АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4425/15 Справа № 182/8620/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Тихомиров І. В. Доповідач - Котушенко С.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Тамакулової В.О., Козлова С.П

при секретарі Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про заборону користування електронною технікою,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про заборону користування електронною технікою до встановлення захисних екранів. Позивач вказувала на те, що проживає в квартирі АДРЕСА_1. Поверхом вище в квартирі НОМЕР_1 мешкає відповідач з сином. У їх квартирі встановлена електронна техніка, яка працює цілодобово та створює електромагнітне випромінювання. У зв'язку з цим її квартира екологічно забруднена електромагнітними полями різних частот. Оскільки зазначена електронна техніка в квартирі відповідача встановлена безпосередньо над її ліжком, вона фактично знаходиться на близькій відстані від апаратури відповідача і її організм підпадає під випромінювання, внаслідок чого у неї болять тканини головного мозку, погіршився слух, зір, пам'ять, болить серце та підшлункова залоза.

Посилаючись на те, що вона є інвалідом другої групи, має гіперчутливість до електронної техніки та електромагнітних полів, позивач просила заборонити мешканцям квартири АДРЕСА_2 користуватися електронною технікою до встановлення ними захисних екранів.

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення як незаконного та несправедливого.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів не знаходить передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.282 ЦК України фізична особа має право вимагати усунення небезпеки, створеної внаслідок підприємницької або іншої діяльності, яка загрожує життю та здоров'ю.

Згідно зі ст.293 ЦК України діяльність фізичної та юридичної особи, що призводить до нищення, псування, забруднення довкілля, є незаконною. Кожен має право вимагати припинення такої діяльності. Діяльні фізичної та юридичної особи, яка завдає шкоди довкіллю, може бути припинена за рішенням суду.

Фізична особа має право на належні, безпечні і здорові умови праці, проживання, навчання тощо.

За правилами ст.ст.3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Зі справи вбачається, що позивач є інвалідом, проживає в квартирі АДРЕСА_1. Поверхом вище в квартирі НОМЕР_1 мешкає відповідач.

З повідомлення директора Українського інституту екології людини №19 від 30 грудня 2014 року видно, що в 2013 році ОСОБА_2 зверталася в інститут з проханням з'ясувати, чи дійсно умови її житла є загрозливими для її здоров'я, де було встановлено, що її організм надто чутливий до слабих техногенних полів в квартирі в якій вона проживає, про що було надано аргументований висновок (а.с.33-34).

Проте вказаний висновок суду не надано, як не було надано й доказів тому, що відповідач в своїй квартирі використовує електронне обладнання, яке утворює електромагнітне випромінювання, котре негативно впливає на здоров'я позивача.

За загальним правилом, установленим ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до процесуального закону доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд у визначеному законом порядку встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Оскільки позивач не довела заявлених нею позовних вимог, хоча це є її процесуальним обов'язком, суд дійшов обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не забезпечив явку відповідача в судове засідання, не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки, як вбачається з журналу судового засідання від 02 березня 2015 року, сама позивач наполягала на розгляді справи в заочному провадженні (а.с.50).

Відповідно до положень ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Ухвалене судом рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, що регулює зазначені правовідносини, підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Котушенко С.П.

Судді Тамакулова В.О.

Козлов С.П.