АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Буленка О.О., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

за участю адвоката ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 березня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа ПрАТ "Страхова компанія "Український страховий стандарт" про відшкоду-вання шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Уточнивши у лютому 2015 року свої позовні вимоги, просив стягнути з відповідача на його користь збитки на проведення відновлювального ремонту автомобіля в розмірі 109146 грн. 33 коп., у відшкодування моральної шкоди 20 000 грн. та понесені ним судові витрати /т.1 а.с. 2-5: 113-115/.

Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 березня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 у відшкодування матеріальної шкоди 109 146 грн. 33 коп., у відшкодування моральної шкоди 3 000 грн. та судові витрати у сумі 1 121 грн. 50 коп.

Зобовязано ОСОБА_4 після відшкодування шкоди передати в розпорядження ОСОБА_3 пошкоджені замінені деталі: облицювання бампера переднього, бризковик бампера переднього, фару протитуманну ліву, накладку решітки бампера переднього ліва, підставку знака номерного переднього, знак номерний передній, панель фари протитуманної лівої, решітку радіатора, знак заводський передній, замок капота, фару ліву, конденсатор кондиціонера, радіатор охолодження двигуна, вентилятор, скло вітрового вікна, подушку безпеки водія та переднього пасажира, короб АКБ, рамку радіатора, опору і кронштейн опори двигуна праві, надставки лонжеронів передні 2 шт, радіатор гідропідсилювача, корпус фільтра повітряного, повітрезабірник, облицювання рамки радіатора верхнє, капот, деталі кріплення бампера переднього, патрубок кондиціонера, тепловий екран, деталі кріплення радіаторів верхні та нижні, підкрилки передні 2 шт., опору двигуна передню, трос капота, патрубок радіатор а верхній, кожух ременя ГРМ, датчик температури, сигнал звуковий.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив оскаржуване ним судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити повністю.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що 25 жовтня 2014 року, близько 12 год. 40 хв., ОСОБА_3 в м. Кременчуці на перехресті вул. Некрасова та вул. Аерофлотської керував автомобілем ВАЗ 211040, державний номерний знак НОМЕР_1, який рухався по другорядній дорозі, та не надав перевагу автомобілю марки "CHEVROLET CRUZE", державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4, який рухався по головній дорозі, допустивши зіткнення вказаних транспортних засобів, чим порушив п.16.11 Правил дорожнього руху України.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 листопада 2014 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу /т. 1 а.с. 12/.

Власником автомобіля "CHEVROLET CRUZE", державний номерний знак НОМЕР_2, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 22 липня 2011 року серія САЕ №840082, виданого Кременчуцьким ВРЕР, є позивач ОСОБА_4

Власником автомобіля ВАЗ 211040, державний номерний знак НОМЕР_1 на момент вчинення ДТП був відповідач ОСОБА_3 /свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 16 квітня 2014 року серія САТ №825173/.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди вказані автомобілі отримали механічні пошкодження.

За висновком №10/107/14 експертного автотоварознавчого дослідження від 27 жовтня 2014 року, складеним ФОП ОСОБА_5, вартість матеріального збитку, заподіяного позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить 66 291 грн. 21 коп., вартість відновлювального ремонту 90 334 грн. 03 коп. /т.1 а.с. 73-80/.

З урахуванням доповнення до висновку №10/107/14 експертного автотоварознавчого дослідження, складеного 13 лютого 2015 року, вартість відновлювального ремонту станом на 13 лютого 2015 року складає 159 146 грн. 33 коп., вартість матеріального збитку, заподіяного позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить 115 335 грн. 59коп. /т.1 а. с. 116-121/.

Згідно з Полісом №АС/9062022 обов'язкового страхування цивільно-правової відпо-відальності власників наземних транспортних засобів від 24 квітня 2014 року, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована в ПрАТ "Страхова компанія "Український страховий стандарт", забезпеченим транспортним засобом є автомобіль моделі ВАЗ 211040, державний номерний знак НОМЕР_1.

Відповідно до п.п. 3, 4 ОСОБА_5 строк його дії встановлений з 24 квітня 2014 року до 23 квітня 2015 року, а страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоровю у розмірі 100 000 грн.; за шкоду, заподіяну майну 50 000 грн., розмір франшизи 0 грн. /т.1 а. с. 21/.

Згідно платіжного доручення №18859 від 12 січня 2015 року страхова компанія ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" 12 січня 2015 року виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 50 000 грн. в межах ліміту відповідальності страховика, відповідно до положень ст. ст. 6, 22 Закону України "Про страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" /т. 1 а. с. 44/.

За нормами ч. 2 ст. ст. 1187 ЦК України,шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За змістом ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповіда-льність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, виходячи зі встановлених обставин та відповідно до вищенаведених вимог закону, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскільки ПрАТ "Страхова компанія "Український страховий стандарт" здійснило страхову виплату ОСОБА_4 в межах ліміту відповідальності страховика у розмірі 50 000 грн., то різницю між спричиненою позивачу шкодою і страховою виплатою необхідно стягнути з відповідача, вирішивши при цьому питання про передачу в розпорядження відповідача після відшкодування шкоди пошкоджених деталей, замінених при ремонті автомобіля позивача.

Вірним є також висновок суду щодо наявності правових підстав, передбачених нормами ч. 1 ст. 23, ч. 2 ст. 1167 ЦК України, для часткового задоволення позовних вимог і в частині відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачеві внаслідок пошкодження його майна та ушкодження здоровя, розмір якого судом обґрунтовано визначено відповідно до положень ст. 23 ЦК України, з урахуванням характеру правопорушення, глибини і тривалості фізичних та душевних страждань, а також виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості.

За наведених обставин, необгрунтованими є доводи апеляційної скарги, що стягнута з відповідача сума у відшкодування моральної шкоди, є такою, що не відповідає обставинам справи.

Безпідставними колегія суддів вважає і посилання апелянта на те, що судом не було взято до уваги його пояснення щодо винності і позивача в дорожньо-транспортній пригоді.

Так, визнаючи неспроможними твердження ОСОБА_3 про те, що у ДТП винні два водії: він та ОСОБА_4, який порушив ПДР України, суд першої інстанції виходив з вимог ст. ст. 58, 59 ЦПК України, щодо належності і допустимості доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування, а також того факту, що відповідачем в ході судового розгляду справи належних і допустимих доказів на підтвердження зазначених ним обставин надано не було.

При цьому, судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 листопада 2014 року за фактом даної дорожньо-транспортної пригоди винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнано ОСОБА_3 і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Також посилання відповідача в апеляційній скарзі про завищення розміру матеріаль-ного збитку, нанесеного позивачу, як власнику транспортного засобу, визначеного виснов-ком №10/107/14 експертного автотоварознавчого дослідження від 27 жовтня 2014 року та доповненням до вказаного висновку, складеного 13 лютого 2015 року, не підтверджено належними та допустимими доказами відповідно до норм ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України. Окрім того, як до районного суду, так і до суду апеляційної інстанції відповідачем та його представником не було надано будь-яких інших доказів про розмір завданої позивачу шкоди, які б спростовували наданий стороною позивача висновок експертного автотоварознавчого дослідження та доповнення до нього.

Клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи сторонами не заявлялось, як і не було запропоновано суду альтернативного (додаткового) висновку експертного автотоварознавчого дослідження.

А відтак, суд, з огляду на положення ст. 1192 ЦК України, згідно яких розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, правомірно дав належну оцінку, наданому позивачем відповідно до ст. 57 ЦК України в якості доказу висновку №10/107/14 експертного автотоварознавчого дослідження з урахуванням допов-нень до нього, за яким визначено вартість матеріального збитку, заподіяного власникові транспортного засобу станом на 13 лютого 2015 року.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з визначенням судом першої інстанції майнової шкоди, спричиненої позивачу в результаті ДТП, як вартості відновлювального ремонту автомобіля, та стягненням в зв"язку з цим з відповідача на користь позивача різниці між вартістю відновлювального ремонту автомобіля і сумою страхової виплати.

Так, за змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних тран-спортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/8395, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Згідно доповнення до висновку №10/107/14 експертного автотоварознавчого дослід-ження, складеного 13 лютого 2015 року, вартість відновлювального ремонту складає 159 146 грн. 33 коп., вартість матеріального збитку, заподіяного власникові КТЗ CHEV-ROLET CRUZE ЗНГ, державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_4 станом на 13 лютого 2015 року, з урахуванням раніше наданого висновку №10/107/14 від 27 жовтня 2014 року, складає: 115 335 грн. 59 коп. /т.1 а. с. 116-121/.

Таким чином, з урахуванням вищенаведених норм, саме вартість матеріального збитку в розмірі 115 335 грн. 59 коп. (реальні збитки) підлягає відшкодуванню на користь позивача.

З огляду на те, що страхова компанія виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 50 000 грн., з відповідача на користь ОСОБА_4 належить стягнути 65 335 грн. 59 коп. /115 335 грн. 59 коп. 50 000 грн./.

За наведених обставин, колегія суддів, виходячи з положень ч. 3 ст. 303 ЦПК України, згідно яких апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, а також відповідно до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, приходить до висновку про зміну рішення Автозавод-ського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 березня 2015 року в частині вирішення позовних вимог про відшкодування майнової шкоди зі зменшенням розміру стягнутого з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 відшкодування матеріальної шкоди зі 109 146 грн. 33 коп. до 65 335 грн. 59 коп.

З урахуванням норм ч. 1 ст. 88 ЦПК України зменшенню також підлягають стягнуті з відповідача на користь ОСОБА_4 судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме до 653 грн. 36 коп. судових витрат /судового збору/ в частині задоволених позовних вимог майнового характеру та 243 грн. 60 коп. в частині вимог немайнового характеру, що в сумі складає 896 грн. 96 коп.

Керуючись ст. 303, п. 3 ч.1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 березня 2015 року в частині вирішення позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди, а також в частині розподілу судових витрат змінити.

Зменшити розмір стягнутого з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 відшкодування матеріальної шкоди з 109 146 грн. 33 коп. до 65 335 грн. 59 коп. та судових витрат з 1 121 грн. 50 коп. до 896 грн. 96 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: