АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2272/15 Справа № 195/1991/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Омеко М. В. Доповідач - Черненкова Л.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2015 м. Дніпропетровськ Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Черненкової Л.А.

суддів - Пономарь З.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Яловій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И Л А:

17 грудня 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, за яким просила суд стягнути з відповідача в її користь аліменти на доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач посилалась на те, що 28 серпня 2010 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Томаківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 38. Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню доньку: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з позивачем і перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, в житті дитини, її вихованні та розвитку ніякої участі не приймає, витрачає гроші на свої потреби, інтересами сім'ї не цікавиться, що ставить позивача в край скрутне матеріальне становище. Як відомо позивачу інших дітей на утриманні у відповідача не має, непрацездатних батьків немає. За своїм станом здоров'я та матеріальним становищем відповідач в змозі надавати щомісячну матеріальну допомогу на утримання доньки. Стягнень з відповідача за виконавчими листами не проводиться і відповідно він має реальну змогу сплачувати аліменти. Позивач проживає разом зі своїми батьками, перебуває на обліку в трудовій біржі і відповідно не має ніяких доходів для належного утримання доньки, фактично позивач разом з донькою знаходяться на утриманні батьків позивача. Домовленості з відповідачем про його участь в утриманні дитини між ними немає. В зв'язку з чим, ОСОБА_2 просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2014 року ухвалено: позов ОСОБА_2 - задовольнити частково; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з 17.12.2014 року, і до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_3; в решті позову відмовити; допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць; стягнути з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави у сумі 243,60 гривень.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і постановити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах та межах позовних вимог, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до положень ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції повністю не відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд виходив з того, що сторони перебувають у шлюбі з 28 серпня 2010 року. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до довідки № 1381 від 19.12.2014 року виданої управлінням соціального захисту населення Томаківської РДА про те, що ОСОБА_3 зареєстрований як безробітний в Томаківському РЦЗ з 21 листопада 2014 року. Згідно з довідкою № 390/2-17 від 17.12.14 р. Кисличуватської сільської ради, ОСОБА_2,1992 року народження проживає за адресою АДРЕСА_1 разом з: донькою ОСОБА_4 2011 року народження, батьком ОСОБА_5, мати ОСОБА_6 Відповідно до довідки № 1366 від 18.12.2014 року виданої управлінням соціального захисту населення Томаківської РДА про те, що ОСОБА_2 зареєстрований як безробітна в Томаківському РЦЗ з 05 грудня 2014 року. Згідно інформаційної довідки наданої від Томаківського центру первинної медико-санітарної допомоги № 360 від 23.12.2014 року ОСОБА_4 знаходиться на обліку та спостерігається в Томаківській АЗПСМ. Дитина часто хворіє респіраторними захворюваннями, знаходиться під диспансерним наглядом, як дитина групи ризику. З 08 по 14 грудня 2014 року пройшла курс амбулаторного лікування у дерматолога. 25.12.2014 року оглянута лікарем-дерматологом. Діагноз здорова. Участь відповідача в утриманні дитини з часу окремого проживання підтверджується копією чека електронного переказу грошових коштів в розмірі 416 грн. 20 копійок та квитанцією торгового комплексу «Аліна» від 08 грудня 2014 року. ОСОБА_3 не заперечує щодо сплати аліментів на утримання дитини. Будучи безробітним, користуючись допомогою власних батьків, приймає посильну участь в її утриманні, що вказує на розуміння ним власних батьківських обов'язків, готовим в разі необхідності прийняти участь у додаткових витратах на утримання дочки.

Але повністю погодитися з висновками суду першої інстанції не можна, оскільки суд неправильно визначив спірні правовідносини та помилково неправильно застосував норми матеріального права.

Не можна погодитися і з висновками суду в частині стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, оскільки рішення суду не містить мотивів визначення аліментів саме в такому розмірі, з огляду на те, що судом встановлено, що відповідач не працює.

Відповідно до ст. 180 СК України, - батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ч.3 статті 181 СК України, - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За вимогами статті 182 СК України, - при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей; непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до вимог ч.1 статті 184 СК України (визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі) - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. (Постанова, Пленум Верховного Суду України, від 15.05.2006, № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів").

Суд першої інстанції на порушення статей 214, 215 ЦПК на цей факт і положення ч. 1 ст. 184 СК України уваги не звернув та помилково не застосував цю норму до спірних правовідносин, в достатньому обсязі не визначився з характером спірних правовідносин та вирішував питання про стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача за відсутністю для цього підстав та без належного обґрунтування.

Рішення суду першої інстанції ухвалено у порушення вказаних вимог закону що є підставою для його зміни в частині визначення розміру аліментів відповідно до вимог п.п.1-4 ч.1 статті 309 ЦПК України.

Судова колегія встановила, що відповідно до довідки № 1381 від 19.12.2014 року виданої управлінням соціального захисту населення Томаківської РДА, ОСОБА_3 зареєстрований як безробітний в Томаківському РЦЗ з 21 листопада 2014 року (а.с. 13).

Враховуючи те, що у сторін відсутня домовленість по утриманню дитини та з урахуванням вимог ст. 184 СК України, судова колегія приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача аліменти на дитину у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону.

В іншій частині рішення суду першої інстанції судова колегія апеляційної інстанції залишає без змін.

Згідно ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на це, з урахуванням зміни частини рішення суду, відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст.303,307, п.п.1-4 ч.1 ст.309, ст.316, ч.1 ст.218 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2014 року - змінити в частині визначеного розміру стягнутих аліментів з 1/4 частини на тверду грошову суму у розмірі 400 (чотириста) гривень щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону.

В іншій частині рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2014 року - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Л.А. Черненкова

Судді М.Ю. Петешенкова

З.М. Пономарь