Справа № 128/389/15-ц
УХВАЛА

28 квітня 2015 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді Гриценко І.Г.

при секретарі Тихолаз Т.М.

за участю:

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_6, за участю третьої особи Дашківецької сільської ради Літинського району, про встановлення факту належності заповіту, визначення додаткового строку на прийняття спадщини за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою. Послалась в позові на те, що 07.11.1994 року померла її мати ОСОБА_7, яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй спадкове майно. За життя спадкодавець вчинила заповіт, яким заповідала все своє майно двом дочкам. Даний заповіт належним чином посвідчено та на даний час не змінено і не скасовано.

Проте, оформити своє право на спадщину в нотаріальному порядку позивач не має можливості, оскільки спадкодавець ОСОБА_7 в заповіті зазначила прізвище заявника Циба (як громадянського чоловіка заявника, з яким вона на той час проживала), тоді як в паспорті її прізвище записане як Олексієнко. В звязку з зазначеним, позивач просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що заповіт, складений 19.05.1994 року ОСОБА_7 на імя ОСОБА_8, посвідчений секретарем виконавчого комітету Дашковецької сільської ради Літинського району Вінницької області, належить спадкоємцю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Встановлення даного факту необхідно їй для оформлення свідоцтва про право на спадщину після смерті матері.

Так як на момент відкриття спадщини в 1994 році позивачка не прийняла спадщину з причин, що не знала про наявність заповіту матері, оскільки проживала іншому населеному пункті і даний факт приховувався сестрою ОСОБА_5 і її дітьми, та ухвалою Вінницького районного суду в 2014 році її заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу залишена без розгляду, тому вона згідно діючого ЦК України просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті матері.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримали заявлені позовні вимоги, просять їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 заперечив з приводу задоволення позовних вимог, з підстав, викладених у поданому запереченні на позов.

Представник третьої особи ОСОБА_4 при розгляді справи поклалась на думку суду, також пояснила, що заповіт вчинений ОСОБА_7 дійсно вчинений на імя позивача по справі.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.4 ст.256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення обовязковою умовою розгляду заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку окремого провадження є те, що встановлення факту не пов'язується із вирішенням спору про право.

В судовому засіданні встановлено, що встановлення факту, що має юридичне значення, зазначеного в даній позовній заяві необхідне заявнику ОСОБА_5 для оформлення спадщини після смерті матері ОСОБА_7, яка померла в 1994 році.

З пояснень учасників процесу суд встановив, що між сторонами виник спір з приводу спадкового майна, яке залишилось після смерті в 1994 році ОСОБА_7.

Також встановлено, що спадкоємець ОСОБА_9 (сестра позивача)померла в 2009 році, і після її смерті спадщину майна прийняв її син ОСОБА_6, а саме отримав свідоцтво про право на спадщину на земельну частку(пай).

Крім того, в судовому засіданні стало відомо, що ОСОБА_9 проживала з спадкодавцем ОСОБА_7 на час відкриття спадщини і після її смерті фактично прийняла спадщину, а син ОСОБА_9, як спадкоємець першої черги за законом, - ОСОБА_6 в свою чергу прийняв спадщину після смерті матері і до нього перейшли усі права та обов`язки, що належали їй на час відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті.

Варте уваги і те, що позивач звернувся до суду з позовом, що має юридичне значення та визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, без зазначення вимог про його її спір про право на спадкове майно, яке знаходиться з пояснень представників позивача, на території Літинського району.

Таким чином, з вищезазначеного випливає, що встановлення факту, що має юридичне значення, пов`язане з вирішенням спору про право цивільне, тому позовна вимога про встановлення факту належності заповіту, підлягає залишенню без розгляду.

Водночас згідно ч.6 ст.235 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Керуючись ст.ст. 210, 256 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну вимогу ОСОБА_5 щодо встановлення факту належності заповіту, залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу право подати позов на загальних підставах.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Вінницької області протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя: