Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/930/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Квітка О. О.
Доповідач Чорнобривець О. С.
РІШЕННЯ

Іменем України

28.04.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Чорнобривець О.С.

суддів - Потапенка В.І.

Черненко В.В.

за участю секретаря - Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою Селянського фермерського господарства Фоменка Євгенія Володимировича на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 02 березня 2015 року, у справі за позовом ОСОБА_4 до Селянського фермерського господарства Фоменка Євгенія Володимировича про визнання договору оренди землі недійсним,-

встановила:

08 вересня 2014 року ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до Селянського фермерського господарства Фоменка Євгенія Володимировича, в обґрунтування якого зазначала, що у липні 2014 року їй стало відомо про існування договору оренди земельної ділянки укладеного між нею та селянським фермерським господарством Фоменка Є.В., зареєстрованого в Кіровоградському відділі Кіровоградської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» 14 березня 2010 року. Вказаний договір оренди та акт приймання-передачі об'єкта оренди позивач не підписувала, укладений договір оренди не відповідає її внутрішній волі, умови договору з нею не обговорювалися.

Посилаючись на вказані обставини, просила визнати договір оренди земельної ділянки та акт приймання-передачі об'єкта оренди недійсними.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 02 березня 2015 року позов задоволено частково. Визнано недійсним договір оренди землі від 15.02.2010 року, укладений між ОСОБА_5 та СФГ Фоменко Є.В.

В частині визнання акту приймання-передачі об'єкта оренди недійсним відмовлено.

В апеляційні скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, у зв'язку з пропуском строку позовної давності. В обґрунтування зазначає, що позивачка довідалась про порушення свого права, отримавши копію договору оренди 02.08.2011 року. До суду позивач звернулась 08.09.2014 року тобто з пропуском строку позовної давності.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції сторони підтримали свої доводи та заперечення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи з ухваленням нового рішенн на таких підставах.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Частиною 1 ст.14 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами)(ч.2 ст.207 ЦК України).

За змістом ст.ст.202, 204, ч.1 ст.215 ЦК України, првочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, він є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами), на момент вчинення правочину вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, зокрема, вимог щодо волевиявлення учасника правочину, яке має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3 ст.203 ЦК).

Судом правильно встановлено, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 4,51 га, що розташована на території Первозванівської сільської ради, право власності посвідчено державним актом (а.с.11).

Між ОСОБА_4 та Селянським фермерським господарством Фоменка Є.В. укладено договір оренди землі від 15.02.2010року, за яким спірну земельну ділянку передано орендарю на 10 років, 23.12.2010року проведена державна реєстрація договору. До договору складено акт приймання-передачі земельної ділянки.

Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи від 15.01.2015року підпис від імені ОСОБА_4 у спірному договорі оренди землі та акті приймання-передачі земельної ділянки в оренду виконані не нею, а іншою особою.

ОСОБА_4 у зв'язку з реєстрацією шлюбу змінила призвіще на ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.73-74).

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що спірний договір оренди землі та акт приймання-передачі земельної ділянки в оренду позивач не підписувала, факт фальсифікації її підпису встановлено висновком судово-почеркознавчої експертизи, що відповідно до вимог ч.3 ст. 203 ЦК України є підставою для визнання правочину недійсним за відсутності волевиявлення сторони на його укладення. Крім того, відсутні підстави для задоволення заяви відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності, оскільки про порушене право позивач дізналася 20.09.2011року, коли їй вручили її зразок договору під час отримання орендної плати за землю за 2011 рік, що мало місце 20.09.2011року (а.с.28), а до цього вважала, що отримувала орендну плату за попереднім договором. Звернення з позовом 08.09.2014року доводить факт дотримання позивачем строків позовної давності.

Проте повністю з висновками суду погодитися не можна, оскільки висновки суду в частині застосування позовної давності не відповідають обставинам справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Відповідач не спростовував висновки судово-почеркознавчої експертизи щодо фальсифікації підпису позивача, проте, заперечуючи проти позову, надав письмову заяву про застосування позовної давності(а.с. 23).

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові( ч.4 ст.267 ЦК України).

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Вирішуючи питання про застосування правил позовної давності, суд взяв до уваги пояснення позивача, а саме, що про порушене право вона дізналася коли отримала договір оренди, який не укладала. Копію спірного договору оренди отримала при отриманні орендної плати за 2011рік, що згідно з платіжною відомістю про отримання орендної плати мало місце 20.09.2011року(а.с.28). Датою відліку строку позовної давності суд вважав 20.09.2011року.

Висновок суду є безпідставним, не підтверджений належними доказами та таким, що суперечить матеріалам справи.

Так, відповідно до наявної у матеріалах справи копії журналу отримання копії договорів оренди по СФГ Фоменка Е.В., позивач отримала копію договору оренди 02.08.2011року, що посвідчено її підписом у журналі (а.с.32-34). Справжність підпису підтверджена позивачем у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Судом апеляційної інстанції був оглянутий оригінал журналу наданий відповідачем. Журнал прошитий, пронумеровані аркуші, його достовірність не викликає сумніву, тому такий доказ є належним і допустимим(ст.ст.58,59 ЦПК України).

З урахуванням встановленого, початок перебігу позовної давності необхідно обраховувати з 02.08.2011року. Позивач звернулась з позовом до суду 08.09.2014року, тобто з пропуском строку позовної давності, про поновлення якого суду не заявила.

Наведені обставини доводять помилковість висновків суду про безпідставність вимог відповідача щодо застосування правил позовної давності та відмови у задоволенні вимог з підстав пропуску строку звернення до суду за захистом порушеного права.

Рішення суду підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.3ч.1 ст.309, ч.2 ст.314, ст.316 ЦПК України, колегія суддів, -

Вирішила:

Апеляційну скаргу Селянського фермерського господарства Фоменка Євгенія Володимировича задовольнити .

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 02 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_5 до Селянського фермерського господарства Фоменка Євгенія Володимировича про визнання договору оренди землі недійсним відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: