АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 540/916/14-ц Номер провадження 22-ц/786/60/15Головуючий у 1-й інстанції Косик С.М. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Буленка О.О., Дорош А.І.

при секретарі: Коваль А.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 28 жовтня 2014 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

зустрічним позовом ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору споживчого кредиту та застави транспортного засобу недійсним, визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «УкрСиббанк», в якому просив відмовити ПАТ «УкрСиббнк» у задоволенні позовних вимог; визнати договір про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу №0 від 03 червня 2008 року, укладений між ним та АКІБ «УкрСиббанк» - недійсним з моменту його заключення; визнати неправомірними дії ПАТ «УкрСиб-банк» щодо збільшення в односторонньому порядку розміру процентної ставки з 13% до 26% за договором про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу; застосувати односторонню реституцію: зобов»язати ПАТ «Укрсиббанк» зробити перерахунок платежів за договором про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу №0 від 03 червня 2008 року, виходячи із розміру процентної ставки 13% річних, зарахувати на погашення заборгованості за кредитом нараховану та стягнуту пеню.

Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 29 вересня 2014 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» про захист прав споживача, визнання договору споживчого кредиту та застави транспортного засобу недійсним, визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій - об»єднано в одне провадження з первісним позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 28 жовтня 2014 року позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу №0 від 03 червня 2008 року в розмірі 5354 доларів 96 центів США, що за курсом НБУ станом на 24 лютого 2014 року становить 47862 грн. 65 коп. та судовий збір в розмірі 478 грн. 63 коп.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору споживчого кредиту та застави транспортного засобу недійсним, визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій - відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням місцевого суду, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення місцевого суду - скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги - задовольнити, а в задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» - відмовити. Вважає, що спірний кредитний договір є недійсним, оскільки в момент вчинення правочину сторони не дотрималися умов передбачених ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 03 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (на даний час - ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 10637,93 доларів США, строком до 3 червня 2015 року. Процентну ставку за користування кредитом сторони визначили у розмірі 13% річних протягом перших 30 днів, з подальшим переглядом процентної ставки відповідно до умов кредитного договору.

Розділом 2 вказаного договору сторони передбачили, що у забезпечення виконання усіх грошових зобов'язань позичальник передає в заставу належний йому на підставі договору купівлі-продажу, а банк приймає транспортний засіб - автомобіль CHERY, модель Amulet, 2008 року випуску, д.н. НОМЕР_1. Вартість предмету застави складає 57620 грн.

Також сторонами було укладено додатки до договору, якими встановлено графік погашення кредиту, тарифи та графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту.

В зв'язку з невиконанням позичальником у повному обсязі взятих на себе зобов'язань, станом на 24 лютого 2014 року утворилася заборгованість в розмірі 5354,96 доларів США, що за курсом НБУ станом на 24 лютого 2014 року становить 47862 грн., 65 коп., яка складається з: 4813,61 доларів США кредитної заборгованості; 243,93 доларів США заборгованості по процентам; 283,96 доларів США пені за прострочення сплати кредиту; 13,46 доларів США пені за прострочення сплати процентів.

Задовольняючи позовні вимоги банку, суд першої інстанції виходив з того, що сума кредиту була надана ОСОБА_2 з метою придбання автомобіля, яким останній користується до цього часу, протягом двох років позичальник сплачував кредитні кошти та нараховані відсотки, що не заперечується останнім, тобто погоджувався з умовами договору. Свої висновки суд першої інстанції обґрунтував положеннями цивільного законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, місцевий суд вірно не взяв до уваги посилання боржника про необґрунтоване збільшення процентної ставки за кредитом, оскільки умовами договору передбачено стягнення подвійної ставки в разі прострочення основної суми боргу. Також є вірним висновок суду щодо відсутності підстав для визнання договору недійсним.

З зазначеним погоджується колегія суддів з наступних підстав.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у відповідності до умов договору та вимог цього Кодексу.

Стаття 1054 ЦК України встановлює, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Виконуючи умови договору, ПАТ «УкрСиббанк» надало кредитні кошти позичальнику на купівлю автомобіля, що підтверджується випискою з банківського рахунку, в той час, як останній не виконав умови договору щодо своєчасної оплати кредиту та відсотків за його користування.

В зв'язку з неналежним виконанням умов договору, 17 січня 2014 року банк направив позичальнику вимогу про сплату простроченої заборгованості, яка була проігнорована останнім, що спонукало банк звернутися за захистом порушеного права до суду.

Таким чином, вірно встановивши обставини справи, зокрема щодо порушення позичальником умов договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог кредитора та стягнув заборгованість станом на 24 лютого 2014 року.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення зустрічного позову, оскільки ОСОБА_2 не доведено обставин, на які він посилався як підставу своїх вимог.

Так, позивач протягом двох років з моменту отримання кредитних коштів та купівлі автомобіля, яким користується до цього часу, сплачував щомісячні платежі на користь банку, Жодних питань щодо недійсності кредитного договору в нього не виникало аж до моменту звернення банку до нього з позовом про стягнення заборгованості.

При цьому колегія суддів приходить до висновку, що на час укладення договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобі, сторони дотрималися всіх необхідних вимог, додержання яких є необхідним для вчинення правочину та передбачено ст. 203 ЦК України.

Також умовами спірного договору, а саме п.1.3.1. передбачено автоматичне нарахування процентів на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшення вдвічі від ставки встановленої в розмір 13%, тобто 26%. Отже доводи апелянта щодо одностороннього підвищення банком ставки є безпідставними.

Не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і інші доводи апеляційної скарги, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 28 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: