Справа №127/120/15-ц
Провадження № 2/127/1334/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22.04.2015 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.

за участю: секретаря Музики А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ :

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Позов мотивований тим, що 05.05.2014 року до позивача звернувся ОСОБА_2 з проханням позичити йому гроші в сумі 500, 00 дол. США, що на день подання цього позову становить 7 880, 00 гривень. 05.05.2014 року ОСОБА_1 фактично позичив відповідачу зазначені кошти, після отримання яких останній написав відповідну письмову розписку, згідно якої гроші мають бути повернуті з відсотками за їх користування, без зазначення дати повернення. 11.07.2014 року позивач звернувся з письмовою вимогою до відповідача в семиденний строк від дня предявлення вимоги здійснити виплату вказаної суми, яку направив рекомендованим листом. На день подання цього позову відповідач коштів позивачу не повернув, в даний час добровільно повертати гроші не бажає, що вимушує позивача звернутись до суду для стягнення боргу в примусовому порядку.

Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про стягнення з відповідача на користь позивача боргу в загальній сумі 7 780, 00 гривень.

В ході розгляду справи позивачем було уточнено позовні вимоги щодо необхідності стягнення боргу з відповідача саме у валюті позики долари США. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь 500, 00 доларів США.

Позивач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, із зазначенням, що уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність, не повідомлено причини неявки.

Враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

По справі встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

05.05.2014 року ОСОБА_2 отримав в позику від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 500, 00 доларів США та зобовязався повернути з процентами за час використання, що підтверджується розпискою. (а.с. 17)

Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3. ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Відповідно до положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

11.07.2014 року позивачем на адресу ОСОБА_2 була надіслана вимога про повернення боргу в розмірі 500, 00 доларів США. Однак, дана вимога залишена ОСОБА_2 без належного реагування. (а.с. 4)

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України./

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що взяте на себе зобов'язання ОСОБА_2 не виконав, грошові кошти, отримані в позику, позивачу не повернув.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, відповідно до ст. 611 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Судом враховано, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню.

Предметом виконання як невід'ємним елементом виконання договору є ті конкретні суб'єктивні права і конкретні юридичні обов'язки для набуття, здійснення і виконання яких конкретні суб'єкти права вступають в конкретні правовідносини і, відповідно, до вимог норми права, що реалізується, вчиняються належні правомірні дії.

Суд вважає, що відповідачем порушено вимоги ст. 526 ЦК України, згідно якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1049 ЦК України, яка вказує, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

При ухваленні рішення у даній справі, враховуючи предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті, судом прийнято до уваги необхідність наведення в мотивувальній частині рішення розрахунку з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. На щотакож звернув увагу Верховний Суд України в п. 14 Постанови Пленуму від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі».

Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування, згідно ч. 2 ст. 61 ЦПК України. Офіційний курс гривні до іноземних валют, встановлений Національним банком України є загальновідомим.

НБУ 22.04.2015 року встановлено офіційний курс гривні до долара США в розмірі: 1 дол. США = 22, 2762 гривень.

Таким чином, враховуючи вище викладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом стягнення з відповідача на користь позивача боргу за договором позики від 05.05.2014 року в розмірі 500, 00 доларів США, що станом на 22.04.2015 року еквівалентно 11 138 (одинадцять тисяч сто тридцять вісім) гривень 10 копійок.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, повязаних з розглядом даної цивільної справи, судом прийнято до уваги, що розмір судового збору, враховуючи предявлення позовних вимог, зокрема, в іноземній валюті, визначається виходячи з ціни позову, визначеної в національній валюті відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову. На що також звернув увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Постанові Пленуму № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно квитанції № 1844 від 30.121.2014 року позивачем було сплачено судовий збір при звернені до суду в розмірі 244, 00 гривень. (а.с. 1)

Однак, згідно положень Закону України «Про судовий збір», позивач мав би сплатити судовий збір при зверненні до суду з позовом в сумі 243, 60 гривень. Тобто, позивачем було сплачено судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Отже, враховуючи положення Закону України «Про судовий збір» та ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243, 60 гривень.

Згідно ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. В даному випадку судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

Таким чином, судовий збір в сумі 0, 40 гривень підлягає поверненню ОСОБА_1 в порядку, визначеному ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

На підставі вище викладеного, керуючись Конституцією України, п. 3 ч. 1 ст. 3, ст.ст. 15, 16, 192, ч. 1 ст. 524, ст.ст. 525, 526, ч. 1 ст. 530, ст.ст. 610, 611, ч. 1 ст. 612, ст. 627, ч. 1 ст. 629, ст. 1046, ч. 1 ч. 2 ст. 1047, ст. 1049 ЦК України, Законом України «Про судовий збір», ст.ст. 2, 3, 10, 11, 57-60, ч. 1 ст. 88, ст.ст. 209, 212-215, 218, 224-226, 228, 294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 05.05.2014 року в розмірі 500 (пятсот) доларів США та судовий збір в сумі 243, 60 гривень. Судовий збір в сумі 0, 40 гривень підлягає поверненню ОСОБА_1 в порядку, визначеному ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Апеляційна скарга на рішення суду позивачем може бути подана до апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: