У х в а л а

26 січня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Горелкіної Н.А., Євтушенко О.І.,

Журавель В.І., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 грудня 2013 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 31 серпня 2006 року в розмірі 780 719,16 грн.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2013 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитом у розмірі 55 047,34 доларів США, що еквівалентно 439 828 грн 25 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2013 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків у розмірі 170 728,26 грн змінено, зменшено визначений судом розмір пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків з 170 728,26 грн до 34 484,88 грн. У задоволенні решти вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків відмовлено. У решті рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2013 року ОСОБА_3, відмовлено у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2013 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2013 року на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

У січні 2015 року до суду касаційної інстанції від ОСОБА_3 надійшла заява про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2013 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, зокрема ст. ст. 252-255 ЦК України, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах разом із клопотанням про поновлення процесуального строку.

Згідно із ч.1 ст.73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

З огляду на поважність причин пропуску строку на звернення із заявою про перегляд ухвали судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2013 року, клопотання про його поновлення підлягає задоволенню.

В обґрунтування заяви посилається на:

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 січня 2014 року в справі стягнення заборгованості за кредитним договором;

- постанову Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року в справі за позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Розглянувши заяву, колегія суддів вважає, що підстави для її допуску до провадження відсутні, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Згідно з п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року «Про судову практику застосування статей 353-360 ЦПК України» під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

В п. 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про судову практику застосування статей 353 - 360 ЦПК України» роз'яснено, що прийняття касаційною інстанцією ухвали про скасування судових рішень судів нижчих інстанцій з передачею справи на новий розгляд не означає остаточного вирішення спору у справі.

За таких обставин посилання на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 січня 2014 року, як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, не може здійснюватися, оскільки у ній не висловлено правові позиції щодо застосування норм матеріального права, а стосується процесу доказування, встановлення фактичних обставин, що є застосуванням норм процесуального права.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про судову практику застосування статей 353-360 ЦПК України» судовими рішеннями, на які заявник посилається на підтвердження підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК, можуть бути рішення: Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ; Вищого адміністративного суду України; Вищого господарського суду України; Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, ухвалені як судом касаційної інстанції; апеляційних судів загальної юрисдикції, як судів касаційної інстанції в цивільних справах, яким право на перегляд у касаційному порядку цивільних справ було надано Законом «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій України щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних справ» від 22 лютого 2007 року № 697-У.

Зазначений перелік таких судових рішень є вичерпним. Обов'язковою є умова, щоб цими рішеннями, які набрали законної сили, вирішено спір по суті та в них судом (судами) касаційної інстанції неоднаково застосовано одні й ті самі норми матеріального права.

Постанова Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року, копію якої долучено до заяви про перегляд та на які також здійснюється посилання, до зазначеного вище переліку судових рішень не відносяться, а отже, на неї і не може здійснюватися посилання, як на підтвердження неоднакового застосування касаційним судом норм матеріального права.

Враховуючи наведене, у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Поновити ОСОБА_3 строк на звернення із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2013 року.

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту, за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 грудня 2013 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик

Судді: Н.А. Горелкіна

В.І. Журавель

О.І. Євтушенко

Ю.Г. Іваненко