У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,
Кадєтової О.В.,Наумчука М.І.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 червня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області від 02 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості в розмірі 53 875,84 грн, обґрунтовуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору №ZPXRRX10370029, укладеного між сторонами 25 травня 2007 року.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області від 02 вересня 2014 року, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № ZPXRRX10370029, укладеним 25 травня 2007 року у розмірі 24 446,55 грн, яка складається з суми заборгованості по процентам за користування кредитом - 12 233,82 грн, суми заборгованості по комісії за користування кредитом - 1 584 грн., суми нарахованої пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 7 587,02 грн., а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: фіксована частина штрафу - 500 грн, процентна складова штрафу - 2 541,71 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В задоволенні решти позову про стягнення суми пені у визначеному позивачем розмірі відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить судові рішення першої та апеляційної інстанцій в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів не можна виходячи з наступного.

Судами встановлено, що 25 травня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 був укладений договір №ZPXRRX10370029 відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 6 тис. грн. на строк 24 місяці з 25 травня 2007 року до 25 травня 2009 року включно, зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 1,0% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 72,0 грн та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1 тис. грн в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в заяві та умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт).

Договір був укладений у формі анкети, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_6 ознайомився і погодився з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (а.с. 5).

Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором не виконував, внаслідок чого станом на 26 лютого 2014 року утворилась заборгованість в сумі 53 875,84 грн, яка складається з: заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 12 233,82 грн, заборгованості за комісією за користування кредитом в сумі 1 584 грн, пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в сумі 37 016,31 грн, штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн, та штрафу (процентна складова) в сумі 2 541,71 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 546 ЦК України, передбачено виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Частиною 1 ст. 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Розділом 4 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) передбачений порядок розрахунків. Пунктом 4.3 згаданих Умов передбачено, що кошти, отримані від позичальника для погашення заборгованості за кредитом, насамперед, направляються для відшкодування витрат/збитків банку згідно п. 3.2.11, 3.3.8 цих Умов, далі пені згідно розділу 5 цих Умов, далі - простроченої комісії за кредитом, далі - простроченої винагороди, далі - прострочених процентів за кредитом, далі - простроченої заборгованості за кредитом, частина суми, що залишилась (у т.ч. сума, надана позичальником понад суми щомісячного платежу), направляється на погашення заборгованості за кредитом, далі - комісії, далі - винагороди, далі - процентів, далі - кредиту. Остаточне погашення заборгованості за кредитом виконується не пізніше дати зазначеної у заяві. Сума остаточного погашення заборгованості може відрізнятись від суми щомісячного платежу. При несплаті винагороди, комісії згідно заяви відсотків, і/або частини кредиту до останнього дня періоду сплати, вони вважаються простроченими.

Відповідно до п 4.4 Умов, нарахування відсотків здійснюється в останню дату сплати відсотків, при цьому відсотки розраховуються на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день, виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом -306 днів у році. Відсотки розраховуються щомісяця, за період з першої дати поточного періоду сплати включно. Дата погашення кредиту в розрахунок не включається. Повне погашення відсотків здійснюється не пізніше дня повного погашення суми кредиту.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції в порушення ст.ст. 212-215 ЦПК України, не надав належної оцінки наявним у справі доказам в їх сукупності, не перевірив за рахунок чого виникла заборгованість у відповідача перед позивачем, не з'ясував яким чином здійснював відповідач погашення заборгованості за кредитним договором (шляхом внесення готівки, перерахування з іншого карткового рахунку тощо). Суд першої інстанції не звернув уваги на позовні вимоги позивача щодо стягнення заборгованості, які не містять вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту, залишивши поза увагою положення пункту 4.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), яким передбачений порядок зарахування коштів, отриманих від позичальника на погашення заборгованості за кредитом.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що строк дії договору погоджений сторонами та закінчився 24 травня 2009 року, та відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 3-4) станом на 25 травня 2009 року, заборгованість відповідача перед позивачем за тілом кредиту відсутня, натомість суми заборгованості на яку здійснювалось нарахування процентів, комісії, винагороди та штрафних санкцій такий розрахунок не містить.

Суд апеляційної інстанції в порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги, в рішенні не зазначив конкретні обставини і факти, що спростовують такі доводи, і залишив рішення суду першої інстанції без змін.

За таких обставин судові рішення першої та апеляційної інстанції не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 червня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області від 02 вересня 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук