Номер провадження 2/754/375/15
РІШЕННЯ

Іменем України

27.01.2015 року Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

при секретарі Базік А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Відкритого акціонерного товариства "Національна страхова компанія "Оранта" про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, нанесеної внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ВАТ "Національна страхова компанія "Оранта" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок ДТП, мотивуючи свої вимоги тим, що 09.05.2013року біля міста Умань на автодорозі М12 Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знамянка 572км + 400м, сталася дорожньо-транспортна пригода між автомобілем "Рено Логан", д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобілем "Мерседес Бенц 200Д", д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 Дана ДТП сталася з вини відповідача ОСОБА_2 В результаті ДТП було пошкоджено транспортні засоби, а позивачу завдано матеріальної та моральної шкоди. Так, в результаті ДТП був пошкоджений його автомобіль "Мерседес Бенц 200Д" і матеріальний збиток складає 29361,79грн, однак ринкова вартість автомобіля в гривні зросла, разом із курсом долара США, а отже позивач вважає, що вартість завданого матеріального збитку зросла та становить 58077,05грн. Також, позивачу було завдано додаткові матеріальні витрати за послуги з завантаження, транспортування з місця аварії на охоронюваний майданчик, що становлять 550грн, зберігання автомобіля позивача на охоронюваному майданчику під час розслідування 7650грн, послуги з транспортування автомобіля 1720грн. Крім того, діями відповідача позивачу завдані моральні збитки, які він оцінює в 10000грн, що виражаються в тому, що позивач має трьох малолітніх дітей, на час ДТП дружина позивача була вагітна третьою дитиною, дізнавшись, що чоловік потрапив в ДТП, вона отримала стрес та через шість днів після ДТП вона народила сина. Пошкодження в ДТП автомобіля позбавило його можливості забрати дружину з дитиною з пологового будинку, він змушений винаймати таксі для відвідування дитячої консультації. При відсутності автомобіля, діти позивача, до тепер позбавленні можливості виїзду на природу, на дачу до його батьків, що знаходяться за 30км від помешкання позивача. Відповідач зі своїм адвокатам постійно намагалися зробити позивача винним в ДТП, чим завдали додаткового нервового стресу. Рідним позивача, в тому числі малолітнім дітям (три та шість років), що були в автомобілі під час ДТП, також завдано нервовий стрес. На даний час він вимушений багато часу витрачати на оформлення відповідних документів для відшкодування шкоди в примусовому порядку, оскільки відповідачі не бажають відшкодувати її за власним бажанням. На підставі викладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідачів на його користь матеріальну шкоду в сумі 58077,05грн, а також витрати за послуги з завантаження, транспортування з місця аварії на охоронюваний майданчик 550грн, зберігання автомобіля позивача на охоронюваному майданчику під час розслідування 7650грн, послуги з транспортування автомобіля 1720грн, моральну шкоду в розмірі 10000грн та судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивач просив уточненні позовні вимлги задовольнити в повному обсязі, а саме: визнати дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулась 09.05.2013року біля м.Умань, винний у якій ОСОБА_2, страховим випадком; стягнути з відповідача НАСК "Оранта" на користь позивача суму 50000грн, як страхове відшкодування через нанесену йому матеріальну шкоду, внаслідок страхового випадку, шляхом пошкодження його автомобіля; стягнути з ОСОБА_2 суму 8077,05грн, різницю як нанесену матеріальну шкоду внаслідок пошкодження автомобіля; додатково понесенні збитки у сумі 550грн як сплата за послуги із завантаження і транспортування з місця ДТП на охоронюваний майданчик пошкодженого автомобіля; 3000грн витрати за послуги зберігання автомобіля; 1720грн додаткові збитки за послуги з транспортування автомобіля; 10000грн моральної шкоди. Також стягнути з ОСОБА_2 та НАСК "Оранта" витрати на юридичну допомогу в сумі 1800грн; витрати за сплачений судовий збір в сумі 651,47грн за матеріальну шкоду та 100грн за моральну шкоду.

Відповідач ОСОБА_2 - в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що матеріальна шкода в розмірах, що вказані в позові, не доведені жодними належними доказами, посилання позивача на те що ринкова вартість автомобіля зросла та врахування курсу долара недоречні і нічим не підтвердженні, не мають під собою ніякою правової основи і не підтвердженні будь-яким Законом, а тому підстав для стягнення немає. Позивач не надає жодних доказів на підтвердження оплати зберігання автомобіля на охоронюваному майданчику, оплату за транспортування автомобіля з м.Умань в м. Київ. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ВАТ НАСК "Оранта", що підтверджується наявністю Полісу, а тому у відповідності до законодавства матеріальні збитки повинна відшкодовувати ВАТ "НАСК "Оранта" в межах ліміту відповідальності. Що стосується моральної шкоди, то відповідач зазначив, що завдання відповідачем позивачу моральної шкоди не було доведено в судовому засіданні належними доказами. На підставі викладеного відповідач просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Представник відповідача - ВАТ НАСК "Оранта" - в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав заперечення на позовну заяву. Пояснив, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року. Позивач не звернувся до НАСК "Оранта" з заявою про страхове відшкодування впродовж одного року. Вирок у кримінальній справі не є документом, який в обов'язковому порядку має долучатися до заяви, тому його відсутність не перешкоджала позивачу звернутися до НАСК "Оранта" із заявою про виплату страхового відшкодування протягом року від дня ДТП. Наявність кримінального провадження надає право страховику відстрочити прийняття рішення про виплату, а не особі, що претендує отримати страхове відшкодування порушувати строки звернення із заявою про виплату. На підставі викладеного представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.05.2013року біля міста Умань на автодорозі М12 Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знамянка 572км + 400м, сталася дорожньо-транспортна пригода між автомобілем "Рено Логан", д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобілем "Мерседес Бенц 200Д", д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, Вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 31.07.2014року, який набрав законної сили, відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно ч.3, ч.4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Вказана ДТП сталася з вини водія ОСОБА_2, який допустив порушення вимог Правил дорожнього руху. Оскільки винність ОСОБА_2 у вчиненні ДТП встановлено вищевказаним вироком, остання не підлягає доказуванню при розгляді даної справи.

В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль "Мерседес Бенц 200Д", що належав на праві власності позивачу ОСОБА_1

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована в ВАТ НАСК "Оранта", що підтверджується відповідним Полісом від 07.07.2012року.

Відповідно до ч.1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Такі ж положення зазначені в ст. 16 Закону України "Про страхування", договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Як встановлено в судовому засіданні, після винесення судом вироку, яким ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, ВАТ НАСК "Оранта" відмовила позивачу ОСОБА_1 у здійсненні страхового відшкодування, що підтверджується листом №09-03-09/17730 від 23.03.2014 року, посилаючись на те, що позивач ОСОБА_1 не звернувся до НАСК "Оранта" з заявою про страхове відшкодування впродовж одного року. Вирок у кримінальній справі не є документом, який в обов'язковому порядку має долучатися до заяви, тому його відсутність не перешкоджала позивачу звернутися до НАСК "Оранта" із заявою про виплату страхового відшкодування протягом року від дня ДТП. Наявність кримінального провадження надає право страховику відстрочити прийняття рішення про виплату, а не особі, що претендує отримати страхове відшкодування порушувати строки звернення із заявою про виплату, оскільки це передбачено п.п. 37.1.4 п.37.1 ст. 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Однак, згідно зі ст. 8 Закону України "Про страхування", страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до п. 35.1. ст. 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 у передбачений законом термін подав письмову заяву до страховика про настання вищевказаної події та виплату страхового відшкодування, що не оспорювалось сторонами в ході розгляду справи.

Однак, НАСК "Оранта" в своєму листі від 25.06.2013р. № 09-02-09/13771, повідомили, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу "Рено Логан", д.н.з. НОМЕР_1, настає за умови його вини, що встановлена в законному порядку. Відповідно до довідки ДАІ МВС України №9196650 вбачається, що ДТП від 09.05.2013р. сталась внаслідок порушення Правил дорожнього руху водієм транспортного засобу "Мерседес Бенц 200Д" д.н.з. НОМЕР_2. Тому не має правових підстав для здійснення виплати страхового відшкодування за заявленою подією.

Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", передбачено, що якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Статтею 991 ЦК України та статтею 26 Закону України "Про страхування", передбачено підстави для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування, зокрема, несвоєчасне повідомлення страхувальником без поважних причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 989 ЦК України на страхувальника покладено обов'язок повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.

Зі змісту пункту 5 частини першої статті 989, статті 991 ЦК України та статті 26 Закону України "Про страхування" вбачається, що для вирішення питання щодо виплати страхового відшкодування правове значення має факт повідомлення страховика про настання страхового випадку в строк, який дає страховику можливість дослідити обставини випадку і дійти висновку про визнання його страховим випадком чи про відмову в цьому.

Сам лише факт порушення страхувальником визначеного договором порядку повідомлення про настання страхового випадку за наявності повідомлення страховика про настання такого випадку, не може бути підставою для відмови у здійсненні страхової виплати.

Тобто за змістом зазначених норм можна дійти висновку, що у разі настання страхового випадку, страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування. Порушення страхувальником інших умов договору є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком

Згідно ст. 9 Закону України "Про страхування", страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми визначається договором страхування або чинним законодавством під час укладання договору страхування чи зміни договору страхування. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно ст. 607 ЦК України, зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 належним чином виконав свої зобов'язання щодо повідомлення страхової компанії, та подав письмову заяву до страховика про настання вищевказаної події та виплату страхового відшкодування, після набрання законної сили Вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 31.07.2014 року, яким вина ОСОБА_1 в ДТП була спростована. Необхідні дії для підтвердження настання страхового випадку та виплати страхового відшкодування були виконані.

Висновком експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи по матеріалам кримінальної справи № 0000362 від 24.12.2013року визначена ринкова вартість транспортного засобу "Мерседес Бенц 200Д" д.н.з. НОМЕР_2 на момент вчинення ДТП - 09.05.2013року становить: 29361,79грн та вартість матеріального збитку, з технічної точки зору, завданої власнику автомобіля, в наслідок пошкодження транспортного засобу від ДТП, на дату проведення експертизи, становить: 29361,79грн.

Твердження позивача, що його автомобіль іноземного виробництва, а тому потрібно брати за увагу, що курс долара США зростає, таким чином вартість завданого матеріального збитку становить 58077,05грн, суд оцінює критично, оскільки позивачем не надано суду доказів витрат матеріального збитку саме в іноземній валюті та в ході розгляду справи не підтверджені належними доказами. Крім того, як встановлено в судовому засіданні оцінка автомобіля "Мерседес Бенц 200Д" д.н.з. НОМЕР_2, проведена в гривневому еквіваленті, яка була визнана позивачем, саме в розмірі 29361,79грн та не оскаржувалась.

Заперечення представника відповідача НАСК "Оранта" та докази, надані на підтвердження зазначених заперечень не спростовують обставини, викладені позивачем в позовній заяві та позивача в ході розгляду справи, підтверджені належними доказами.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна, сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Оскільки відповідачем НАСК "Оранта" було необґрунтовано відмовлено у здійсненні виплати страхового відшкодування та виходячи зі змісту вищезазначених норм закону, можна зробити висновок, що коли виникає страховий випадок, страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень умов страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись окремо у кожному випадку. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання страховим випадком події, яка сталася 09.05.2013р. біля м.Умань. обґрунтовані та відповідають закону, а тому з ВАТ НАСК "Оранта" на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 29361,79грн.

Відповідно ст. 1166 ЦК України, встановлює, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною 1 ст. 1187 ЦК України, визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Враховуючи викладене, відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995р. (зі змінами від 27.09.2009р.) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (нематеріальної) шкоди" відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Шкода, заподіяна особі підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Суд вважає, що позивачем понесені обґрунтовані витрати, які повґязані з додатково понесеними збитки у сумі 550грн як сплата за послуги із завантаження і транспортування з місця ДТП на охоронюваний майданчик пошкодженого автомобіля; 3000грн витрати за послуги зберігання автомобіля; 1720грн додаткові збитки за послуги з транспортування автомобіля. Стороною позивача надані квитанції в підтвердження понесених витрат, тобто, квитанції та товарні чеки на суму 5270грн. є письмовими доказами, що відповідають положенням ч. 2 ст. 57 ЦПК України.

Будь - яких доказів на їх спростування відповідачами не подано.

Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди то згідно з п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України в разі, якщо моральної шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки вона також відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала.

Доводи про спричинення моральної шкоди позивач пов'язує з душевними стражданнями, яких він зазнав у зв'язку з протиправними діями відповідача, обмеженні у реалізації своїх уподобань і бажань, порушенні нормальних життєвих зв'язків, що призвело до додаткових зусилля для організації свого життя.

При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди, яку позивач оцінює у 10000грн, суд враховує вище викладене, ступінь вини та, керуючись роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у постанові від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5) при з'ясуванні доказів на підтвердження факту заподіяння моральних страждань, дійшов висновку, що сума немайнового позову необґрунтовано завищена, не доведена у повному обсязі, тому позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню в розмірі 1000грн.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Суд, оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 матеріальної шкоди в розмірі 5270грн та моральної шкоди в розмірі 1000грн.

Враховуючи викладене, аналізуючи всі зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.3 п.2 ст.79 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 1800грн, що підтвердженні документально, а саме в сумі 900грн з ВАТ НАСК "Оранта" та в розмірі 900грн з ОСОБА_2

Згідно зі ст. 88 ЦПК України, з відповідачів підлягають до стягнення на користь позивача понесені ним витрати на розгляд справи судового збору в сумі 293,61грн з ВАТ НАСК "Оранта" та в розмірі 243,60грн з ОСОБА_2

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Законом України "Про страхування", ст.ст. 607, 979, 989, 991, 1166, 1167, 1187 ЦК України, ст.ст. 10, 57-61, 79, 88, 212-215 ЦПК України, суд , -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Відкритого акціонерного товариства "Національна страхова компанія "Оранта" про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, нанесеної внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Визнати страховим випадком подію, яка сталася 09.05.2013р. біля м.Умань (на а/д М12 Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знамянка 572км +400м) із транспортним засобом "Renault Logan 90L", реєстраційний номер НОМЕР_1, що належав ОСОБА_2 та транспортним засобом "Mercedes-Benz 200D", реєстраційний номер НОМЕР_2, що належав ОСОБА_1.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Національна страхова компанія "Оранта" на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 29361,79грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 5270грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1000грн.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Національна страхова компанія "Оранта" та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 1800грн, а саме по 900грн з кожної сторони.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Національна страхова компанія "Оранта" на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 293,61грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 243,60грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя Бабко В.В.