Справа №1402/503/12 06.05.2015 06.05.2015 06.05.2015
Провадження №22-ц/784/773/15
Провадження 22ц-/784/773/15 Головуючий по 1 інстанції Бойко Л.Л.
Категорія 20 Доповідач апеляційного суду Колосовський С.Ю.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

06 травня 2015р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Колосовського С.Ю.,

суддів: Локтіонової О.В., Ямкової О.О.,

з участю: секретаря судового засідання Романенко Ю.О., позивачки ОСОБА_2, представника відповідачів ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційними скаргами ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5

на заочне рішення та додаткове рішення Баштанського районного суду Миколаївської області відповідно від 22 грудня 2014р., 16 березня 2015р.

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Поліщук Людмила Володимирівна, про стягнення боргу за договором позики, визнання частково недійсним договору купівлі-продажу

за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про встановлення нікчемності правочину, застосування наслідків нікчемності правочину та стягнення коштів за договором завдатку,

встановила:

У серпні 2012р. ОСОБА_2 пред'явила позов до ОСОБА_4, ОСОБА_5 і в врахуванням подальших уточнень кінцево просила:

- визнати частково недійсним на підставі ст.234 ЦК п.2.2. договору купівлі-продажу житлового будинку по АДРЕСА_1;

- стягнути солідарно 13113 грн. 24 коп. боргу за договором позики з урахуванням втрат від інфляції за період з 01 жовтня по 01 серпня 2012р.

Позивач зазначала, що 15 вересня 2011р. продала відповідачам житловий будинок по АДРЕСА_1 за 28000 грн. На час посвідчення договору у відповідачів не було 13000 грн. а тому решту покупної ціни та 1000 грн. за оформлення договору вони зобов'язались найближчим часом повернути. 21 листопада 2011р. відповідачі сплатили 2000 грн. і зобов'язались виплатити 11000 грн. щомісячними платежами. Оскільки останні борг не повернули, позивач просила про задоволення її вимог.

ОСОБА_4, ОСОБА_5 пред'явили зустрічний позов до ОСОБА_2 і з врахуванням подальших уточнень кінцево просили:

- встановити нікчемність боргового зобов'язання, оформленого розпискою від 15 вересня 2011р. та стягнути 13000 грн., оскільки цією розпискою, яка вчинена у простій письмовій формі змінено порядок розрахунку за договором купівлі-продажу від 15 вересня 2011р., а це свідчить про недодержання вимоги про нотаріальне посвідчення договору;

- стягнути подвійну суму завдатку у розмірі 6000 грн. у зв'язку з тим, що остання як продавець житлового будинку по АДРЕСА_1 збільшивши покупну ціну з 23000 грн. до 28000 грн. не виконала зобов'язання.

Заочним рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області відповідно від 22 грудня 2014р. первісний позов задоволено частково. Постановлено: визнати частково недійсним п.2.2. договору купівлі-продажу житлового будинку по АДРЕСА_1, укладеного 15 вересня 2011р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, ОСОБА_5; стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 відповідно 6511 грн. і 5511 грн. заборгованості за договором позики з урахуванням інфляційних втрат. Цим же рішенням та додатковим рішенням від 16 березня 2015р. у задоволенні вимог зустрічного позову відмовлено.

В апеляційних скаргах представник відповідачів, посилаючись на незаконність рішення та додаткового рішення, просив їх скасувати і ухвалити нове про відмову в задоволенні первісного позову і задоволення зустрічного.

Позивач, в поданих запереченнях на апеляційну скаргу, вважає рішення та додаткове рішення законними і обґрунтованими.

Апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 вересня 2011р. за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу ОСОБА_2 продала ОСОБА_4, ОСОБА_5 житловий будинок по АДРЕСА_1 по 1/2 частці кожному.

В п.2.2. названого правочину зазначено, що сторони підтверджують факт повного розрахунку за продане нерухоме майно.

З 28000 грн. покупної ціни за договором купівлі-продажу відповідачі не доплатили позивачу 13000 грн., про що 15 вересня 2011р. склали розписку. Цього ж дня ОСОБА_4 склала ще одну розписку в якій крім 13000 грн. зобов'язалась повернути позивачу 1000 грн. витрат, понесених останньою при оформлені документів.

21 листопада 2011р. відповідачі сплатили позивачу 2000 грн. і цього ж дня видали розписку, в якій визнали залишок боргу у сумі 11000 грн. і зобов'язалися виплатити його шляхом щомісячних платежів.

За таких обставин, а саме доведеності факту заміни зобов'язань по сплаті решти покупної ціни за договором купівлі-продажу в позикове зобов'язання та його невиконання, суд правомірно на підставі ст.ст.234, 625,1053 ЦК ухвалив рішення на користь ОСОБА_2

Аргументи апелянта щодо невірного застосування ст.234 ЦК не можна визнати обґрунтованими, тому що судом п.2.2. договору купівлі-продажу визнано недійсним лише частково, а саме стосовно недоплаченої покупної ціни.

Законним є рішення суду і в частині відхилення вимог зустрічного позову.

Так, відповідно до ч.2 ст.1053 ЦК заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч.2 ст.215 ЦК).

Враховуючи те, що новація боргу 15 вересня 2011р. була оформлена письмо, що узгоджується з правилами ст.ст.1047,1053 ЦК, то висновок суду про відсутність підстав для встановлення нікчемності правочину та застосування наслідків нікчемного правочину є правомірним. Більше того, боргові зобов'язання від 15 вересня 2011р. були змінені сторонами 21 листопада 2011р. внаслідок чого змінилась як сума боргу, так і порядок її погашення. Даний правочин в установленому порядку недійсним не визнавався (ст.204 ЦК).

Також можна погодитись з висновком суду щодо відмови в задоволенні вимог про стягнення подвійної суми завдатку, так як за умовами договору купівлі-продажу (п.2.1.) покупна ціна визначена в сумі 28000 грн., а не 25000 грн. Даний правочин покупці не оспорили, а тому їх доводи про порушення зобов'язань, які полягають у неправомірному збільшенні покупної ціни не мають під собою підґрунтя. До того ж 3000 грн. сплачені 11 травня 2011р. як аванс, договір завдатку в нотаріальній формі не укладався, були зараховані в покупну ціну, яку було визначено за домовленістю сторін (п.3 ч.1 ст.3 ЦК).

Також суд у відповідності з вимогами ст.88 ЦПК, ст.1 Закону „Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних і адміністративних справах" стягнув з відповідачів понесені позивачем судові витрати: 214 грн. 60 коп. судового збору і 1500 грн. витрат по оплаті правової допомоги, яка полягала у підготовці позовних матеріалів та участі у судових засіданнях протягом 136 хвилин.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то апеляційні скарги в силу ч.1 ст.308 ЦПК підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити, а заочне рішення та додаткове рішення Баштанського районного суду Миколаївської області відповідно від 22 грудня 2014р., 16 березня 2015р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: