Номер провадження: 22-ц/785/2260/15
Головуючий у першій інстанції Плавич І.В.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Гірняк Л.А., Доценко Л.І.,

за участю секретаря - Сілукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням начальника першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Дімоглова В.І. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, за апеляційними скаргами першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, та публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Південний" на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 07 травня 2014 року про відмову в задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України,

встановила:

У травні 2014 р. головний державний виконавець першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Галкін Д.П. (далі - Державний виконавець) звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника - ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України.

В поданні державний виконавець посилався на те, що ОСОБА_6 ухиляється від виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10.04.13 р. про стягнення з нього на користь ПАТ АБ "Південний" грошової суми в розмірі - 233 055,15 грн..

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 07.05.14 р. у задоволенні вищезазначеного подання державного виконавця відмовлено.

Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (далі - Відділ державної виконавчої служби) та публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Південний" (далі - Банк) в апеляційних скаргах просять ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу про задоволення подання державного виконавця. Посилаються на те, що ухвалу постановлено при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Фішер В.В., представник відділу державної виконавчої служби, в судовому засіданні підтримала доводи та вимоги, які викладені в апеляційній скарзі відділу державної виконавчої служби.

Возікова Н.В., представник стягувача - публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Південний", в судовому засіданні підтримала доводи та вимоги, які викладені в апеляційній скарзі Банку.

Боржник - ОСОБА_6 в судовому засіданні вважав необхідним апеляційні скарги відхилити, ухвалу суду залишити без змін. Посилався на відсутність підстав для задоволення подання державного виконавця.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, обговоривши доводи апеляційних скарг та заперечень на них, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановлені ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги необхідно відхилити за таких підстав.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) державний виконавець може звернутися до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Згідно зі ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21.01.94 р. № 3857-ХІІ, з подальшими змінами, (далі - Закон № 3857-ХІІ) громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті, у тому числі, у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Відмовляючи в задоволенні подання державного виконавця, суд виходив з того, що відсутні докази ухилення боржника від виконання обов'язку із сплати боргу (а. с. 115 - 116).

Колегія суддів погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції, ці висновки суду відповідають фактичним обставинам справи. Суд дійшов вказаних висновків без порушень норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційних скарг про порушення судом першої інстанції норм матеріального (ст. 33 Конституції України, ст. 313 ЦК України, ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження") та процесуального (ст. ст. 213, 377-1 ЦПК України) права, які полягають в тому, що наявність невиконаних зобов'язань є підставою для обмеження у праві виїзду за межі України, безпідставним є висновок суду про відсутність доказів умисного ухилення боржника від сплати боргу не спростовують вказаних висновків суду, є неспроможними.

До подання державного виконавця додано виконавчий лист, постанова про відкриття виконавчого провадження, акт про відсутність боржника за місцем проживання (а. с. 11 - 113).

До апеляційної скарги крім вказаних документів додано постанову про арешт майна боржника, витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та про реєстрацію обтяжень, копії поштових конвертів та поштові квитанції, довідка відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, відомості з ДПІ, інформаційна довідка з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а. с. 123 - 126). Таким чином, як з доданих до подання документів, так і з документів доданих до апеляційної скарги не можна зробити висновок, що боржник був повідомлений про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду про стягнення боргу, надання строку боржнику для добровільного виконання, попередження про кримінальну відповідальність боржника за невиконання рішення суду. Відсутні також відомості з ДАІ про відсутність у боржника транспортних засобів, відомості з пенсійного фонду про відрахування податків, якщо боржник працює, знаходження або не знаходження останнього на обліку у центрі зайнятості. Навпаки в судовому засіданні боржник пояснив, що він працює. Відсутні докази щодо працевлаштування боржника за межами України, намагання виїхати за межі України на постійне місце проживання, перетинання останнім державного кордону тощо.

Вищевказаним законом України № 3857-ХІІ передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не за наявність факту невиконання зобов'язань (наявність боргу), а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим, з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, державному виконавцю необхідно надавати докази, а суду належить з'ясовувати чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Підставою задоволення подання державного виконавця про обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України є - доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду. Ухилення полягає у навмисному чи іншому свідомому невиконанню боржником покладених на нього обов'язків. Особа, яка має невиконані зобов'язання (борг), не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Тому посилання державного виконавця на ухилення від виконання боржником покладених на нього рішенням суду обов'язків, як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Тягар доказування цього лежить на державному виконавцеві. Наявні у справі матеріали не містять достатніх доказів для того, щоб зробити висновок про умисне ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду обов'язків.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.13 р. "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України".

За викладених обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни ухвали суду першої інстанції в межах доводів відділу державної виконавчої служби та банку, а також для прийняття доводів апеляційної скарги останніх у суду апеляційної інстанції відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Згідно із ст. ст. 79, 88 ЦПК України, у зв'язку із відсутністю підстав для звільнення відділу державної виконавчої служби від сплати судового збору, з останнього необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у сумі - 121,80 грн..

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційні скарги першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції та публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Південний" - відхилити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 07 травня 2014 року про відмову в задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржинка у праві виїзду за межі України - залишити без змін.

Стягнути з першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції в дохід держави судовий збір у сумі - 121 (сто двадцять одна) грн. 80 коп..

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: Л. А. Гірняк

Л. І. Доценко