АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Пікуль А.А., Побірченко Т.І.

при секретарі: Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28 липня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання частково недійсним кредитного договору та додатків до нього,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/11896/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Марфіна Н.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28 липня 2015 року відмовлено в задоволені позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі по тексту - ТОВ «Порше Мобіліті») про визнання частково недійсним кредитного договору та додатків до нього.

Не погодившись із таким рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі. Зазначає, що умови кредитного договору обмежують права ОСОБА_2 як споживача, є несправедливими згідно з вимогами ч. 5 ст. 11 та ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_5 проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, вважала, що спір вирішений судом правильно.

В судове засідання ОСОБА_2 не з'явився, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення поштового відправлення його представнику ОСОБА_1, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 5 ст. 76 та ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 24 червня 2014 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Перше Мобіліті» було укладено кредитний договір №50011745, відповідно до умов якого ТОВ «Перше Мебіліті» надало ОСОБА_2 кредит у сумі 458 205,52 грн., що в еквіваленті становить 38 152,00 доларів США та додатковий кредит у сумі 134 025,00 грн., що в еквіваленті становить 11 159,45 доларів США, строком на 60 місяців під 10,5% річних, цільове призначення кредиту - придбання автомобіля, а ОСОБА_2 зобов'язався своєчасно повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інших платежів згідно загальних умов кредитування (а.с.4).

Відповідно до п. 1.1 загальних умов кредитування компанія зобов'язується надати позичальнику кредит у сумі, визначеній у кредитному договорі, в українських гривнях. В кредитному договорі сторони встановлюють еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, прийнятій для сторін. Компанія також може надати позичальнику додатковий кредит на страхування майна, придбання якого є цільовим призначенням кредиту у сумі, визначеній у кредитному договорі. Надання компанією додаткового кредиту позичальнику погоджується сторонами в кредитному договорі.

Пунктом 1.3.1 загальних умов кредитування передбачено, що розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти на день укладення кредитного договору у графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту відповідно до встановлених компанією рахунків у гривні. При цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, чинного на момент встановлення рахунка обмінного курсу банку. Позитивне або від'ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни або обмінного курсу іноземної валюти на момент виставлення рахунка та обмінного курсу, який діяв на день укладення кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у Графіку погашення кредиту враховується як коригування суми процентів, що підлягає сплаті відповідно до умов цього кредитного договору. Якщо в період між датою виставлення рахунка та датою отримання суми, еквівалентної тій, що зазначена в такому рахунку, обмінний курс, який був використаний компанією, збільшиться більше ніж на 2%, різниця, що виникла внаслідок такого збільшення, виплачується позичальником.

Пунктом 1.3.2 Кредитного договору встановлено, що компанія має право вимагати, щоб платежі у погашення кредиту були розраховані за обмінним курсом за безготівковими операціями іншого банку, замість обмінного курсу банку, вказаного вище. Сторони погоджуються, що така вимога може бути поставлена на власний розсуд компанією і без обмежень щодо кількості таких вимог протягом дії Кредитного договору, і для цього не вимагатиметься згода позичальника. Компанія повинна повідомити позичальника про свій намір щодо такої зміни за 7 робочих днів до дати відповідного платежу, який має бути сплачений позичальником.

Згідно з п. 2.3. загальних умов кредитування визначено, що графік погашення кредиту розраховуватиметься на основі змінної процентної ставки у розмірі трьохмісячної ставки LIBOR, що публікується міжнародним інформаційним агентством Рейтерс та в інших засобах масової інформації, або оприлюднюється через інші загальнодоступні регулярні джерела (у випадку виникнення розбіжності пріоритет надаватиметься інформації, що публікується міжнародним інформаційним агентством Рейтерс. Тому, якщо трьохмісячна ставка LIBORзбільшиться у порівнянні з останнім коригуванням процентної ставки або, відповідно, датою надання кредиту більше, ніж на 0,25% пункти, робиться аналогічне абсолютне коригування проценту на дату виставлення рахунка.

У цьому випадку компанія готує новий графік погашення кредиту та направляє його позичальнику. Новий розмір платежів вступає в силу на 16-й календарний день з дня надіслання повідомлення та нового графіка погашення кредиту на адресу позичальника і не потребують підписання або іншого узгодження позичальником (п. 2.3.1. загальних умов кредитування).

Пунктом 2.4 загальних умов кредитування передбачено, нарахування процентів відбувається: щомісячно, 15 числа поточного місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360», відповідно до графіка погашення кредиту. Проценти нараховуються на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до графіка погашення кредиту.

Відповідно до п. 2.5. загальних умов кредитування, термін сплати процентів: одночасно із поверненням чергового платежу в терміни та в сумі відповідно до Графіка погашення кредиту

Відповідно до п. 5.5. загальних умов кредитування позичальник зобов'язався забезпечити страхування майна, яким забезпечено виконання зобов'язань позичальника протягом усього строку дії кредитного договору в страховій компанії, яка авторизована компанією (а.с.159-162).

07 травня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним укладений 24 червня 2014 року з ТОВ «Перше Мобіліті» кредитний договір №50011745 в частині визначення грошового еквіваленту суми кредиту та суми додаткового кредиту в іноземній валюті та визначення платежів за кредитним договором за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, зазначеному в договорі, відповідно до п. 1.3 загальних умов кредитування та визнати недійсним п. 1.3.1 загальних умов кредитування, визнати недійсним графік погашення кредиту та відшкодувати за рахунок відповідача понесені позивачем судові витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги, в сумі 8 282,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що між ним в силу статусу слабкої сторони, та банком було укладено договір споживчого кредитування, до якого всупереч принципу добросовісності, було включено умови про визначення грошового еквіваленту суми кредиту та суми додаткового кредиту в іноземній валюті, визначення платежів за кредитним договором за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, зазначеному в договорі відповідно до ст. 1.3. загальних умов кредитування, які є несправедливими, оскільки мають своїм наслідком істотний дисбаланс прав та обов'язків на шкоду споживача.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами 1, 3 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит)позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник обов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положеннями ст.524 ЦК України передбачено, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно з ч.2 ст.533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Кредитним договором чітко визначені кредитні умови, зокрема, положення про сплату усіх платежів за кредитним договором у гривнях з перерахунком за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначених у графіку погашення кредиту.

Так відповідно до графіку погашення кредиту (а.с.5-6), позивач зобов'язаний повернути за кредитом відповідачу грошову суму в національній валюті, визначену в грошовому еквіваленті у сумі 38 152,00 доларів США.

Враховуючи роз'яснення, що викладені у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, про те що зростання курсу долара США до гривні протягом строку дії кредитного договору, саме по собі не є достатньою підставою для визнання недійсними положень договору, відповідно до яких погашення кредиту повинно здійснюватись у гривнях з перерахунком за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США.

Відповідно до п.п. 9.5 - 9.6 загальних умов кредитування, підписанням загальних умов кредитування позичальник підтверджує, що компанія належним чином ознайомила позичальника з інформацію, передбаченою ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а також, що позичальник ознайомився з правилами надання фінансових послуг (кредитів), затверджених компанією. Позичальник підтверджує, що йому надано вичерпну інформацію про умови надання послуги фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для позичальника.

У статтях 18 і 19 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено підстави для визнання договору недійсним: укладення договору на умовах, що обмежують права споживача та вчинення правочину з використанням нечесної підприємницької практики.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами наведений у ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Аналізуючи норму ст. 18 цього Закону, можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Пунктом 1.3 загальних умов кредитування зазначено, що сторони погодили, що кошти у повернення кредиту позичальником відображають справедливу вартість кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання компанією очікуваної станом на дату сплату таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти. Положення п. 1.3.2 загальних умов кредитування не позбавляють позичальника права на висловлення своєї незгоди щодо застосування нового обмінного курсу. За умовами договору при здійснені розрахунків за Кредитним договором застосовується як позитивне так і від'ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни обмінного курсу іноземної валюти за безготівковими операціями, що забезпечує дотримання інтересів як кредитора, так і позичальника.

Також, договором не передбачено можливості ТОВ «Порше Мобіліті» змінювати умови договору на власний розсуд.

ОСОБА_2 не довів того, що умови кредитного договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України), призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін, завдають шкоди споживачеві.

Відповідно до положень ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Враховуючи викладене, посилання апелянта на несправедливість умов договору є безпідставними та відхиляються колегією суддів.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для визнання окремих положень кредитного договору недійсними, оскільки, відповідачем було надано фінансову послугу з дотриманням норм законодавства.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Всі викладені у апеляційній скарзі обставини проаналізовані судом у сукупності з іншими доказами по справі, висновки суду є повністю мотивованими і підстав для сумніву у їх обґрунтованості не вбачається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: А.А. Пікуль

Т.І.Побірченко