Єдиний унікальний номер № 243/9284/15-ц
Номер провадження № 2/243/4839/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

«13» жовтня 2015 року м. Словянськ

Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Чемодурової Н.О.,

при секретарі Жмарьові П.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Словянська Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Артемвугілля» структурного підрозділу «Ордена трудового червоного прапору шахта імені ОСОБА_2», про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

11 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Словянського міськрайонного суду з дійсною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та моральну шкоду. В обґрунтування позову зазначив, що у період з 26 жовтня 1992 року по 08 липня 2014 року, він працював у ДП «Артемвугілля» СП «Ордена трудового червоного прапору шахта імені ОСОБА_2». Однак, у день його звільнення, 08 липня 2014 року, у порушення ст. 116 КЗпП України, усі суми належні йому, як звільненому працівникові в день звільнення, відповідачем виплачені не були. Станом на день звільнення, заборгованість по заробітній платі склала 10 050,82 грн. При цьому, не виплативши йому своєчасно належні суми при звільненні, відповідач порушив законне право позивача на своєчасне отримання винагороди за працю, яке гарантується Конституцією України, заподіявши йому тим самим моральну шкоду. Відповідачем було порушено нормальний уклад життя позивача, що спричинило йому моральні страждання. При звільненні, позивач залишився без матеріальної підтримки, саме в той час, коли йому необхідно було утримувати родину. Через психологічний дискомфорт, у позивача загострилися хронічні захворювання. Таким чином, відповідачем було заподіяно позивачу моральні страждання у вигляді тривалого приниження та обману, а також залишення ОСОБА_1 у безвихідному становищі без засобів для існування, шляхом ігнорування законних вимог та порушення законодавчих норм.

У звязку із наведеним, просив суд стягнути з відповідача на його користь суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 10 050, 82 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у сумі 70 801, 83 грн., та моральну шкоду у розмірі 8 000,00 грн.

Позивач ОСОБА_1, та його представник ОСОБА_3, який діє на підставі договору про надання юридичних послуг (а.с. 23-24), будучи належним чином повідомленими про дату та час судового засідання, в залу суду не з'явились, надали до суду заяви в яких просили справу розглянути у їх відсутності, позов задовольнити, не заперечували проти ухвалення заочного рішення (а.с. 22, 28).

Представник відповідача ДП «Артемвугілля», будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи (а.с. 21, 25), не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, в залу суду не з'явився, відомостей про причини неявки суду не надав.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224-228 ЦПК України.

Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Стосовно позовних вимог щодо стягнення заборгованості по заробітній платі суд виходить з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що у відповідності із записами в трудовій книжці БТ-ІІ №4654033, ОСОБА_1 працював у ДП «Артемвугілля» на різних посадах, з 26 жовтня 1992 року та був звільнений з підприємства 08 липня 2014 року, у звязку із невідповідністю виконуваній роботі за станом здоровя, на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України (а.с. 9 - 13).

Згідно довідки № 83 від 16 березня 2015 року, станом на день звільнення заборгованість по заробітній платі відповідача перед ОСОБА_1 становить 10 050,821 грн. (а.с. 7).

Частиною 1 ст. 116 КЗпП України, передбачається, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

З огляду на викладене, враховуючи наведені дані, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 10 050,821 грн. оскільки саме ця сума була зазначена відповідачем у довідці № 83 від 16 березня 2015 року. Суд приймає до уваги вказану довідку щодо розміру заборгованості по заробітній платі, оскільки в ній прямо вказана сума, яка підлягає до сплати позивачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

У відповідності з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року, з наступними змінами, «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звільнений з роботи 08 липня 2014 року.

День звільнення позивача, відповідно до положень п. 2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29 липня 1993 року, є останнім днем його роботи, що визнається відповідачем.

Позивач звернувся до суду про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільнені, з 08 липня 2014 року, тобто з часу звільнення по день винесення рішення по справі.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні підлягають задоволенню, а саме за період з 08 липня 2014 року по день винесення рішення судом, що становить 66 233,97 грн., виходячи з наступного.

Як вбачається з Довідки № 236 від 23 липня 2014 року наданої ДП «Артемвугілля» (а.с. 8), заробітна плата за травень 2014 року склала 478,64 грн.-2 вих.; за червень 2014 року 00,00 грн. 0 вих. Всього: 478,64 грн./ 2 вих.=239,32 грн.

Крім того, без врахування єдиного внеску із заробітної плати та податку з доходів фізичних осіб, середньоденна заробітна плата позивача складає 207,63 грн. (а.с. 8).

У свою чергу, кількість робочих днів за період затримки розрахунку з 09 липня 2014 року по 13 жовтня 2015 року, складає у 2014 році : у липні 17 дн.; у серпні 20 дн.; у вересні 22 дн.; у жовтні 23 дн.; у листопаді 20 дн.; у грудні 23 дн., у 2015 році складає: у січні 20 дн.; у лютому 20 дн.; у березні 21 дн.; у квітні 21 дн.; у травні 18 дн.; у червні 20 дн.; у липні 23 дн.; у серпні 20 дн.; у вересні 22 дн.; та у жовтні 9 дн., а разом = 319 днів.

Таким чином, враховуючи, що середньоденний заробіток позивача становить 207,63 грн., а період затримки розрахунку складає 319 днів, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 08 липня 2014 року по день винесення рішення суду 13 жовтня 2015 року включно складає:

207,63 грн. х 319 робочих днів = 66 233,97 грн.

Вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 8 000 грн. 00 коп., підлягають частковому задоволенню враховуючи наступне.

Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як встановленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у звязку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин.

Компенсація завданої шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, шляхом визнання факту порушень відповідачем строку розрахунку з позивачем, а має самостійне юридичне значення.

У відповідності до ч.1 ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У відповідності до ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Протиправними діями відповідача ДП «Артемвугілля» - дійсно були порушені трудові права позивача, що вимагало від ОСОБА_1 додаткових зусиль, у звязку з порушенням звичайного укладу його життя, але суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 8 000 грн. 00 коп. підлягають зменшенню до розміру 1000 грн. 00 коп., зазначена сума є достатньою та такою, що відповідає характеру та обсягу страждань, їх тривалості та тяжкості вимушених змін у житті позивача.

Також, у відповідності до ч. 3 ст. 6 Закону України Про судовий збір за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Згідно вимог ст. 4 Закону України Про судовий збір , за подання позовних заяв майнового характеру, які подані фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток від ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, за подання позовної заяви немайнового характеру 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28 грудня 2014 року № 80-V111 мінімальна заробітна плата станом на 01 січня 2015 року складає 1 218,00 грн.

Згідно з ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

З урахуванням наведеного, з відповідача ДП « Артемвугілля», на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 762,85 грн. за вимоги майнового характеру та 487,20 грн. за вимогу немайнового характеру.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,10,11,27,59,60,74,77,88,192,209,212-215,218,224-226 ЦПК України, ст.ст. 117, 237-1 КЗпП України, ст. 23 ЦК України, Законом України Про оплату праці , Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. № 13 Про практику застосування судами законодавства про оплату праці , Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року, Законом України Про судовий збір , суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до державного підприємства «Артемвугілля» структурного підрозділу «Ордена трудового червоного прапору шахта імені ОСОБА_2», про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Артемвугілля», розташоване за адресою: 84130 Донецька область, м. Святогірськ, вул. Куйбишева, буд. 65 , на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, заборгованість по заробітній платі в розмірі 10 050 грн. 82 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 66 233 грн. 97 коп., а також у рахунок відшкодування моральної шкоди - 1000 грн. 00 коп., а разом 77 284 ( сімдесят сім тисяч двісті вісімдесят чотири) грн. 79 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити за відсутністю підстав.

Стягнути з Державного підприємства «Артемвугілля», розташоване за адресою: 84130 Донецька область, м. Святогірськ, вул. Куйбишева, буд. 65 , на користь держави на р/р 0075, банк отримувача - ГУ ДКСУ у Донецькій області, отримувач - Слов'янське УК (Слов'янськ), код отримувача - 37803368, МФО - 834016, код класифікації доходів бюджету - 22030001 судовий збір у сумі 1 250 (одна тисяча двісті пятдесят) грн. 05 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Донецької області через Словянський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 16 жовтня 2015 року.

Суддя Н.О. Чемодурова