Справа № 461/2168/14 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 22-ц/783/918/15 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

при секретарі: Бадівській О.О.

за участю: представників ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа: приватний нотаріус ЛМНО ОСОБА_6 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6, в якому просить визнати виконавчий напис №3943, про стягнення з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 грошових коштів у розмірі 1 540 000,00 грн. вчинений 15 грудня 2009 року, приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 - таким що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову покликається на те, що 3 грудня 2008 року, між нею та ОСОБА_4 було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за №1555. Відповідно до умов даного договору позикодавець - ОСОБА_4, надав у власність позичальника - ОСОБА_5 кошти в сумі 200 000,00 доларів США, що по курсу Національного Банку України на день посвідчення договору становило 1 540 000,00 гривень, строком до 20 січня 2009 року. 15 грудня 2009 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 було вчинено Виконавчий напис №3943, про стягнення з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 Віктороивича грошових коштів у розмірі 1 540 000,00 грн. В подальшому, з виконання даного виконавчого документу було відкрито виконавче провадження. Вважає виконавчий напис №3943 від 15 грудня 2009 року незаконним та таким що не підлягає виконанню, оскільки вимога про усунення порушень, складена у формі заяви, датується 07 грудня 2009 року, тобто була складена за 7 днів до вчинення оспорюваного напису, причому з самої заяви неможливо встановити коли саме така була направлена на адресу боржника, крім цього дану заяву боржник не отримував. Звертає увагу на те, що факт наявності безспірної заборгованості станом на дату вчинення оспорюваного напису і в розмірі зазначеному в даному написі не відповідає дійсності, оскільки станом на 15 грудня 2009 року, залишок боргу становив 50 000,00 доларів США, що згідно курсу Національного Банку України становило 399 000,00 гривень. В подальшому, 26 листопада 2010 року, в порядку повернення позики, позивач передала відповідачу 25 000,00 доларів США, що становило суму еквівалентну 200 000,00 гривень. 28.10.2011р., в порядку повернення позики, відповідач отримав від позивача 10 000,00 доларів США, що становило суму еквівалентну 800 00,00 гривень. Зазначає, що спорюваний виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями вимог ЗУ «Про нотаріат», Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а також те, що на момент вчинення напису сума заборгованості була значно меншою, ніж зазначено в виконавчому документі, і сума заборгованості в подальшому змінювалась в 2010 році та 2011 році у зв'язку з добровільним погашенням боржником заборгованості, а тому оспорюваний напис є незаконним, та не підлягає виконанню.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 11 листопада 2014 року позов задоволено. Визнано виконавчий напис №3943, про стягнення з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 грошових коштів у розмірі 1 540 000,00 грн. вчинений 15 грудня 2009 року, приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 - таким що не підлягає виконанню. Вирішено питання судових витрат.

Дане рішення оскаржив представник ОСОБА_4 - ОСОБА_2 подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що суд першої інстанції помилково поширив на дані правовідносини норму права, яка не підлягала застосуванню, оскільки предметом вчинення виконавчого напису було стягнення заборгованості згідно договору позики від 03 грудня 2008 року, а питання про звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у даній ситуації не вирішувалось, тому положення п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не повинно застосовуватися. Звертає увагу, що дії нотаріуса відповідають вимогам закону, а позивач почала частково погашати наявну суму заборгованості вже після того, як виконавчий напис було вчинено. Також вказує, що відповідачем надано суду першої інстанції заяву про застосування строків позовної давності, однак суд так і не надав оцінки вказаній заяві.

Просить скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 14 листопада 2014 року та прийняти рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, представників ОСОБА_2, ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що 03 грудня 2008 року, між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим №1555. Відповідно до умов договору ОСОБА_4, надав у власність ОСОБА_5 кошти в сумі 200 000,00 доларів США, що по курсу Національного Банку України на день посвідчення договору становило 1 540 000,00 гривень, строком до 20 січня 2009 року (а.с.11).

07.12.2009 року ОСОБА_4 звернувся до приватного нотаріуса Львівського МНО - ОСОБА_6 з проханням передати гр. ОСОБА_5 вимогу про повернення вищевказаних коштів (а.с. 12).

Матеріалами справи встановлено, що 15 грудня 2009 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 було вчинено Виконавчий напис №3943, про стягнення з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 грошових коштів у розмірі 1 540 000,00 грн. (а.с.10).

Районним судом встановлено і сторонами не оспорюється, що станом на 15 грудня 2009 року залишок боргу становив не 200 000, 00 доларів, як вказано в виконавчому написі, а 50 000, 00 доларів США , що згідно курсу НБУ становило 399 000, 00 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Як вбачається із матеріалів справи 26 листопада 2010 року ОСОБА_4 в порядку повернення позики, отримав від ОСОБА_5 25 000,00 доларів США, що становило суму еквівалентну 200 000,00 грн, а 28 жовтня 2011 року, - 10 000,00 доларів США, що становило суму еквівалентну 80 000,00 гривень, що в сумі становить 280 000 грн., що еквівалентно 35 000 доларів США (а.с.15, 16).

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Розділом 32 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, в редакції від 16 листопада 2009 року (яка діяла на момент вчинення виконавчого напису) передбачено порядок вчинення виконавчих написів, зокрема, п. 283 передбачено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, має бути зазначено: відомості про найменування і адресу стягувача та боржника; дата та місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код в ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформація, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу буде необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень.

Пунктом 284 вищенаведеної інструкції (яка діяла на момент вчинення виконавчого напису) передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Задовольняючи позов ОСОБА_5 суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, про те, що розмір заборгованості на момент вчинення виконавчого напису не був безспірним, та нотаріусом були допущені порушення Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України щодо обов'язкового надсилання боржнику письмової вимоги про усунення порушень, а тому оспорюваний виконавчий напис є незаконним та виконанню не підлягає.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком районного суду.

Доводи представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що районний суд не дав оцінки заяві про застосування строків позовної давності, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки такі спростовуються самим рішення, із якого вбачається, що суд навів мотиви відмови у задоволенні заяви про застосування строків позовної давності.

Також колегія суддів не погоджується із покликанням апелянта на те, що положення п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не повинно застосовуватися, так як питання про звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у даній ситуації не вирішувалось, оскільки згідно п. 282 даної Інструкції нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.

Таким чином, виходячи зі змісту вищенаведеної норми виконавчий напис вчиняється не тільки для звернення стягнення на предмет іпотеки (застави), але й для стягнення грошових сум.

Окрім того колегією суддів встановлено, що вчиняючи виконавчий напис нотаріус порушив вимоги п.283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про отримання ОСОБА_5 заяви ОСОБА_4 від 07.12.2009р. про повернення коштів.

Відповідно до пункту 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень.

Колегія суддів вважає. що оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави для його скасування чи зміни відсутні, оскільки таке ухвалене у відповідності до вимог ст.ст. 213-214 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

Н.Л. Шумська