рада не може вчиняти дії щодо розпорядження зазначеними земельними ділянками, оскільки жодна з них не є комунальною власністю.

На підставі ст. ст. 84, 88 ЦПК з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 243,60 грн. судового збору, 1 000 грн. витрат на правову допомогу адвоката та 2 460 грн. витрат за проведення експертизи.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 103, 106, 158, 160 ЗК України, ст. 391 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-60, 62, 64, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Сумської міської ради, треті особи: Управління держземагенства у м. Суми, ДП "Сумигеодезкартографія", ПП "Мегаполіс" про зобов'язання до відновлення спільної межі між земельними ділянками задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2 відновити спільну межу за адресами: АДРЕСА_2, та АДРЕСА_1, шляхом знесення старої огорожі згідно даних, зазначених у державних актах: серія ЯД №169661 від 07.12.2006 р. (ОСОБА_2.), серія ЯЛ №247815 від 05.08.2010 р. (ОСОБА_1.).

В позові ОСОБА_1 до Сумської міської ради відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243,60 грн. судового збору, 1 000 грн. витрат на правову допомогу адвоката та 2 460 грн. витрат за проведення експертизи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.Б. Князєв