НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/6732/13-ц
№ 2/183/98/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.01.2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Березюк В.В.,

секретаря Тен І.О.,

за участю:

представників позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

третьої особи ОСОБА_5,

представника третьої особи - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Меліоративненської селищної ради, треті особи - Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, ОСОБА_7 про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Меліоративненської селищної ради, треті особи - Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, ОСОБА_5, яким просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини; встановити факт прийняття спадщини після смерті її дядька - ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 його рідним сином, її двоюрідним братом - ОСОБА_9; встановити факт смерті її двоюрідного брата - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, знайденого мертвим 03 квітня 2007 року, який проживав до смерті за адресою: АДРЕСА_1.

В ході судового розгляду представник позивача доповнила позовні вимоги, остаточно просила, окрім вищезазначеного: встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, померлий ІНФОРМАЦІЯ_6, є її рідним дядьком, а ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, якого знайдено мертвим 03 квітня 2007 року - є її двоюрідним братом (а.с.78); визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті її двоюрідного брата ОСОБА_11 (а.с.82).

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_6 помер її рідний дядько по материнській лінії ОСОБА_8.

Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Після смерті її рідного дядька ОСОБА_8, вищезазначену спадщину прийняв та фактично став володіти у відповідності до вимог ст. ст. 548, 549 ЦК України, 1963 року, його рідний син, а її двоюрідний брат - ОСОБА_9.

Цей факт підтверджується тим, що останній постійно проживав у вищезазначеній квартирі, сплачував комунальні платежі та розпоряджався нею. А саме здав її в піднайом своєму товаришу ОСОБА_12.

Через три роки після смерті свого батька, ОСОБА_9 трагічно загинув. За життя ОСОБА_9 у шестимісячний термін до нотаріальної контори не звернувся через наявність об'єктивних причини, а саме у нього був втрачений паспорт, і він знаходився у депресивному стані.

Вона є єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_9.

Про смерть її рідного дядька їй було невідомо, доки через мережу інтернет, вона не зв'язалась з однокласниками сина померлого ОСОБА_8 - ОСОБА_13, від яких їй стало відомо про смерть її дядька та трагічну загибель двоюрідного брата.

Тобто, про смерть брата і дядька вона дізналась лише на початку 2012 року від однокласників ОСОБА_13, які також допомогли їй знайти цивільну дружину ОСОБА_14 - ОСОБА_15, яка детально все розповіла.

Вважає, що з поважних причин пропустила строки звернення до суду із заявою про прийняття спадщини, оскільки мешкає в іншій країні.

Враховуючи вищевикладене, звернулась до суду із вищезазначеним позовом, просила суд його задовольнити.

Представник позивача - ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, мотивуючи їх обставинами, викладеними у позовній заяві. При цьому зазначив, що позивач з поважних причин пропустила строки звернення до суду, оскільки мешкає в Російській Федерації, їй про смерть брата та дядька було невідомо. Інших родичів в Україні вона не має, а тому їй нікому було повідомити про їх смерть. Крім того, після розпаду СРСР, відносини між позивачкою та її дядьком та братом майже припинились і про факт смерті їй стало відомо лише на початку 2012 року.

Представник відповідача - ОСОБА_4, заперечувала проти задоволення позову, мотивуючи свою позицію тим, що Меліоративненській селищної раді було відомо, що у ОСОБА_10 є син - ОСОБА_9, тому після смерті ОСОБА_10 в 2003 році Рада ніяких дій щодо квартири ОСОБА_10 не приймала. ОСОБА_2 зверталась до Меліоративненської селищної ради з приводу спірної квартири, зазначаючи при цьому, що у ОСОБА_10 родичів, окрім племінниці в Росії, яка ні на що не претендує, немає. При цьому на питання про те, звідки їй відомо про небажання племінниці вступити у спадщину, ОСОБА_2 відповідала, що вона з'ясувала з нею це питання по телефону. Після винесення Рішення суду про визнання спадщини відумерлою в 2011 році, спірна квартира була передана в порядку черги у користування ОСОБА_5 Після цього ОСОБА_15 неодноразово зверталась до суду, як від свого імені, так і від імені ОСОБА_1 з метою отримати спірну квартиру.

Третя особа - ОСОБА_5 проти позову заперечувала, вважаючи його необґрунтованим, при цьому зазначила, що вона 20 років стояла у черзі, після чого отримала зазначену квартиру. Вважає, що квартиру отримала на законних підставах, а тому просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник третьої особи ОСОБА_5 - ОСОБА_6 проти позову заперечувала, вважаючи його необґрунтованим, при цьому зазначила, що не доведений факт родинних відносин ОСОБА_10 та ОСОБА_1, а відповідно і факт родинних відносин ОСОБА_9 та ОСОБА_1 Крім того, як зазначила ОСОБА_2, ОСОБА_1 стало відомо про смерть ОСОБА_10 та ОСОБА_9 в 2010-2012 році, а до нотаріуса вона звернулась у вересні 2013 року (після смерті ОСОБА_10) і в липні 2014 року (після смерті ОСОБА_10), тобто майже через 3 роки. У зв'язку з чим поважність причин пропуску строку недоведена. Щодо факту постійного проживання та фактичного прийняття спадщини, то відповідно до довідок, ОСОБА_10 був зареєстрований сам, комунальні послуги після його смерті ніхто не оплачував, про що свідчить довідка про наявність боргу, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_9, останній повідомлявся через пресу, що свідчить про те, що його місце проживання на той час було невідоме. Крім того, просила застосувати строки позовної давності до даних правовідносин.

В ході судового розгляду були допитані свідки: ОСОБА_2, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_12

Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_2 в судовому засіданні повідомила, що вона мешкала з ОСОБА_10 у спірній квартирі з 2000 року. Разом з ним мешкав і син ОСОБА_10 - ОСОБА_9 після смерті в 2003 році ОСОБА_10, вона передала ключі його сину ОСОБА_21. На момент смерті ОСОБА_10 в 2003 році його син ОСОБА_21 не був зареєстрований у спірній квартирі, він взагалі не був зареєстрований ніде, бо не мав паспорта. Вона неодноразово казала ОСОБА_9, щоб він переоформив квартиру, однак він цього не робив, бо не мав паспорту. ОСОБА_1 - племінниця ОСОБА_10 Їх спілкування полягало у тому, що вони вітали один одного на свята. Востаннє ОСОБА_1 була в Україні в 2001-2002 році. Приблизно в 2010-2011 році ОСОБА_1 їй зателефонувала на домашній телефон, і вході розмови вона повідомила їй про смерть дядька та брата (в ході судового розгляду ОСОБА_2 змінила свої свідчення, зазначивши, що зазначений телефонний дзвінок мав місце на початку 2012 року, а вона просто обмовилась). Також під час зазначеної розмови вона повідомила ОСОБА_1 про те, що лишилась квартира. Раніше вона не повідомляла ОСОБА_1 про смерть її родичів, бо не знала її адреси. Дійсно, ОСОБА_21 до 2000 року мешкав у м.Донецьку, однак з 2000 року постійно мешкав з ними у спірній квартирі.

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_16 в судовому засіданні повідомив, що його дружина - однокласниця ОСОБА_9 В 2012 році його донька ОСОБА_22 звернулась до нього з проханням розшукати в смт Меліоративний ОСОБА_9, повідомивши при цьому, що в мережі Інтернет «Однокласники» його розшукує сестра. Від ОСОБА_23 йому стало відомо, що ОСОБА_9 та його батько померли, про що він повідомив своїй дочці, яка потім попросила розшукати дружину померлого ОСОБА_10 - ОСОБА_2 Він Знайшов ОСОБА_2 і повідомив їй про те, що її розшукують родичі з м.Пенза Російської федерації. Він особисто налаштував скайп і ОСОБА_1 з ОСОБА_2 поспілкувались. Це було на початку 2012 року, приблизно січень-лютий.

Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_17 в судовому засіданні повідомила, що вона сусідка померлого ОСОБА_10 На момент смерті останнього в квартирі мешкав його син ОСОБА_9 та цивільна дружина ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_10 в квартирі став мешкати його син ОСОБА_9, а потім ОСОБА_9 пустив туди квартирантів, прізвищ яких вона не знає. Після смерті батька ОСОБА_10, ОСОБА_9 вона бачила часто.

Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_24 в судовому засіданні повідомила, що ОСОБА_9 знає з дитинства бо її син з ним ходив до дитячого садку, а потім до школи. Їй відомо, що в 2003 році помер ОСОБА_10, після смерті якого в його квартирі мешкав його син - ОСОБА_9

Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_19 в судовому засіданні повідомила, що з 2006 року по 2010 рік вона займала посаду голови Меліоративненської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Після смерті ОСОБА_10, до Меліоративненської селищної ради Новомосковського району звернулась його співмешканка ОСОБА_2 із заявою про обмін своєї квартири на його. Рішенням Меліоративненської селищної ради Новомосковського району їй було відмовлено. Потім вона ж звернулась з питанням щодо спадкування, на що їй буро роз'яснено, що це не відноситься до компетенції Меліоративненської селищної ради Новомосковського району. ОСОБА_2 її повідомляла про те, що у ОСОБА_10 є племінниця в Росії, яка не претендує на отримання будь-якої спадщини.

Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_20 в судовому засіданні повідомила, що ОСОБА_9 її однокласник. З 2001 року по 2011 рік вона працювала на Укрпошті в смт Меліоративном поштаркою. ОСОБА_10 вона носила пенсію. Коли вона приносила пенсію, ОСОБА_9 вона вдома у ОСОБА_10 ніколи не бачила.

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_12 в судовому засіданні повідомив, що ОСОБА_9 - його приятель, з яким вони познайомились в 2003 році. ОСОБА_9 постійно мешкав в м.Донецьку. В 2004 році він йому здав квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_9 повідомив, що він там не мешкає, а тому дозволив пожити там йому з дружиною. З 2004 року по 2009 рік вони з дружиною там мешкали. ОСОБА_21 приїздив один раз на 5 місяців, зупинявся у зазначеній квартирі. Приблизно в 2007 році до нього звернулась ОСОБА_2, яка попросила повернути ключі, однак, він не віддав, бо вона була сторонньою людиною. Про смерть ОСОБА_9 йому стало відомо від працівників міліції. Перед цим майже рік про ОСОБА_9 нічого не було відомо. Вони з дружиною писали родичам в Росію з цього приводу, а саме - чи не з'являвся туди ОСОБА_9, однак відповідей не отримували.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідчення свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного.

Суду надано свідоцтво про смерть ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6, актовий запис №10 (а.с. 10).

Згідно з п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК, 2004 року, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

З урахуванням вищенаведеного, до виниклих правовідносин необхідно застосовувати відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, 1963 року щодо встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_25 після смерті батькам - ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6.

Щодо правовідносин, які виникли після смерті ОСОБА_9, померлого, в лютому 2007 року, то в даному випадку необхідно застосовувати відповідні правила Цивільного кодексу 2003 року, який набрав чинності 01.01.2004 року.

Згідно з довідкою, наданою державною нотаріальною конторою Новомосковского району Дніпропетровської області, спадкова справа після смерті ОСОБА_8 не заводилась (а.с.97).

Відповідно до ст.527 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті.

Відповідно до ст.548 ЦК УРСР 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вичинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як встановлено в судовому засіданні із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_9 не звертався.

Однак, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що ОСОБА_9 фактично вступив в управління спадковим майном, оскільки, як зазначив свідок ОСОБА_12, допитаний в судовому засіданні, він познайомився з ОСОБА_9 в 2003 році, а на весні 2004 року останній здав йому спірну квартиру, де він мешкав до 2009 року разом зі своєю дружиною. Як зазначила ОСОБА_2, одразу після смерті ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 вона передала ключі від спірної квартири сину померлого ОСОБА_9 Факт того, що ОСОБА_9 після смерті батька, хоч і періодично, але все ж таки мешкав у спірній квартирі підтвердила і свідок ОСОБА_17 Крім того, навіть свідок зі сторони відповідача ОСОБА_26 підтвердила ту обставину, що Меліоративненська селищна рада не приймала будь-яких дій з приводу спірної квартири після смерті ОСОБА_10, оскільки знала про те, що у останнього лишився син - ОСОБА_9

А тому вищезазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_9 фактично вступив у володіння спірною квартирою після смерті батька ОСОБА_10

Факт того, що він часто був відсутній в селищі Меліоративному не спростовує того факту, що він в ступив у володіння спадковим майном і, навіть розпорядився ним, здавши його в піднайм ОСОБА_12

Встановленим та доведеним в судовому засіданні, суд вважає і факти родинних відносин між позивачем та ОСОБА_10 та ОСОБА_9 - з кожним окремо, виходячи з наступного.

Суду надано свідоцтво про народження позивача ОСОБА_27, батьками якої зазначені в графі батько «ОСОБА_37» (рос.), в графі мати «ОСОБА_29» (рос.) (а.с.12) та свідоцтво про укладення нею шлюбу з ОСОБА_28 (а.с.11).

Відповідно до свідоцтва про народження матері позивача ОСОБА_27 - ОСОБА_29, її батьками зазначені в графі батько «ОСОБА_39» (рос.), в графі мати «ОСОБА_38» (рос.). І народилась вона ІНФОРМАЦІЯ_7 в «с.Вересочь Куликовского района Черниговской области» (рос.) (а.с.13).

Відповідно ж до довідки, виданої Державним архівом Чернігівської області, в книзі актових записів про народження за 1932 рік по Вересочській сільській раді Ніженського району мається запис про народження №20 від 22.03.1932 року ОСОБА_8 ОСОБА_30, батьками якого записані ОСОБА_29 ОСОБА_31 Та мати ОСОБА_32 (а.с.17, 110).

Виходячи з наданих та досліджених довідок, суд приходить до висновку, що ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_29, ІНФОРМАЦІЯ_5 є рідними братом та сестрою по материнській лінії.

А, відповідно, позивачу ОСОБА_27 ОСОБА_10 приходився рідним дядьком, а його син ОСОБА_9 - двоюрідним братом.

Вищезазначені факти суд вважає встановленими.

Однак, як встановлено в судовому засіданні в лютому 2007 року помер ОСОБА_13, про що свідчить свідоцтво про його смерть (а.ю.135).

Заповіту померлий не залишив, а тому спадкування здійснюється за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У відповідності до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як дає роз'яснення Постанова Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.24, при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справах обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Як видно з матеріалів справи, така Постанова нотаріусом не виносилась. Нотаріус надав на заяву ОСОБА_1 ОСОБА_24, яким роз'яснив про те, що: їй необхідно надати оригінал заяви; не надано документу, який би підтверджував той факт, що померлий в лютому 2007 року ОСОБА_9 за життя мешкав за адресою: АДРЕСА_1; не надано доказів того, що спадкодавець був зареєстрований на території Новомосковського району, що не дає можливості визначити місце відкриття спадщини; не надано доказів наявності родинних відносин між ОСОБА_1 та спадкодавцем; не надано правовстановлюючих документів на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, оформлених на ім'я ОСОБА_13 (а.с.139).

Тобто, відмова нотаріуса, взагалі не пов'язана з пропуском строку.

Крім того, зазначену відмову у вигляді ОСОБА_24 ОСОБА_1 отримала 08.07.2014 року, а з позовом до суду звернулась 06.09.2013 року, тобто на момент звернення до суду, ОСОБА_1 взагалі була неналежним позивачем по даній справі, бо на момент звернення до суду не було порушено її право.

Зокрема, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як зазначалося вище, ОСОБА_8 помер в 2003 році, ОСОБА_13 - в 2007 році. ОСОБА_33 звернулась до нотаріальної контори лише в червні 2014 року, тобто через 7 років після смерті ОСОБА_13

Позивачу ОСОБА_1 була відома адреса ОСОБА_9. Цей факт визнала і сама ОСОБА_2, яка зазначила, що в 2001-2002 році ОСОБА_1 приїжджала до них в гості. Однак, доказів того, що з 2003 року до 2012 року ОСОБА_1 будь-якими чином намагалась з'ясувати долю своїх родичів (звернення до сільської ради, до правоохоронних органів), суду не надано.

Судом приймається до уваги той факт, що позивач постійно мешкає в Російській Федерації, однак, як зазначила представник позивача ОСОБА_15, ОСОБА_1 стало відомо про смерть родичів в на початку 2012 року і навіть з цього моменту тільки через півтора роки, вона звернулась до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9

Судом критично оцінюється позиція представника позивача ОСОБА_3 щодо того, що раніше ОСОБА_34 не мала можливості звернутись до нотаріуса, бо отримала свідоцтво про смерть ОСОБА_13 лише в червні 2014 року, оскільки позивачем та її представниками не надано суду жодного доказу того, що з 2012 року вона зверталась до відповідних органів за видачею такого свідоцтва, однак їй воно видано не було, як не надано доказів і наявності будь-яких перепон в цьому питанні, на які посилається представник позивача.

Крім того, судом витребувано ряд справ, зокрема справа № 0427/5601/12 (позов від 06.07.2012 року), де представником позивача ОСОБА_1 вже виступає ОСОБА_2, яка постійно мешкає в смт Меліоративне Новомосковського району Дніпропетровської області і мала можливість отримати всі необхідні документи для звернення до нотаріальної контори, як мала можливість і звернутись до нотаріуса з відповідною заявою.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позивач не довела поважність причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини і в цій частині позову суд вважає за необхідне відмовити.

Щодо інших позовних вимог, а саме: встановлення факту прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 його рідним сином ОСОБА_9; встановлення факту смерті ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, знайденого мертвим 03 квітня 2007 року, який проживав до смерті за адресою: АДРЕСА_1; встановлення факту родинних відносин, а саме, факту того, що ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, померлий ІНФОРМАЦІЯ_6, є її рідним дядьком, а ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, якого знайдено мертвим 03 квітня 2007 року - є її двоюрідним братом, то не зважаючи на той факт, що дані факти знайшли підтвердження в судовому засіданні, суд вважає за необхідне відмовити позивачу і в цій частині, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.259 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, установлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

ОСОБА_1 просить встановити зазначені факти задля отримання права на спадкування після смерті ОСОБА_35, померлого в лютому 2007 року, однак враховуючи той факт, що вона пропустила строки звернення до нотаріальної контори, встановлені законом і судом їй відмовлено в наданні додаткового строку, то суд вважає, що і в частині встановлення фактів, необхідно відмовити.

Крім того, щодо встановлення факту смерті ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, знайденого мертвим 03 квітня 2007 року, який проживав до смерті за адресою: АДРЕСА_1, то в цій частині позовних вимог необхідно відмовити ще і з тих підстав, що з цього питання відсутній спір, бо в матеріалах справи наявне відповідне свідоцтво.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку пр. те, що в позові необхідно відмовити в повному обсязі.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що посилання представника позивача ОСОБА_3 на той факт, що суд повинен лише вирішити питання про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо надання додаткового строку на прийняття спадщини, не вирішуючи при цьому питання, чи є ОСОБА_1 родичкою померлого, є помилковим твердженням, оскільки відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто, дана норма застосовується виключно до спадкоємців, а тому перевірка того, чи є дана особа спадкоємцем і чи має право на спадщину для суду є обов'язковою.

В судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_36, однак її пояснення не спростовують обставин, встановлених в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 1270, 1272 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Меліоративненської селищної ради, треті особи - Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, ОСОБА_7 про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суду в десятиденний термін після його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В.Березюк