АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

[2]

03 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Махлай Л.Д., Левенця Б.Б.,

при секретарі: Прохоровій В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про збільшення графіку побачення з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, зобов'язання не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною, -

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2014 року позивачі, посилаючись на те, що відповідачка перешкоджає батьку та бабусі дитини - ОСОБА_4, 2009 р.н., бачитися з ним та брати участь у його вихованні, звернулись до суду з позовом про визначення участі у вихованні дитини, яка проживає разом з матір'ю.

Просили встановити спосіб участі у виховані дитини, а саме: 1 та 3 тиждень кожного місяця з суботи з 9-00 год. до неділі о 20-00 год. включно без присутності матері; кожного року ІНФОРМАЦІЯ_3 з 14-00 год. до 20-00 год. (день народження дитини); кожного року ІНФОРМАЦІЯ_4 з 16-00 год. до 20-00 год. (день народження ОСОБА_2.) без присутності матері; кожного року у літній період з 1 липня до 20 серпня без присутності матері; всі державні свята з 14-00 год. до 20-00 год. без присутності матері. Крім того, просили дозволити безперешкодно щоденно спілкуватися з дитиною по телефону та через мережі Internet, відвідувати навчальний заклад дитини, спілкуватися з його вихователями та вчителями, мати можливість бути присутнім на батьківських зборах, у випадку хвороби дитини, відвідувати його за місцем проживання або знаходження та мати можливість піклуватися про нього, зобов'язати ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перешкоди у спілкуванні з дитиною.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Визначено ОСОБА_2 спосіб участі у вихованні сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення дитиною шкільного віку, встановивши час спілкування без присутності матері дитини ОСОБА_1 під час зустрічей за наступним графіком: кожну суботу і неділю першого та третього тижня місяця з 12-00 год. до 19-00 год.; кожний рік ІНФОРМАЦІЯ_4 з 12-00 год. до 19-00 год.; кожний рік в літній період відпустки ОСОБА_2; кожний рік в день народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_3 з 12-00 год. до 19-00 год. Зобов'язано матір дитини ОСОБА_1 не перешкоджати батькові дитини брати участь у вихованні сина. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою. Зазначила, що суд, ухвалюючи рішення, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неповно встановлено правовідносини, які виникли між сторонами, в наслідок чого не застосовано законодавство, яке підлягало до застосування. Висновок суду про те, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною не був підтверджений належними та допустимими доказами, а графік побачень, визначений судом, не відповідає інтересам дитини.

Вказувала на те, що судом не було враховано небажання дитини спілкуватися з батьком без присутності матері, його вік, стан здоров'я та ту обставину, що позивач проживає з іншою жінкою, що може негативно вплинути на психіку дитини. Вважає, що порядок спілкування дитини з батьком в присутності матері, передбачений висновком Дарницької районної в м. Києві Державної адміністрації від 26.02.2014 є таким, що повністю відповідає інтересам дитини, та нею виконувався в повному обсязі. Посилаючись на те, що ОСОБА_2 не реалізував своє право на спілкування з сином та не приїжджав в назначені дні зустрічей до сина, вважала позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Посилаючись на порушення судом норма матеріального та процесуального права, просила рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

ОСОБА_2 в судовому засіданні просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_3 належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила.

Відповідач та її представник належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явилися. На адресу суду надійшла заява від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 про відкладення розгляду справи у зв'язку з його перебуванням у відрядженні та хворобою відповідача.

Оскільки до заяви про відкладення розгляду справи не долучено документи на підтвердження поважності причин, колегія суддів визнає вказані причини неявки в судове засідання неповажними.

Третя особа - Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання представника не направила. На адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явилися в судове засідання.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог сторонами не оскаржено, тому у відповідності до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність й обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після розірвання шлюбу між сторонами виник спір стосовно виховання дитини, в зв'язку з чим ОСОБА_2 звертався до органу опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації щодо визначення участі батька у вихованні дитини.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, щопозивач є батьком дитини та має право брати участь у вихованні свого сина, між сторонами існує спір щодо участі у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини, а тому керуючись положеннями ст. 159, 257 СК України, визначив спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з сином, запропонований органом опіки та піклування. При цьому суд вважав можливим визначити менше часу для спілкування, зокрема з 12 год. 00 хв.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, так як суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

У висновку Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 30.10.2014 № 101-7459/01 вказано, що, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини (протокол від 25.09.2014 № 17) та з метою забезпечення виключно прав та інтересів дитини, орган опіки та піклування Дарницького району м. Києва вважав за доцільне встановити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 час спілкування із ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н., без присутності матері дитини під час зустрічей.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Апеляційна скарга не містить доводів, що висновок органу опіки та піклування є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Навпаки, як зазначено в апеляційній скарзі питання стосовно участі батька у вихованні його малолітнього сина розглядалося на декількох засіданнях комісії органу опіки та піклування.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги відповідача, що спілкування батька з сином без матері може негативно вплинути на дитину, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Фактично всі доводи апеляційних скарг зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, що відповідачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що запропонований органом опіки та піклування спосіб участі у спілкуванні та вихованні дитини є недостатньо обґрунтованим та суперечить інтересам дитини, у суду першої інстанції були відсутні підстави не погодитись з висновком органу опіки та піклування.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції в повному обсязі з'ясував обставини, на які посилались сторони як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності та дав належну оцінку згідно зі ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а в рішенні навів переконливі доводи на обґрунтування своїх висновків.

Інші доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст. 309 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Згідно ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін як таке, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 753/12518/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2456/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Сухомлінов С.М.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.