Справа№545/4552/14-ц
Провадження 2/545/95/15
"03" лютого 2015 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Шелудякова Л.В.
при секретарі Лабовкіній Г.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 27 квітня 2007 року між ним та відповідачем зареєстрований шлюб в Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції за актовим записом №64. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейно-шлюбні відносини остаточно припинилися по причині постійних сварок та непорозумінь та побутовому ґрунті, проживають окремо. Спір про майно відсутній.
Позивач направив до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, а справу просив розглянути без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечив.
Відповідач в судове засідання не з'явилась, будучи у встановленому законом порядку повідомленою про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомила. В письмовому запереченні на позов посилалась на те, що позивач ухиляється від сплати аліментів на утримання спільної неповнолітньої дитини та про наявність у нього грошової заборгованості перед нею.
Суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, відповідно до ст.224 ЦІПК України, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд приходить до наступного.
Згідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.
Статтею 104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Суд встановив, що шлюб між сторонами зареєстровано 27 квітня 2007 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №64 (а.с.4).
Від даного шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_1, виданим Терешківською сільською радою Полтавського району Полтавської області 15 грудня 2009 року (а.а.5).
Позивач та відповідач шлюбні стосунки фактично припинили в травні 2014 року. На час розгляду справи подружжя спільно не проживають, спільного господарства не ведуть.
Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного, відсутнє взаєморозуміння. Сім'я розпалася та існує формально.
Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, який виявив прояв з власної ініціативи, з поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем.
Відповідач ОСОБА_2 будь-яких заперечень відносно позовних вимог не надала.
Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам
Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу.
Післяшлюбне прізвище позивача визначити як ОСОБА_2.
Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.
Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 209, 212, 215, 218, 224-233 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.
Шлюб, укладений між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 23 серпня 1997 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №64 - розірвати.
Після розірвання шлюбу прізвище відповідача залишити ОСОБА_2.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Полтавський райсуд в десятиденний строк з дня його проголошення, а у разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Полтавського районного суду Л.В.Шелудяков