Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/71/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Нерода Л. М.
Доповідач Дьомич Л. М.
УХВАЛА

Іменем України

28.01.2015 Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Дьомич Л.М.

суддів: Єгорової С.М.; Письменного О.А.

з участю секретаря: Лазаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про:

- визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_3, право власності на 1/2 частину трикімнатної квартиру АДРЕСА_1;

- визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_3, право власності на 1/2 частину легкового автомобіля ВАЗ - 11183 ЗНГ, 2006 р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1;

- визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_3, право власності на 1/2 частину гаража № НОМЕР_2 в гаражному кооперативі № 7 у м. Олександрія, Кіровоградської області;

- визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину майна, яке було придбане при спільному проживанні за спільні кошти, що було в користуванні подружжя та виділити ОСОБА_2 в натурі:

1. холодильник В0SН вартістю 3000 грн.;

2. пральну машину «Електролюкс» вартістю 500 грн.;

комп'ютер вартістю1000 грн.;

· ноутбук Asus вартістю2550 грн.;

· дитячу спальню вартістю1450 грн.

Всього на суму 8500 грн.

ОСОБА_3 виділити в натурі:

1) кольоровий телевізор вартістю 5000 грн.

2) музичний центр Sharp вартістю 1500 грн.;

3) кухонні меблі вартістю 2000 грн.

Всього на суму 8500 грн.

Стягнути сплаченні судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 12 серпня 1995 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти проживають та перебувають на утриманні позивача.

За час спільного проживання подружжям придбані речі, рухоме та нерухоме майно, яке є спільною сумісною власністю і яке бажає поділити за запропонованим нею порядком.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 вересня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності по 1/2 частки легкового автомобіля ВАЗ 11183 ЗНГ, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності по 1/2 частки гаража №154 в гаражному кооперативі №7 у місті Олександрія, Кіровоградської області.

Залишено в користуванні ОСОБА_2 холодильник В0SН вартістю 3 000 грн. 00 коп., комп'ютер вартістю 1 000 грн. 00 коп., дитячу спальню вартістю 1 450 грн. 00 коп., музичний центр SНARР вартістю 1 500 грн. 00 коп.

Залишено в користуванні ОСОБА_3 пральну машину «Електролюкс» вартістю 500 грн. 00 коп., кольоровий телевізор LG, вартістю 5 000 грн. 00 коп., кухонні меблі вартістю 2 000 грн. 00 коп.

ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення суду в частині поділу побутової техніки та меблів. Зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно з'ясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права. А саме, не враховано інтереси дітей та виділено відповідачу пральну машину, яку позивач наполегливо просила залишити в її користуванні, оскільки вона разом з двома дітьми проживає у гуртожитку, матеріальної допомоги відповідач не надає та має значну заборгованість по аліментам, у зв'язку з чим у неї немає можливості придбати нову пральну машину. В судовому рішенні не визначено чому обрано саме такий варіант поділу майна на користь відповідача, яке складає більшу суму у зв'язку з виключенням з поділу дитячої спальні, оскільки вона придбана виключно для задоволення потреб дітей та має бути передана без компенсації тому з подружжя, з яким проживають діти.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.72; 86-87; 90-91). ОСОБА_3 подано заперечення на апеляційну скаргу (а.с.92 - 93).

Частиною 2 статті 305 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Частково задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності та підлягає поділу. Проте, спірна квартира не підлягає поділу в силу ст. 57 СК України, оскільки за договором дарування позивачем подаровано належну їй частку квартири ОСОБА_3. Крім того, суд дійшов висновку про виключення з переліку майна, яке належить поділу між подружжям ноутбук Asus вартістю 2550 грн., оскільки він згідно розписки не належить подружжю. Судове рішення в цій частині сторонами не оскаржено.

При вирішенні заявлених вимог, встановлено, що 12 серпня 1995 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 (а.с.5).

Подружжям в період спільного проживання придбано: холодильник В0SН вартістю 3 000 грн. 00 коп., комп'ютер вартістю 1 000 грн. 00 коп., дитячу спальню вартістю 1 450 грн., музичний центр SНАRР вартістю 1 500 грн., пральну машину «Електролюкс» вартістю 500 грн., кольоровий телевізор LG, вартістю 5 000 грн. та кухонні меблі вартістю 2 000 грн. Спору щодо оцінки майна не було.

11 серпня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області з повідомленням про те, що ОСОБА_2 самовільно вивезла з домоволодіння спільно нажиті речі.

З висновку затвердженого тимчасово виконуючим обов'язки начальника Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області підполковником міліції Шкуренко В.А. від 18 серпня 2014 року виходить, що під час проведення перевірки 09 серпня 2014 року згідно пояснень ОСОБА_2, остання забрала особисті речі, які придбані під час спільного проживання подружжя (а.с.38).

Шлюбний договір між сторонами не укладався.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статтею 70 СК України передбачено, що в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 22, 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" , вартість майна, яке підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя.

Відповідно до вимог ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.2 ст.71 СК). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України (ч.4 ст.71 СК).

Колегія суддів не надає оцінку судовому рішенню в частині поділу автомобіля, гаражу, квартири та виключення з переліку майна ноутбук Asus вартістю 2550 грн., оскільки судове рішення в цій частині не підлягало оскарженню.

Щодо поділу побутової техніки та меблів, враховуючі доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_2, яка просила виключити з поділеного майна дитячу спальну та виділити їй в натурі пральну машину в обмін на виділений музичний центр з перерахунком компенсації, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Згідно статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про виключення на підставі ст. 174 СК України із списку спільної сумісної власності подружжя дитячої спальні, оскільки це майно придбано виключно для задоволення потреб дітей, поділу не підлягає та передається без компенсації тому з подружжя, з яким проживають діти та просить стягнути з ОСОБА_3 різницю вартості за недоотриману частку у праві спільної сумісної власності.

Згідно ч. 1 ст. 302 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Звертаючись в суд з позовом ОСОБА_2 визначила обсяг та порядок майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та просила виділити їй побутову техніку, в тому числі і дитячу спальню вартістю 1450 грн. Апеляційним судом переглядаються рішення в межах заявлених вимог, тому на даній стадії позивач не вправі змінювати позовні вимоги, крім того в суді стороною не доводилось що ці меблі придбавалась подружжям саме для дітей, в відтак ця обставина не перевірялись, внаслідок чого суд не роз'яснював положення ст. 174 СК України. За якою визначений правовий режим майна, придбаного батьками або одним із батьків для забезпечення розвитку, навчання та виховання дитини. До такого майна відноситься одяг, інші речі особистого вжитку, іграшки, книги, музичні інструменти, спортивне обладнання. Сфера дії даної статті не поширюється на майно, яке крім потреб дитини використовується для забезпечення інтересів батьків.Таке майно може бути визнане відповідно таким, що є власністю батьків або спільною власністю дітей в залежності від конкретних обставин.

Тому, вимога апеляційної скарги щодо виключення з поділу майна дитячої спальні за вищевикладеного, не підлягає задоволенню.

Щодо зміни розподілу побутової техніки, а саме виділити у власність позивача пральну машину «Електролюкс» вартістю 500 грн. 00 коп. замість музичного центру SНАRР вартістю 1500 грн. 00 коп., колегія суддів знаходить дану вимогу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно довідки Олександрійського технікуму Білоцерківського аграрного університету № 836 від 03 жовтня 2014 року (а.с.66) ОСОБА_2 проживає в гуртожитку з двома неповнолітніми дітьми. В суді першої інстанції а також в апеляційній скарзі вказує, що кошти на придбання пральної машини, яка є необхідною у господарстві у неї відсутні, відповідач не виконує належним чином аліментні зобов'язання, за рахунок яких вона б могла вирішити побутове питання пов'язане з придбанням пральної машини. Тому просила в суді першої інстанції врахувати інтереси дітей. Зважуючи на зазначені доводи, а також висновки суду першої інстанції щодо підстав порядку поділу майна, які обґрунтовувались на тому, що позивач визначила розподіл самостійно забравши з собою речі які бажала в користування собі, не звернувши уваги на її пояснення, що з нею проживатимуть діти, колегія судді дійшла висновку, що в цій частині апеляційна скарга є обгрунтованою. Пральну машину «Електролюкс» вартістю 500 грн. необхідно виділити у власністьі в порядку поділу майна саме ОСОБА_2, а музикальний центр «Sharp» вартістю 1500 грн. у власність ОСОБА_3, який ним фактично і користується.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про стягнення понесених судових витрат.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України враховуючи, що апеляційну скаргу задоволено частково та порядок поділу майна з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 86,40 грн.

За вищевикладеного та в порядку ст.309 ЦПК України судове рішення підлягає зміні,

Керуючись ст. 303, ст. 307, ст. 309, ст. 313, ст. 314, ст. 316, ст. 319 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 вересня 2014 року в частині поділу побутової техніки та меблів - змінити.

В порядку поділу спільного майна подружжя:

- залишити у власності ОСОБА_2 холодильник В0SН вартістю 3 000 грн. 00 коп., комп'ютер вартістю 1 000 грн. 00 коп. та пральну машину «Електролюкс» вартістю 500 грн. 00 коп.:

- залишити у власності ОСОБА_3 кольоровий телевізор LG вартістю 5 000 грн. 00 коп., кухонні меблі вартістю 2 000 грн. 00 коп. та музичний центр SНАRР вартістю 1500 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за різницю вартості виділеного в натурі майна у сумі 2550,00 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 86,40 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: