У х в а л а

4 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Лященко Н.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 червня 2015 року та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 7 квітня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено з тієї підстави, що заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2015 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 7 квітня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено з підстав необґрунтованості заявлених ним позовних вимог.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 червня 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 у вказаній справі на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

14 серпня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 червня 2015 року та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2015 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статті 197 Сімейного кодексу України (далі - СК України).

На обґрунтування підстави перегляду зазначених судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 листопада 2011 року; 7 червня і 16 липня 2012 року; 31 травня, 2 і 27 серпня, 16 і 19 вересня 2013 року; 10 і 11 червня, 15 серпня і 17 грудня 2014 року; 26 січня, 11 березня і 23 квітня 2015 року, в яких, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних рішеннях, застосовано вказану норму матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 18 червня 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявник, та відмовляючи у відкритті касаційного провадження, касаційний суд погодився з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

Разом з тим у судових рішеннях Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 листопада 2011 року; 7 червня і 16 липня 2012 року; 31 травня, 2 і 27 серпня, 16 і 19 вересня 2013 року; 10 і 11 червня, 15 серпня і 17 грудня 2014 року; 26 січня, 11 березня і 23 квітня 2015 року, на які заявник посилається як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції вказаної норми матеріального права, містяться висновки про обґрунтованість заявлених позивачами вимог про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, оскільки відповідачами не наведено поважних причин щодо непред'явлення виконавчих листів до виконання.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 червня 2015 року та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Л.І. Охрімчук

В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко