АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Корчевного Г.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Слободянюк С.В.,

при секретарі Бугай О.О.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2014 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сент Софія Проперті Менеджмент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, -

УСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Сент Софія Проперті Менеджмент» звернулись з позовом до Чайко О.С. про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в сумі 28860,89 грн. з урахуванням індексу інфляції та 3% річних за період з 07.07.2012 р. по 25.11.2013 р.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2014 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сент Софія Проперті Менеджмент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь на Товариства з обмеженою відповідальністю «Сент Софія Проперті Менеджмент» заборгованість за спожиті житло-комунальні послуги в розмірі 28860 грн. 89 коп., та судовий збір в розмірі 288 грн. 62 коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішення суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення, ухвалення нового, яким відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт посилається на відсутність між сторонами договору з питання надання житлово-комунальних послуг, не був ознайомлений з його умовами, тарифами та порядком їх формування; жодної оферти щодо укладення такого договору не отримував; житло-комунальних послуг не отримує, квартирою не користується, доказів фактичного споживання послуг позивачем не надано; судом безпідставно стягнуто суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази в обґрунтування наданого позивачем розрахунку.

Унікальний номер справи: 755/12142/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/15431/2014
Головуючий у суді першої інстанції: Чех Н.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що квартира АДРЕСА_1 належить відповідачці ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності серії № 648-С/КІ від 26 квітня 2012 року, видано головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) (а.с.5).

Будинок АДРЕСА_1 знаходиться на обслуговуванні ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент» відповідно до договору про надання послуг з утримання на балансі та управління житловим комплексом (з відкладальною обставиною), укладений 26 серпня 2010 року між ОСББ «Раїси Окіпної» та позивачем.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) № 1164 від 24 грудня 2010 року встановлено тарифи на житлово-комунальні послуги для обслуговування вказаного будинку (а.с. 7).

Згідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п.7.12 Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, яка затверджених постановою Кабінетом Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 плата за використання теплової та електричної енергії, газу, за водопостачання і каналізацію та інші послуги, власниками квартир, наймачами, орендарями вноситься за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до п. 2, п. 7 вищевказаних Правил власники квартир багатоквартирних будинків зобов'язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Ці платежі і платежі за комунальні послуги власниками, наймачами і орендаторами вносяться щомісяця.

Такий обов'язок ОСОБА_6 не виконувався, внаслідок чого утворилася заборгованість за період з 07.07.2012 р. по 25.11.2013 р. в сумі в сумі 28860,89 грн. з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, яку позивач просив стягнути з власника квартири.

Доводи апеляційної скарги стосовно відсутності договору між сторонами про надання житлово-комунальних послуг; посилання на те, що відповідачка не проживає у квартирі, яка є її власністю, та не отримує житлово-комунальних послуг від позивача; безпідставне застосування судом положень ст. 625 ЦК України не приймаються колегією суддів до уваги.

Відсутність договору між сторонами про надання житлово-комунальних послуг не позбавляє обов'язку здійснювати оплату за житлово-комунальні послуги, оскільки відповідачка є споживачем комунальних послуг, користується тепловою енергією, водопостачанням.

Судом першої інстанції було встановлено, що ТОВ «СентСофія Проперті Менеджмент» є балансоутримувачем та виконавцем житлово-комунальних послуг у житловому будинку, розташованому по по АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, яка належить їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності серії № 648-С/КІ від 26 квітня 2012 року, видано головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) (а.с.5).

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що ОСОБА_6 не повинна оплачувати комунальні послуги, так як не проживає у квартирі АДРЕСА_1 і фактично не отримує дані послуги, з огляду на те, що саме на власника житлового приміщення покладено обов`язок по своєчасній сплаті за житлово-комунальні послуги і вона, як власник майна, несе тягар по його утриманню відповідно до ст. 322 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка не надавала суду заяв до позивача стосовно не проживання за адресою вказаної квартири. Посилання апеляційної скарги щодо наявності додатку до акту прийому-передачі вказаної квартири з переліком робіт, які мають бути завершені позивачем, не підтверджені належними доказами, апелянтом вказаного акту та додатку до нього до суду апеляційної інстанції також не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів вважає, що за таких обставин доводи апеляційної скарги ОСОБА_6, що мало місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, та невідповідність висновків суду обставинам справи, а тому це рішення підлягає скасуванню, не знайшли підтвердження матеріалами справи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про стягнення з відповідачки, як суми заборгованості за житлово-комунальні послуги, так і стягнення інфляційних витрат та 3 % річних з урахуванням положення ст. 625 ЦК України.

Відповідно положення ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Виходячи з положення зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу і 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування грошовими коштами, належними до сплати.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

З огляду на те, що доводи апеляційної скарги висновків в рішенні суду не спростовують та містяться лише на формальних міркуваннях, колегія суддів вважає, що рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2014 року обґрунтоване та законне і скасуванню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: