АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2931/15 Справа № 204/6392/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Токар Н. В. Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Максюти Ж.І.,

суддів: Макарова М.О., Прозорової М.Л.,

за участі секретаря: Самокиші О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3

на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 22 січня 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у м.Дніпропетровську ради, третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила ухвалити рішення, яким визнати недійсним заповіт, укладений 18 квітня 2010 року ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4, посвідчений державним нотаріусом Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори.

В обґрунтування позову вона вказала на те, що рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 27.09.2013 року ОСОБА_3 визнано недієздатним; над ним встановлено опіку та позивача визнано опікуном. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати опікуваного ОСОБА_3 - ОСОБА_5, після смерті якої залишилось спадкове майно - 1/2 частина квартири АДРЕСА_1. Після смерті матері ОСОБА_3 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та дізнався, що його мати своїм заповітом від 18.04.2011 року все своє майно заповіла ОСОБА_4. Позивач вважає, що заповіт є недійсним, оскільки складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, а саме, в тексті заповіту не вказано місце народження та ідентифікаційний номер відповідача ОСОБА_4, не зазначені дані його паспорту та місце його реєстрації і проживання, а отже, відсутність зазначених відомостей, унеможливлює стверджувати, що заповіт стосується саме відповідача ОСОБА_4, а тому, заповіт повинен бути визнаний недійсним, у зв'язку з чим, вона вимушена звернутись до суду.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 22 січня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вищевказаним рішенням суду, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду та просить ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 27.09.2013 року ОСОБА_3 визнано недієздатним; над ним встановлено опіку та ОСОБА_2 призначено опікуном. Зазначене рішення суду набрало законної сили 08.10.2013 року (а.с.27).

Також встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 01.08.2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у м.Дніпропетровську ради, Третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним з підстав того, що померла ОСОБА_5 в момент складання заповіту не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними - було відмовлено (а.с.11-14).

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч.1 ст.225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Також, з матеріалів справи вбачається, що 18 квітня 2011 року ОСОБА_5 оформила заповіт на ім'я ОСОБА_4, згідно якого, заповіла останньому все своє майно (арк.с.16).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_3 - ОСОБА_5 (а.с15.), після смерті якої залишилось спадкове майно - 1/2 частина квартири АДРЕСА_1.

Після смерті матері, у листопаді 2012 року, ОСОБА_3, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та дізнався, що його мати своїм заповітом від 18.04.2011 року все своє майно заповіла ОСОБА_4.

Встановлено та як вбачається із заповіту, при його укладенні, були виконані всі вимоги закону: сторони при укладанні заповіту, розуміли значення своїх дій, перебували при здоровому розумі та ясній пам'яті, діяли добровільно, за відсутності будь-якого примусу як фізичного, так і психічного, під час укладання заповіту дієздатність заповідача була перевірена.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий суд виходив з їх недоведеності та необґрунтованості, та правильно зазначив, що посилання позивача та її представника на те, що в тексті заповіту не вказано місце народження та ідентифікаційний номер відповідача ОСОБА_4, не зазначені дані його паспорту та місце його реєстрації і проживання, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки п.19 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 №20/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 р. за №283/8882 (чинної на момент виникнення спірних правовідносин), якою вірно керувався місцевий суд, передбачає зазначення для фізичних осіб - ідентифікаційний номер за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - для особи заповідача, а не для особи спадкоємця ОСОБА_4

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги Позивачки-опікуна, на те, що заповіт є недійсним, оскільки складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, а саме, що в тексті заповіту не вказано місце народження та ідентифікаційний номер відповідача ОСОБА_4, не зазначені дані його паспорту та місце його реєстрації і проживання, а отже, відсутність зазначених відомостей, унеможливлює стверджувати, що заповіт стосується саме відповідача ОСОБА_4, апеляційний суд не може прийняти до уваги, оскільки зазначення таких відомостей в заповіті відповідно до п.157 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 №20/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 р. за №283/8882 (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) не є обов'язковим, а лише передбачено, що заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем.

За таких обставин суд 1 інстанції правильно відмовив у задоволенні позову, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, оскільки, в основному, зводяться лише до цитування, особистого тлумачення норм діючого законодавства та переоцінки доказів по справі, хоча згідно із ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду 1 інстанції.

Судом 1 інстанції у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі наданих доказів, підстав для виходу за межі апеляційної скарги не вбачається, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308,315,317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 22 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: