АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1601/15 Справа № 203/5952/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Підберезний Г. А. Доповідач - Гайдук В.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2015 колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Калиновського А.Б., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Самокиші О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційні скарги Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, управління Державної казначейської служби у Кіровському районі м. Дніпропетровська

на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, управління Державної казначейської служби у Кіровському районі м. Дніпропетровська, управління Державної казначейської служби у Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернулась із даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 06 листопада 2002 року з прилюдних торгів, які були проведені Дніпропетровською філією спеціалізованого державного підприємства «Укрспецюст» Міністерства юстиції України, вона придбала квартиру АДРЕСА_1, вартістю 46000 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2009 року, яке набрало законної сили, прилюдні торги з реалізації цієї квартири визнані недійсними, скасовано свідоцтво від 28 листопада 2002 року про право власності на квартиру, видане на ім'я ОСОБА_2, зобов'язано Кіровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції (далі - Кіровський ВДВС Дніпропетровського МУЮ) повернути ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 46000 грн.

11 травня 2012 року державним виконавцем на особистий рахунок позивача були перераховані грошові кошти в розмірі 35624,40 грн., повідомивши в подальшому, що наявні обставини виключають можливість виконання вимог виконавчого документа в частині перерахування на користь позивача залишку в розмірі 10375,60 грн.

Вважаючи, що внаслідок незаконних дій державного виконавця Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ їй завдано матеріальної та моральної шкоди, ОСОБА_2, уточнивши позовні вимоги, просила стягнути з відповідача суму заборгованості, яка з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення становить 138867,40 грн., трьох процентів річних на підставі ст. 625 ЦК України у розмірі 13480,88 грн., а також 50000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди та судові витрати по справі (т.1 а.с. 1-7, 178-185).

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2014 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ на користь ОСОБА_2 152348,28 грн. на відшкодування майнової шкоди, у тому числі заборгованість з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в розмірі 138867,40 грн., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 13480,40 грн. та 40000 грн. на відшкодування моральної шкоди, шляхом списання коштів з рахунків Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України. Вирішено питання про розподіл судових витрат (т.2 а.с.26-29).

В апеляційних скаргах управління Державної казначейської служби у Кіровському районі м. Дніпропетровська (далі - УДКС у Кіровському районі) та Кіровський ВДВС Дніпропетровського МУЮ посилаються на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні судового рішення, у зв'язку з чим поставили питання про його скасування та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог (т.2 а.с. 31-37, 42-45).

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2014 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості з урахуванням індексу інфляції та три проценти річних від прострочення суми скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з урахуванням індексу інфляції та три проценти річних від прострочення суми в розмірі 152348,28 грн. відмовлено. В решті рішення суду залишено без змін (т. 2 а.с. 80-84).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2014 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2014 року скасовано, справа направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т. 2 а.с. 129-132).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 на прилюдних торгах, які були проведені 06 листопада 2002 року торгівельною організацією Дніпропетровською філією спеціалізованого державного підприємства «Укрспецюст» Міністерства юстиції України, придбала квартиру АДРЕСА_1 вартістю 46000 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2009 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2010 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 січня 2012 року, визнані незаконними дії державного виконавця Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ по складанню акту опису та арешту майна вказаної квартири АДРЕСА_1, визнаний недійсним акт опису та арешту зазначеної квартири від 30 серпня 2002 року, визнаний незаконним випуск газети «Інтернет бізнес панорама» № 17(34) від 11 вересня 2002 року, визнані недійсними прилюдні торги від 6 листопада 2002 року з реалізації цієї квартири, оформлені протоколом № 1 від 6 листопада 2002 року про проведення прилюдних торгів та актом від 19 листопада 2002 року про проведення прилюдних торгів, складеними державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Кіровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, визнано недійсним свідоцтво від 28 листопада 2002 року про право власності на квартиру видане на ім'я ОСОБА_2, зобов'язано Кіровський ВДВС Дніпропетровського МУЮ грошові кошти в розмірі 46000 грн. повернути ОСОБА_2 (а.с.11-25 т.1).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 серпня 2012 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд судових рішень Верховним Судом України відмовлено (а.с.28 т.1).

21 березня 2012 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист про стягнення з Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 46000 грн., який 09 квітня 2012 року був направлений на виконання до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.28 т.1).

У ході здійснення виконавчого провадження Кіровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції перерахував на особистий рахунок позивача 11 травня 2012 року суму у розмірі 35624,40 грн.(а.с.29,105 т.1)

Відповідно до частин 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає між іншим у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Також, у п. 28 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз'яснено, що при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень статті 56 Конституції України, статті 11 Закону «Про державну виконавчу службу», частини другої статті 87 Закону про виконавче провадження, а також з положень статей 1173, 1174 ЦК і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби.

Таким чином, суд першої інстанції, врахувавши вищенаведені обставини, дійшов вірного висновку, що внаслідок невиконання Кіровським ВДВС Дніпропетровського МУЮ рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2009 року виникло грошове зобов'язання, на яке розповсюджуються положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, та стягнув на користь ОСОБА_2 заборгованість з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних в розмірі 152348,28 грн.

Доводи апеляційних скарг такі висновки суду не спростовують, так само як і наведений позивачем розрахунок заборгованості, який здійснено у відповідності до «Рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції про розгляді судових справ» Верховного суду України (т.1 а.с. 34-36).

Разом із цим, місцевим судом не було враховано положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та визначаючи розмір завданої ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 40000 грн. суд не в повній мірі виходив із засад розумності, виваженості і справедливості.

Як роз'яснено у п. 9 вищенаведеної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Тому враховуючи наведене, а також те, що моральна шкода завдана позивачу полягає в її психічних (моральних) стражданнях, які пов'язані з переживанням втрачених очікувань стосовно квартири, знецінення заощаджень, відстоюванням своїх прав та інтересів у судах протягом тривалого часу з приводу захисту своїх майнових прав, які пов'язані із неправомірними діями державного виконавця під час виконання ним виконавчих дій, судова колегія, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір завданої ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 2000 грн.

З урахуванням наведеного, рішення місцевого суду в цій частині підлягає зміні відповідно до положень ст. 309 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, управління Державної казначейської служби у Кіровському районі м. Дніпропетровська - задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2014 року - змінити в частині стягнення з Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 40000 грн. шляхом списання коштів з рахунків Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України, зменшивши розмір стягнутої моральної шкоди до 2000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: