Справа №477/2531/14-ц 13.05.2015 13.05.2015 13.05.2015
Провадження №22-ц/784/1044/15 Суддя суду 1-ї інстанції - Семенова Л.М.
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду - Локтіонова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Локтіонової О.В.

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участю відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

товариства з обмеженою відповідальністю "Гранфінресурс"

на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області

від 10 грудня 2014 року

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю "Гранфінресурс" (далі - ТОВ «Гранфінресурс» або Товариство) до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором,

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2014 року ТОВ "Гранфінресурс" пред'явило зазначений позов, який обґрунтувало наступним.

06 вересня 2012 року між Приватним підприємством "Грандфінресурс", правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_3 було укладено договір №215206, відповідно до умов якого ПП "Грандфінресурс" зобов'язувалось за згодою ОСОБА_3 вчинити від його імені та за його рахунок дії, спрямовані на придбання товару або відповідної суми у позику, зазначеної у Додатку №1 до даного договору, на умовах діяльності Програми «Альянс Україна», що міститься в Додатку №2 до договору.

Позивач вказував, що у Додатку №1 до зазначеного договору сторонами було визначено вартість товару у сумі 15 000 грн., одноразовий комісійний внесок в сумі 975 грн., адміністративний платіж в сумі 975 грн., щомісячний загальний платіж в сумі 491,67 грн., який складається з чистого внеску в сумі 416 грн.67 коп. та з адміністративних витрат в сумі 75 грн. Кількість щомісячних загальних платежів становила 36, з мінімальною сумою платежу 283 грн.34 коп.

Позивач зазначав, що ОСОБА_3 зобов'язався щомісячно до 15 числа кожного місяця сплачувати загальний платіж згідно з графіком платежів. Між тим, зазначеного не виконав, сплативши замість 36 платежів тільки 10.

15 липня 2013 року між ПП "Грандфінресурс" та відповідачами було укладено договори поруки, за якими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зобов'язалися солідарно відповідати перед ПП "Грандфінресурс" за несвоєчасне виконання ОСОБА_3 зобов'язань за договором про отримання позики.

ТОВ "Гранфінресурс" вказувало, що того ж дня відповідно до умов вищезазначеного договору ОСОБА_3 було перераховано 15 000 грн. за вирахуванням 975 грн. адміністративного платежу.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 належним чином не виконував взятих на себе зобов'язань, у зв'язку з чим станом на 10 жовтня 2014 року утворилась заборгованість в сумі 14061 грн.84 коп., яка складається з заборгованості по чистим внескам в сумі 10 833 грн.42 коп., заборгованості по адміністративним платежам у сумі 1 950 грн. та штрафу в сумі 1 278 грн.42 коп., ТОВ "Гранфінресурс" просило стягнути з відповідачів вказану заборгованість у солідарному порядку.

Заперечуючи проти задоволення позову, ОСОБА_3 вказував, що він справно сплачував обов'язкові платежі, які були передбачені договором. Здійснення платежів ним було припинено у зв'язку з усним повідомленням працівника позивача про зміну розрахункового рахунку, на який вони повинні перераховуватись. ОСОБА_3 зазначав, що реквізити нового рахунку йому надано не було.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 10 грудня 2014 року в задоволенні позову ТОВ "Гранфінресурс" відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, Товариство подало на нього апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову Товариства, суд першої інстанції виходив з того, що діяльність позивача є пірамідальною схемою, а договір укладений між сторонами є нікчемним.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком, з огляду на таке.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статті 1046, 1047 ЦК України передбачають, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Якщо сума договору більш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, то договір позики укладається у письмовій формі.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права (постанова Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року №6-63 цс13).

Статті 1049, 1050 ЦК України регламентують, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

З матеріалів справи вбачається, що 06 вересня 2012 року між Приватним підприємством "Грандфінресурс", правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_3 було укладено договір №215206, відповідно до умов якого ПП "Грандфінресурс" зобов'язувалось за згодою ОСОБА_3 вчинити від його імені та за його рахунок дії, спрямовані на придбання товару або відповідної суми у позику, зазначеної у Додатку №1 до даного договору, на умовах діяльності Програми «Альянс Україна», що міститься в Додатку №2 до договору, в тому числі організовувати та проводити захід по розподілу грошового фонду, здійснити оплату товару на користь учасника програми або надати учаснику відповідну суму у позику (а.с.9-12, 15-20, 24-25).

У Додатку №1 до зазначеного договору сторонами було визначено про отримання ОСОБА_3 позики у сумі 15 000 грн. з одноразовим комісійним внеском в сумі 975 грн., адміністративним платежем в сумі 975 грн., щомісячним загальним платежем в сумі 491 грн.67 коп., який складається з чистого внеску в сумі 416 грн.67 коп. та з адміністративних витрат в сумі 75 грн. Кількість щомісячних загальних платежів - 36, з мінімальною сумою платежу 283 грн.34 коп.

За зазначеним договором ОСОБА_3 зобов'язався щомісячно до 15 числа кожного місяця сплачувати загальний платіж згідно з графіком платежів. У випадку порушення графіку платежу ОСОБА_3 зобов'язався сплатити позивачу штраф у сумі 10% від суми боргового зобов'язання.

15 липня 2013 року ОСОБА_3 отримав обумовлену суму позики шляхом перерахування на його рахунок 14 025 грн. та сплати за нього адміністративного платежу у сумі 975 грн. (а.с.22, 27-47, 54).

Між тим, як вбачається з розрахунку позивача та пояснень відповідача, ОСОБА_3 сплатив тільки 10 платежів.

Станом на 10 жовтня 2014 року утворилась заборгованість в сумі 14 061 грн.84 коп., яка складається з заборгованості по чистим внескам в сумі 10 833 грн.42 коп., заборгованості по адміністративним платежам у сумі 1 950 грн. та штрафу в сумі 1 278 грн.42 коп. (а.с.21).

15 липня 2013 року між ПП «Грандфінресурс», ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було підписано договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов'язався солідарно відповідати перед підприємством за виконання позичальником зобов'язань, що випливають з договору №215206 від 06 вересня 2012 року (а.с.48-50).

Аналогічний договір поруки було укладено у цей день між ПП «Грандфінресурс», ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.51-53).

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Воно має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.

Матеріалами справи доведено отримання ОСОБА_3 позики у сумі 15 000 грн., неналежне виконання ним умов договору, а тому він та поручителі повинні відшкодувати позивачу борг з урахуванням штрафу.

Оскільки районний суд дійшов іншого висновку, то його рішення на підставі п.п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про задоволення позовних вимог.

Посилання суду на те, що діяльність позивача є пірамідальною схемою, а договір укладений між сторонами є нікчемним, є неправильним, оскільки договір жодною з сторін не оспорювався. До того ж, позика була отримана позичальником, а тому відсутня ознака «пірамідальної схеми» - безтоварність (постанова Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року №6-40 цс13).

Оскільки рішення суду скасоване, то відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій підлягає стягненню судовий збір у сумі 365 грн. 40 коп. (по 121 грн.80 коп. з кожного).

Керуючись ст.ст.303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Гранфінресурс" задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 10 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ТОВ "Гранфінресурс" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Гранфінресурс" заборгованість за договором №215206 від 06 вересня 2012 року у сумі 14 061 грн.84 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Гранфінресурс" заборгованість за договором №215206 від 06 вересня 2012 року у сумі 14 061 грн.84 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Гранфінресурс" судовий збір по 121 грн.80 коп. з кожного.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: