Справа № 367/7874/14-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

з а о ч н е

03 лютого 2015 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Чернов Д. Є.

при секретарі Чамор Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ірпінського міського суду при судовому розгляді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Євразіябуд трейд» про визнання майнових прав, -

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов зазначений вище позов, який позивач мотивує тим, що 16.11.2012 р. між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євразіябуд трейд» було укладено Попередній договір №Є/Ш-3-66, згідно умов якого вона оплачує нерухоме майно, яке має отримати в майбутньому, а саме: 3-кімнатну (дворівневу) квартиру №66 на 8-9 поверсі, загальною площею 71,1 кв.м, у житловому будинку АДРЕСА_1 (будівельна адреса). Відповідно до п. 2.1 договору в оплату за нерухоме майно, що купується, до оформлення Основного договору, покупець сплачує продавцю загальну суму (аванс) у гривнях, що дорівнює еквіваленту 60 435,00 доларів США. Відповідно до п. 2.3. Договору оплата суми (авансу), визначеної у п.2.1. цього договору, здійснюється покупцем на поточний рахунок Продавця у гривнях у наступному порядку: еквівалент суми 18 130,00 доларів США за курсом Національного банку України +1% на дату здійснення платежу, не пізніше 5-ти банківських днів після дати підписання цього договору; еквівалент суми 42 305,00 доларів США за курсом Національного банку України +1% на дату здійснення платежу. Ця сума повинна бути сплачена починаючи з 20.12.2012 р. до 30.11.2015 р. (включно) рівними частинами щомісячно з 20 по 30 число поточного місяця, але не менше ніж 1 175,13 дол. США. Вказує, що вона належним чином виконує умови договору, в повному об'ємі сплачує кошти, як того вимагає п 2.1. Договору. Відповідно до п. 4.1.3 договору продавець зобов'язаний здати об'єкт нерухомості в експлуатацію не пізніше кінця II кварталу 2014 р. Однак, на момент подачі позову відповідачем не виконуються умови Договору в частині здачі об'єкта нерухомості в експлуатацію, він всіляко уникає усних та письмових відповідей на запитання щодо завершення будівництва та про здачу об'єкта в експлуатацію і оформлення відповідних документів для підписання основного договору. Вважає, що вона є добросовісний інвестор за договором, який на виконання його умов у встановлений строк та належним чином здійснив фінансування об'єкту інвестування. Відповідач з власної вини не виконав умови договору, зокрема не завершив будівництво житлового багатоквартирного будинку та не ввів об'єкт інвестування в експлуатацію, ним не визнаються майнові права позивача, а у позивача відсутні документи, які б підтверджували та забезпечували його право на майно.

Просить суд визнати за нею майнові права на об'єкт договору - 3-кімнатну квартиру №66 (дворівневу) на 8-9 поверсі, загальною площею 71,1 кв.м, у житловому будинку АДРЕСА_1 (будівельна адреса); визнати її такою, що виконала свої зобов'язання в повному обсязі перед Відповідачем, згідно Попереднього договору №Є/Ш-3-66 від 16.11.2012 року.

Представники позивача в судове засідання з'явилися, підтвердили обставини викладені у позовній заяві, просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення в матеріалах справи, про причини неявки суду не повідомила, надіслав заперечення, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у його відсутність та відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачем ОСОБА_1 з відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Євразіябуд трейд» укладено Попередній договір від 16.11.2012 року №Є/Ш-3-66 (а.с.7-9), за умовами якого сторони зобов'язалось в майбутньому, в строк не раніше кінця 4 кварталу 2014 р. за умови внесення повної оплати покупцем вартості квартири (надалі - Об'єкт нерухомості), укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна (далі - Основний договір) на умовах визначених цим договором. При цьому, згідно п. 1.2 попереднього договору Об'єктом нерухомості є 3-кімнатна квартира №66 (дворівнева) на 8-9 поверсі, загальною площею 71,1 кв.м, у житловому будинку АДРЕСА_1 (будівельна адреса).

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, визнання права.

Згідно із ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 635 ЦК України визначено, що попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Враховуючи зазначені вище норми Закону та на підставі попереднього договору - сторони набувають лише право на укладання в майбутньому основного договору і не набувають інших майнових прав.

Посилання позивача на ту обставину, що ним на виконання зобов'язань по попередньому договору було здійснено перерахунок коштів відповідачу, що надає йому майнових прав на квартиру, є безпідставними, оскільки така проплата є лише передумовою укладання основного договору купівлі-продажу нерухомого майна (п. 1.1 Попереднього договору).

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

На підставі вищенаведеного, оскільки суду не було надано доказів того, що будинок, в якому знаходиться спірна квартира, закінчено будівництвом, тому будь-які майнові права на вказану в попередньому договорі квартиру не виникли.

Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Згідно із ч. 1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Частиною 1 ст. 220 ЦК України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Таким чином, враховуючи, що попередній договір від 16.11.2012 р. №Є/ІІІ-3-66 про укладення в майбутньому договору купівлі-продажу нерухомого майна нотаріально не посвідчений, тому суд дійшов висновку, що даний договір є нікчемним.

Суд не бере до уваги посилання позивача на те, що він є інвестором будівництва квартири, оскільки зазначений вище попередній договір не є інвестиційним договором, а лише визначає умови основного договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестування та фінансування будівництва об'єктів житлового будівництва з використанням недержавних коштів, залучених від фізичних та юридичних осіб, у тому числі в управління, може здійснюватися виключно через фонди фінансування будівництва, фонди операцій з нерухомістю, інститути спільного інвестування, а також шляхом емісії цільових облігацій підприємств, виконання зобов'язань за якими здійснюється шляхом передачі об'єкта (частини об'єкта) житлового будівництва. Інші способи фінансування будівництва таких об'єктів визначаються виключно законами.

Враховуючи зазначене вище, суд дійшов висновку, що вказаний попередній договір не є договором підряду за своєю правовою природою. Крім того, даний договір не містить істотних умов договору, які передбачені статтею 875 ЦК України для такого виду договорів.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що у позивача не виникло жодних майнових прав на квартиру, вказану у попередньому договору, а тому відсутні будь-які правові підстави для задоволення позову.

Крім того, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що позов подано на захист прав споживача, оскільки відповідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Враховуючи зазначені норми Закону, суд дійшов висновку, що позивач не є споживачем будь-яких товарів, робіт і послуг за попереднім договором, оскільки за таким договором сторони лише домовились в майбутньому укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна. В разі укладення такого основного договору і невиконання його продавцем позивач міг би звертатись до суду за захистом своїх прав як споживача.

Крім того, суд зауважує на тому, що Законом України «Про захист прав споживачів» не передбачено такий спосіб захисту споживачів, як визнання за споживачем майнових прав на нерухоме майно.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 220, 331, 392, 635, 657, 875 ЦК України, ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність», статтями 6-8, 10, 15, 30, 60, 62, 64, 84, 88, 209, 212-215, 224, 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

в и р і ш и в :

Відмовити в позові повністю.

Роз'яснити, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д. Є. Чернов