РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2015 року Автозаводський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді - Предоляк О.С.

при секретарі - Коваль Т.М.

з участю позивача - ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3, її представника - ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року до суду звернулась ОСОБА_5 з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Зазначає, що 24 лютого 2014 року ОСОБА_3 взяла у неї кошти у борг у сумі 20 тисяч доларів США Згідно розписки від 24 лютого 2014 року ОСОБА_3 зобов"язалась повернути домовлені між ними кошти у сумі 20 тисяч доларів США., з вказівкою повернути кошти не пізніше трьох місяців з дня складання розписки.

Просить стягнути на свою користь з ОСОБА_3 суму боргу за договором позики з розрахунку 20 тисяч доларів США станом на 24 листопада 2014 року у сумі 301 924 грн.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_5 позов підтримує, просить задовольнити, посилалась на обставини і підстави, викладені у позовній заяві. Стверджує, що раніше також позичала ОСОБА_3 кошти: одного разу 15 000 грн. які повернуті і 15 тисяч гривень щодо яких мається невиконане зобов"язання.

Представник позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_2 позов підтримує, просить задовольнити, посилався на обставини і підстави, викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 проти позову заперечує. Пояснила, що розписка дійсно написана нею, але при інших обставинах, ніж стверджує позивач. Так, розписка написана в м Кременчуці в магазині "Бродвей" ТРК "Галактика". Її знайома ОСОБА_6 попросила її написати розписку про отримання в борг 20 000 доларів США. Посилаючись на те, що грошових коштів від відповідача вона ніколи не отримувала, розписку передала ОСОБА_6, яка і отримала кошти на розвиток нафтопереробного бізнесу. Стверджує, що розписка безгрошова.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 проти позову заперечує. Вважає, що при написанні розписки має місце вчинення позивачем ОСОБА_5 та ОСОБА_6 шахрайських дій.

Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідків, вивчивши матеріали справи та відмовні матеріали, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

За ч. I ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Судом встановлено, що 24 лютого 2014 року ОСОБА_3 взяла у борг у ОСОБА_5 кошти на загальну суму 20 тисяч доларів США та написала розписку із зобов'язанням повернути кошти через три місяці, що постає з пояснень позивача, його представника та підтверджується розпискою.

Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, на підтвердження вимог названого закону відповідач видав позивачу розписку про позичені гроші, яка оспорюється відповідачем.

Згідно ст. 1051 цього Кодексу позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування, як зазначено у частині першій статті 57 ЦПК України, частині першій статті 58 ЦПК України.

Відповідач заперечував договір позики на тій підставі, що грошові кошти не були одержані нею від позикодавця в якості позики.

Щодо безгрошовості, то згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК Українина підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Така позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми..

На підтвердження укладення договору позики на суму 20 000 доларів США, позивачем надано розписку позичальника від 24 лютого 2014 року, яка оглянута у судовому засіданні в оригіналі.

Наявність у позивача боргового документа, вказує на правомірність позовних вимог позивача та необхідність стягнення із відповідача в судовому порядку наданої позивачем позики вдповідно до розписки від 24 лютого 2014 року.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач не довів те, що розписку складено не на підтвердження укладення договору позики.

Так, свідок ОСОБА_7 на показання якого спирається відповідач не була присутня при написанні розписки, знає про обставини зі слів відповідача.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6, пояснила, що була присутня при написанні розписки та отримання коштів ОСОБА_3 від ОСОБА_8, категорично заперечувала стосовно того, що вона будь - коли брала у борг кошти у ОСОБА_5

Щодо аудіозапису розмови ОСОБА_6 з ОСОБА_3, то суд відповідно до ст.. 58 ЦПК України не бере вказаний доказ до розгляду, оскільки не стосується предмету доказування.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_3 до моменту пред'явлення до неї позову про повернення боргу, не оскаржувала договори позики з підстав неотримання нею грошових коштів.

Будь-які інші письмові докази безгрошовості договору позики в матеріалах справи відсутні.

Відповідач не подав суду належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом вказаних обставин та фактів.

З відповідача необхідно стягнути на користь позивача суму боргу за договором позики у розмірі 301 924 грн. станом на 24 листопада 2014 року, згідно розрахунку наданого позивачем.

Судові витрати підлягають розподілу згідно ст.. 88 ЦПК України.

Необхідно стягнути з відповідача на користь позивача сплачені: судовий збір у сумі 3019, 24 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2 550 грн., розрахунок якої здійснений у відповідності до Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах, який встановлює граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу під час розгляду судами цивільних справ.

Керуючись ст. ст. 625, 1047-1050 ЦК України, ст.ст. 14, 57 - 59, 208, 209, 212 - 215, 218, 223 ЦПК України,

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_5 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 суму боргу за договором позики у розмірі 301 942 ( триста одна тисяча дев"ятсот сорок дві )грн. та у повернення судових витрат: витрат на правову допомогу 2550 (дві тисячі п"ятсот п"ятдесят )грн. та судовий збір в розмірі 3019, 24 ( три тисячі дев"ятнадцять, 24) грн..

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного Суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо рішення не скасовано.

Суддя