Номер провадження: 22-ц/785/1478/15
Головуючий у першій інстанції Галич О. П.
Доповідач Мартинова К. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Мартинової К.П.,

суддів - Кравця Ю.І., Оверіної О.В.,

за участю секретаря - Желєзнова В.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА :

У вересні 2014 року, ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП.

Позивач посилався на те, що 25 червня 2014 року о 14-00 годині ОСОБА_4 в м. Одеса по вул. Дальницьке шосе, керуючи автомобілем марки "ВАЗ 21063", державний номер НОМЕР_1, при виконанні повороту ліворуч поза перехрестям, не надала перевагу в русі автомобілю марки "ВАЗ 21043", державний номер НОМЕР_2, який рухався в зустрічному напрямку та скоїла з ним зіткнення.

В результаті ДТП автомобіль позивача марки "ВАЗ 21043", державний номер НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження, вартість яких склала 10021,73 грн. згідно висновку спеціаліста.

Також позивачем були понесені інші витрати, а саме: оплата за проведення експертного дослідження по визначенню збитків, завданих йому внаслідок ДТП, вартість якого склала 600 гривень; оплата телеграми з виклику відповідача склала 91,98 гривень; оплата адвокатської допомоги склала 1000 гривень.

Моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 1000 гривень.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП, задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 11713,71 грн., моральну шкоду в розмірі 1000 грн. та витрати за сплату судового збору 487,20 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати, тому що воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, оскільки її цивільна відповідальність перед позивачем застрахована, тому за завдану шкоду повинна відповідати страхова компанія.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 та стягуючи з ОСОБА_4 матеріальну та моральну шкоду, які спричинені в результаті ДТП, суд першої інстанції посилався на те, що відповідно до ст. ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України, особа, винна в скоєнні ДТП, відповідає перед потерпілою за завдану шкоду.

Однак, колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, є підставою для скасування рішення суду з ухваленням нового.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов"язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі / право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо/ володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку / стаття 1187 ЦК України/.

Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати /страхового відшкодування/ для повного відшкодування нею шкоди зобов"язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою / страховим відшкодуванням/.

Необхідною умовою виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором).

Якщо факт завдання шкоди відповідно до статті 6 Закону № 1961-IV не є страховим випадком, то потерпілий має право вимагати відшкодування шкоди на підставі загальних правил, встановлених ЦК.

Згідно до ст. 6 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 25 червня 2014 року о 14.00 год. на вул. Дальницьке шосе в м. Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої відбулося зіткнення двох автомобілів: автомобіля ВАЗ - 21063, держ номер НОМЕР_1 та автомобіля ВАЗ-21043, держномер НОМЕР_2.

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 30.07.2014 року винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнано ОСОБА_4, яка керувала автомобілем ВАЗ-21063, держномер НОМЕР_1, та на неї накладено штраф у розмірі 340 грн. / а.с. 5/.

Вартість матеріальної шкоди, спричиненої позивачу в результаті ДТП, встановлено висновком судового експерта № 5202 від 13.08.2014 року та складає 10021,73 грн. / а.с. 7-11/.

Цивільна відповідальність водія автомобіля ВАЗ-21063 держномер НОМЕР_1 ОСОБА_4 застрахована Публічним Акціонерним Товариством Страхова Компанія "Скайд" полісом № АЕ / 0492103 обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів 14.10.2013 року / а.с. 53/.

Водій ОСОБА_4 після ДТП, яка сталася 25.06.2014 року, звернулася до страхової компанії "Скайд" з заявою-повідомленням про настання страхового випадку 27.06.2014 року, її заява встановленого зразку прийнята та зареєстрована страховою компанією / а.с. 54-55/.

Постановою №4 від 01 березня 2013 року Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" визначено наступне.

Відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів.

У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу.

Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.

Враховуючи те, що відповідачка ОСОБА_4, відповідальність якої застрахована, надала страховику письмову заяву-повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, шкода повинна відшкодовуватися страховою компанією ПАТ СК "Скайд".

Однак, позовні вимоги до страхової компанії позивачем не заявлялися.

При розгляді справи судом першої інстанції страхова компанія в порядку ст. 33 ЦПК України не була залучена до участі у справі в якості співвідповідача, що позбавляє права суд апеляційної інстанції вирішити питання про стягнення шкоди зі страхової компанії, яка не була відповідачем у справі.

ОСОБА_3 не позбавлений процесуального права звернення до суду з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, до належних відповідачів: страхової компанії "Скайд" та ОСОБА_4

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 305, 307, 309 ч. 1 п.4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2014 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий К.П. Мартинова

Судді Ю.І. Кравець

О.В. Оверіна