Справа № 303/5113/15-ц
Номер стат. звіту 26
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого-судді Носова В.В, при секретарі Іванчо Л.М., за участю відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2» в особі Уповноваженої особи ФГВФО ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В :

ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2» в особі Уповноваженої особи ФГВФО ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №BLаЖГА00039137 від 31.05.2011 року в розмірі 36228,36 гривень.

Позов мотивує тим, що 31.05.2011 року між ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №BLаЖГА00039137, згідно якого остання отримала кредит в розмірі 8500,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% річних, кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 31 травня 2014 року.

В звязку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов вищевказаного договору, в останньої, станом на 05.08.2015 року виникла заборгованість перед ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2» в розмірі 36228,36 гривень, з яких: 4773, 54 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 1444,09 грн. прострочені відсотки за користування кредитом; 1899,05 грн. комісія за управління кредитом; 28111,68 грн. плата за пропуск платежів, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги щодо стягнення з неї простроченої заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4773,54 гривень визнала, щодо решти вимог просила суд відмовити посилаючись на те, що банком, всупереч вимогам ЗУ «Про захист прав споживачів» не було її повідомлено про сукупну вартість кредиту та умови кредитування, а тому нараховані банком відсотки за користування кредитом та комісія за управління кредитом є такими, що порушують умови договору, та є несправедливими в розумінні ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Окрім цього просила суд застосувати ч.3 ст.551 ЦК України та зменшити розмір нарахованих банком штрафних санкцій.

Вислухавши думку сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до кредитного договору №BLаЖГА00039137 від 31.05.2011 року ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2» надав відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі 8500,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% річних, кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 31 травня 2014 року. (а.с.5-9).

Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку, заборгованість за кредитним договором №BLаЖГА00039137 від 31.05.2011 року становить 36228,36 гривень, з яких: 4773, 54 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 1444,09 грн. прострочені відсотки за користування кредитом; 1899,05 грн. комісія за управління кредитом; 28111,68 грн. плата за пропуск платежів.(а.с.17-18)

Згідно із ст.ст. 526, 527 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобовязаний виконати свій обовязок.

У відповідності до ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

За ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, вимоги якої не звільняють боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Твердження відповідача щодо порушення позивачем вимог Закону України «Про захист прав споживачів» суд вважає безпідставним та необґрунтованим виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до договору №BLаЖГА00039137 від 31.05.2011 року та додатків до нього( а.с. 5-11) відповідач підписала, як самий договір так і додатки, а саме: графік погашення заборгованості та детальний розпис вартості платежів та визначення сукупної вартості кредиту і реальної процентної ставки( а.с. 5-11), а тому ОСОБА_1 була обізнана щодо умов даного кредитного договору та взяла на себе зобов'язання своєчасно повертати отриманий кредит та сплачувати проценти за користування ним, виконувати усі умови, своєчасно, добросовісно і належно здійснювати погашення кредиту, а також належно виконувати усі інші зобов'язання, що передбачені кредитним договором.

З умов укладеного між сторонами договору №BLаЖГА00039137 від 31.05.2011 року вбачається, що позивач надав відповідачу кредит в сумі 8500 грн. на строк до 31 травня 2014 року.

Відповідно до п. 2.4.2. Договору проценти та комісію за управління Кредитом Позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення Кредиту відповідно до платежів, передбачених у Графіку погашення заборгованості за кредитом, наведеному у Додатку №1 цього Договору.

Процентна ставка за Договором встановлена на рівні 15% річних (п. 3 Спеціальної частини Договору).

Щомісячна плата у вигляді комісії за управління Кредитом в розмірі 1,75% від суми Кредиту (п. 4 Спеціальної частини Договору).

Згідно із п. 2.5.2. Договору Позичальник зобов'язується не пізніше дати, встановленої в Графіку, поповнювати рахунок Банку, вказаний у п.6 Спеціальної частини Договору, у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів, встановлені в Графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом.

Позивач зі своєї сторони виконав зобов'язання за Договором №BLаЖГА00039137 від 31.05.2011 року в повному обсязі, а відповідач ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов'язань щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також плату за управління Кредиту, які передбачені п. 2.4 Кредитного договору.

Що стосується посилань відповідача на заяви (а.с. 37,38), щодо звернення нею до Банку то суд вважає їх безпідставними в звязку з відсутністю підтверджуючих документів щодо їх надіслання та отримання Банком вказаних заяв.

З врахуванням вищенаведеного суд вважає безпідставним посилання відповідача на порушення позивачем вимог Закону України "Про захист прав споживачів» та вважає, що його застосування до спорів, які виникають з кредитних правовідносин, можливе в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладанню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору цей закон не може застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство в системі кредитування.

З врахуванням вищевикладеного, зважаючи на обовязковість виконання сторонами умов договору, суд приходить до висновку, що до стягнення з ОСОБА_1 підлягає сума заборгованості за кредитним договором №BLаЖГА00039137 від 31.05.2011 року, що складається з: 4773, 54 грн. простроченої заборгованості за кредитом 1444,09 грн. прострочених відсотків за користування кредитом; 1899,05 грн. комісії за управління кредитом.

Що стосується вимоги позивача в частині стягнення з ОСОБА_1 плати за пропуск платежів у розмірі 28111,68 грн., суд приходить до наступного висновку.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно із п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

У постанові Верховного ОСОБА_1 України від 3 вересня 2014 року (№ 6-100цс14) у справі про стягнення заборгованості за договором позики зазначено, що ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного судочинства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

З врахуванням вищенаведеного та того, що розмір нарахованої пені значно перевищує розмір збитків та приймаючи до уваги розмір кредиту отриманого відповідачем - 8500 гривень, ступінь виконання боржником зобовязання та того, що відповідач є інвалідом 2 групи, рахується в Мукачівському районному управлінні соціального захисту населення, як малозабезпечена сімя, що є істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для застосування положень ч.3 ст.551 ЦК України та вважає за доцільне зменшити розмір пені до 2000 гривень.

З врахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.

Крім того, суд вважає необхідним, відповідно до ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати зі сплати судового збору в сумі 243,60 гривень.

Керуючись ст.ст. 509, 526, 527, 549, 551, 553, 554, 610-612, 625, 1052,1054 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 174, 208, 209, 212-218, 360-7 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн НОМЕР_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27 Т, ) заборгованість за кредитним договором №BLаЖГА00039137 від 31.05.2011 року в розмірі 10116,68 (десят тисяч сто шістнадцять гривень 68 копійок) гривень, з яких: 4773, 54 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 1444,09 грн. прострочені відсотки за користування кредитом; 1899,05 грн. комісія за управління кредитом; 2000 гривень плата за пропуск платежів.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн НОМЕР_1 на користь на користь держави судовий збір в розмірі 243, 60 (двісті сорок три гривні 60 копійок) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали учать у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду ОСОБА_4