Справа №654/530/15-ц
Провадження№ 2/654/347/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

02.04.2015 року м. Гола Пристань

Голопристанський районний суд Херсонської області

в складі головуючої судді - Ширінської О.Х.,

при секретарі - Слюсар О.С.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гола Пристань цивільну справу за позовом ДУ " Херсонський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України" до ОСОБА_2, третя особа - Територіальне управління Держгімпромнагляду у Херсонській області про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який в судовому засіданні підтримав його представник ОСОБА_1 і просив задовольнити з підстав, зазначених у ньому.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначив, що 01 лютого 2013 року ОСОБА_2 був прийнятий на ставку водія до Голопристанського відділу лабораторних досліджень, згідно наказу ДУ "Херсонський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України". На підставі акту приймання - передачі транспортного засобу від 01.06.2013 року йому було передано службовий автомобіль НОМЕР_1, для виконання службових обов'язків, згідно посадової інструкції.

13 березня 2014 року близько 21 год. 10 хв., відповідач керуючи технічно справним автомобілем НОМЕР_1, рухаючись у напрямку м. Херсон, на 19 км. + 700 м. автодороги Цюрупинськ - Гола Пристань - Скадовськ поблизу м. Гола Пристань Херсонської області, порушив вимоги п.п. 12.1, 12.2, 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалась, не обрав безпечну швидкість руху та безпечну дистанцію, внаслідок чого здійснив наїзд на бортовий причеп КЗАП, д.н. НОМЕР_2, який був агрегатований із автомобілем НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3, який рухався у попутному напрямку, чим спричинив пасажиру автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_4 тяжкі тілесні ушкодження. В результаті пригоди автомобіль позивача отримав механічні ушкодження.

Вважає, що дана дорожньо-транспортна пригода виникла з вини ОСОБА_2, оскільки він без дозволу керівництва установи самовільно взяв з гаражу службовий автомобіль та разом зі ОСОБА_4 виїхали з території установи у напрямку с. Кохани, Голопристанського району, Херсонської області.

Вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 23 липня 2014 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки шість місяців, з іспитовим строком на один рік шість місяців, з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік і шість місяців.

Розмір майнових збитків, спричинених позивачу, згідно звіту № 205 від 26.12.20014 року про компенсацію вартості відшкодування шкоди транспортного засобу становить - 33 098,05 грн., яку представник позивача просить стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача та витрати пов'язані з проведенням оцінки автомобіля у розмірі 1 000 грн.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

За наявності матеріалів у справі,суд вважає, можливим розглянути позов у відсутності відповідача та за згодою представника позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, оцінивши докази, результати експертних досліджень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 13 березня 2010 року близько 21.10 год. на 19 км + 700 м. автодороги Цюрупинськ Гола Пристань - Скадовськ поблизу м. Гола Пристань Херсонської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_2, який належить ДУ "Херсонський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України" і автомобіля НОМЕР_5, під керуванням водія ОСОБА_3 Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди водій ОСОБА_2 та пасажир ОСОБА_4 отримали тяжкі тілесні ушкодження.

01 лютого 2013 року згідно наказу № 18-ОС ДУ "Херсонський обласний лабораторний центр Держсанепідемсужби України" ОСОБА_2 був прийнятий на ставку водія до Голопристанського відділу лабораторних досліджень.

На підставі акту приймання - передачі транспортного засобу від 01 червня 2013 року йому було передано службовий легковий автомобіль "Toyota Corolla", JT 153ЕЕАОО4О34043, д.н. НОМЕР_6, для виконання службових обов'язків, згідно посадової інструкції.

Вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 23.07.2014 року винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнано ОСОБА_2 та призначено покарання відповідно до санкції статті. Вирок набрав законної сили.

Згідно ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних та цивільних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеного небезпеки» № 4 від 01.03.2013 р., розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі, чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ним і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебувають у трудових відносинах з позивачем, що підтверджено відповідними записами до трудової книжки.

Актом від 14.04.2013 року за формою (Н-5) встановлено, що нещасний випадок з ОСОБА_2 і ОСОБА_4 не визнано таким, що пов'язаний з виробництвом, оскільки їхнє травмування настало внаслідок використання службового автомобіля в особистих цілях без дозволу роботодавця.

Статтею 134 КЗпП встановлено, що працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135 1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Також, п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» № 14 від 29 грудня 1992 року передбачено, що при визначенні розміру матеріальної шкоди, заподіяної працівниками самовільним використанням в особистих цілях технічних засобів (автомобілів, тракторів, автокранів і т.п.), що належать підприємствам, установам, організаціям, з якими вони перебувають у трудових відносинах, слід виходити з того, що така шкода, яка заподіяна не при виконанні трудових (службових) обов'язків, підлягає відшкодуванню із застосуванням норм цивільного законодавства (статті 203, 453 ЦК). У цих випадках шкода відшкодовується у повному обсязі, включаючи і не одержані підприємством, установою, організацією прибутки від використання зазначених технічних засобів.

Висновком оцінювача від 26.12.2014 року за № 205 встановлено, що матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП, дорівнює його вартості та складає - 33 098,05 грн.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних та цивільних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеного небезпеки» № 4 від 01.03.2013 р., передбачено, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Таким чином, позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди обґрунтовані та підлягають задоволенню на суму 33 098,05 грн.

Крім того, позивачем затрачені кошти на проведення оцінки автомобіля в розмірі 1 000 грн., що підтверджується договором про надання послуг за № 199 від 11.11.2014 року.

Отже, загальна сума позовних вимог щодо спричиненої матеріальної шкоди внаслідок ДТП складає 34 098,05 грн., яка підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст.10, 60, 88, 209, 212, 213, 215, 217, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 22, 1166, 1187, 1192 ЦК України, ст.. 134 КЗпП, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ДУ "Херсонський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України" матеріальну шкоду в розмірі 33 098,05 грн., витрати пов'язані з проведенням оцінки автомобіля в розмірі 1 000 грн. та понесених судових витрат у розмірі 331 грн., а всього: 34 429 (тридцять чотири тисячі чотириста двадцять дев'ять) гривень 05 копійок.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Херсонської області, шляхом подачі апеляційної скарги до районного суду про апеляційне оскарження, протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом десяти з дня отримання його копії.

Суддя О. Х. Ширінська