У х в а л а

26 січня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Дем'яносова М.В., Парінової І.К., Савченко В.О., Штелик С.П.,
розглянувши заяву ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_6 до Державного підприємства «Львіввугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Державного підприємства «Львіввугілля» (далі - ДП «Львіввугілля») на його користь 30 тис. грн у якості відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків внаслідок професійного захворювання.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 19 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 24 квітня 2014 року, позов задоволено частково.

Стягнуто ДП «Львіввугілля» на користь позивача 3 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків внаслідок професійного захворювання.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Не погодившись із зазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_6 оскаржив їх у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 року касаційну скаргу відхилено, ухвалені у справі судові рішення залишено без змін.

У 2014 році ОСОБА_6 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із заявою про перегляд ухвали суду касаційної інстанції з підстав неоднакового застосування норм статті 440-1 ЦК УРСР та пункту 11 Правил відшкодування власником підприємств, установ і організацій або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням ним трудових відносин, затверджених Постановою КМУ від 23 червня 1993 року № 492 (далі - Правила), що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах (пункт 1 частини 1 статті 355 ЦПК України).

Розглянувши заяву про перегляд судового рішення, додані до неї документи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що заява про перегляд судового рішення підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 354 ЦПК України сторони та інші особи, які брали участь у справі, мають право подати заяву про перегляд судових рішень у цивільних справах після їх перегляду в касаційному порядку.

Підставою для звернення до суду із заявою про перегляд Верховним Судом України судових рішень є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах (пункт 1 частини 1 статті 355 ЦПК України).

Заява про перегляд судового рішення може бути подана за сукупності таких умов: 1) судом (судами) касаційної інстанції при розгляді двох або більше справ неоднаково застосовано одні й ті самі норми матеріального права; 2) справи стосуються спорів, які виникли з подібних правовідносин; 3) має місце ухвалення різних за змістом судових рішень судом (судами) касаційної інстанції.

Обґрунтовуючи неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, заявник зазначав, що Вищий спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ підтримав позицію судів першої та апеляційної інстанцій, яка полягала у тому, що для визначення розміру моральної шкоди відповідно до пункту 11 Правил має застосовуватися розмір мінімальної заробітної плати, встановлений на момент виникнення спірних правовідносин.

На підтвердження підстави, визначеної пунктом 1 частини 1 статті 355 ЦПК України ОСОБА_6 посилався на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 липня 2014 року.

Разом із цим відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 липня 2014 року суд касаційної інстанції, скасовуючи судові рішення і передаючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, вважав, що суди при визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, не врахували, що відповідно до чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства було встановлено обмеження мінімального розміру відшкодування моральної шкоди - не менше п'яти мінімальних розмірів заробітної плати (стаття 440-1 ЦК УРСР), та максимального розміру відшкодування моральної шкоди, який не міг перевищувати двохсот мінімальних розмірів заробітної плати (пункт 11 Правил), що діють на час розгляду справи.

Таким чином заява ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 року підлягає задоволенню, а справа - допуску до провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Допустити до провадження Верховного Суду України справу за позовом ОСОБА_6 до Державного підприємства «Львіввугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання, за заявою ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 року.

Ухвалу про допуск справи до провадження разом із заявою про перегляд судового рішення та доданими до неї документами надіслати до Верховного Суду України.

Копію ухвали про допуск справи до провадження разом із копією заяви про перегляд судового рішення надіслати особам, які беруть участь у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді:М.В. Дем'яносов
І.К. Парінова
В.О. Савченко
С.П. Штелик