АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/170/15 Справа № 206/108/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Варенко О.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» та ОСОБА_2

на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2014 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, який згодом було уточнено, до відповідачів, посилаючись на те, що 06 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №8/2007/840-К/1539-Н, відповідно до умов якого останній отримав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в розмірі 40 500,00 доларів США в порядку та на умовах, визначених Договором строком до 05 жовтня 2027 року. У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 06 листопада 2007 року між ним та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №1539-Н/2. Згідно положень п.п. 1.1.-1.5 договору поруки поручитель поручився перед кредитором за належне виконання позичальником взятих на себе зобовязань за кредитним договором.

ОСОБА_2 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, а тому станом на 22.07.2014 року має заборгованість у розмірі 65 405,90 доларів США основного боргу та 91 843,56 грн. пені та штрафу, з яких: заборгованість за сумою кредиту 39 419,53 доларів США, заборгованість за процентами 25 986,37 доларів США, пеня 44 638,38 грн., штраф - 47 205,18 грн.

Просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку на його користь вказану заборгованість за кредитним договором №8/2007/840-К/1539-Н від 06 листопада 2007 року та судовий збір.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2014 року позов задоволено частково; стягнуто солідарно з ОСОБА_2 (і.н. НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (і.н.) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» () заборгованість за кредитним договором № 8/2007/840-К/1539-Н від 06 листопада 2007 року, що утворилася станом на 22.07.2014 року у розмірі 806 550,18 грн., яка складається із: заборгованості за сумою кредиту 459 458,27 грн., заборгованість по процентам 302 886,73 грн., пені 44 205,18 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» () судові витрати у розмірі 3 441 грн., тобто з кожного по 1720 грн. 50коп.

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафу відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» заборгованість за кредитним договором №8/2007/840-К/1539-Н від 06 листопада 2007 року, що утворилася станом на 22.07.2014 року у розмірі 65 405,90 доларів США основного боргу та 91 843,56 грн. пені та штрафу, з яких: заборгованість за сумою кредиту - 39 419,53 доларів США, заборгованість за процентами 25 986,37 доларів США, пеня 44 638,38 грн., штраф 47 205,18 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитом в сумі 806 550,18 грн. скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Сторони в судове засідання не зявилися, про час розгляду справи повідомлялися належним чином. Проте, зловживаючи своїми процесуальними правами, відповідачі з 09 лютого 2015 року судові повістки не отримують.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід відхилити, а апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції посилався на те, що відповідач ОСОБА_2 дотепер неналежно виконує свої обовязки з повернення суми заборгованості, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням його зобовязань та зобовязань поручителя, проте, оскільки штраф і пеня є видами неустойки, а тому їх одночасне застосування є подвійним притягненням до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, що суперечить ч. 1 ст. 61 Конституції України. У звязку з такими обставинами, вимоги позивача в частині стягнення штрафів задоволенню не підлягають.

Погодитись з такими висновками суду першої інстанції не можна, оскільки суд дійшов їх із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що 06 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 8/2007/840-К/1539-Н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 40 500,00 доларів США. в порядку і на умовах, визначених цим договором за програмою «Іпотечний конструктор» строком до 05.10.2027 року (а.с.4-6, том 1).

Факт отримання грошових коштів ОСОБА_2 підтверджується заявою на видачу готівки № 361 від 06 листопада 2007р. (а.с.8, том 1).

В якості забезпечення виконання ОСОБА_2 своїх зобовязань за кредитним договором між банком та позичальником укладено договір іпотеки домоволодіння № 90 по вул. Немирівська, в м. Дніпропетровську.

У забезпечення виконання ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором 02 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра», та ОСОБА_4 було укладено договір поруки №1539-Н/2 (а.с.7, том 1).

Відповідно до п.1.1. договору поруки поручитель поручається перед кредитором за належне виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобовязань за кредитним договором №8/2007/840-К/1539-Н/2.

ОСОБА_2 зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 22.07.2014 року утворилася заборгованість у розмірі 65 405,90 доларів США основного боргу, та 91 843,56 грн. пені та штрафу, з яких: заборгованість за сумою кредиту 39 419,53 доларів США; заборгованість за процентами 25 986,37 доларів США; пеня 44 638,38 грн.; штраф 47 205,18 грн. (а.с.187, том 1).

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

У відповідності з ч.ч.1,2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Згідно зі ст.ст. 549, 550 ЦК України, неустойкою є штраф або пеня, та право на неї виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до вимог ст.ст. 549 - 552 ЦК України.

Згідно з п. 5.2. кредитного договору, у випадку прострочення виконання зобов'язань Позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений п.3.3.3 цього Договору, позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

Згідно з п.5.3 кредитного договору, у разі порушення Позичальником вимог п.4.3. за виключенням п.п.4.3.3, 4.3.4 цього Договору, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 10% (десять) відсотків від суми кредиту, визначеної у п.1.1. цього Договору, за кожен випадок.

Таким чином, неустойка у вигляді пені та штрафу передбачені в кредитному договорі за різні порушення його умов, а отже їх не можна вважати як подвійне притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Укладаючи кредитний договір, відповідачі погодились із його умовами, не оскаржували, у встановленому законом порядку договір, окремі його положення недійсними не визнавалися.

Відповідно до п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від ЗО березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суд може застосувати ст. 551 ЦК України у разі: наявності заяви відповідача про застосування ст. 551 ЦК України до відсотків, які нараховуються як неустойка; якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідачі не звертались до суду з окремою заявою про зменшення розміру неустойки (в рішенні суду відсутнє посилання на таку заяву), як того вимагає ст. 551 ЦК України.

Крім того, розмір неустойки не перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту та за процентами.

В позовній заяві позивач просить суд стягнути солідарно з Відповідачів суму заборгованості, яка станом на 22.07.2014 року складає 65 405,90 дол. США основного боргу та 91 843,56 грн. пені та штрафу, з яких: заборгованість за сумою кредиту - 39 419,53 дол. США; заборгованість за процентами - 25 986,37 дол. США; пеня - 44 638,38 грн.; штраф-47 205,18 грн., тобто стягнути суму основного боргу в доларах США, а суму пені та штрафу в гривнях, однак суд вирішив стягнути всю суму заборгованості в гривнях.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений законом строк.

Статтею 99 Конституції встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому ОСОБА_5 держави не встановлює обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Згідно ст. 524 ЦК України, зобовязання має бути виражено у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.

Відповідно до ст.192 ЦК України, законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.3 ст.533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах встановлених законом.

Право Банку здійснювати операції в іноземній валюті передбачено Законом України «Про банки і банківську діяльність», Декретом Кабінету міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України «Про Національний банк України».

Згідно з п.12 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 30.03.2012 року, Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.

Отже, судом було безпідставно змінено валюту стягнення заборгованості за кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 щодо неправильного розрахунку позивачем пені не можуть бути прийняті до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи. За клопотанням апелянта ОСОБА_2 судом апеляційної інстанції у справі було призначено фінансово-кредитну експертизу, проте апелянт не надав витребувані експертом документи та не провів оплату експертизи.

Встановивши вищезазначені обставини, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Надра».

Згідно ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у справі у розмірі по 1720,50 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» задовольнити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2014 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» задовольнити. Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (і.н. НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (і.н.) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» ( 04053 м. Київ, вул. Артема, 15, р/р 7002, МФО 380764, ОКПО 20025456, банк отримувач ПАТ КБ «Надра») заборгованість за кредитним договором від 06 листопада 2007 року №8/2007/840-К/1539-Н станом на 22.07.2014 року в ромірі 65405,90 дол. США основного боргу та 91 843,56 грн. пені та штрафу, з яких: заборгованість за сумою кредиту - 39 419,53 дол. США; заборгованість за процентами - 25 986,37 дол. США; пеня - 44 638,38 грн.; штраф-47 205,18 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (і.н. НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (і.н.) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» ( 04053 м. Київ, вул. Артема, 15, р/р 7002, МФО 380764, ОКПО 20025456, банк отримувач ПАТ КБ «Надра») судові витрати у справі у розмірі по 1720,50 грн. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

ОСОБА_6