Номер провадження: 22-ц/785/1453/15
Головуючий у першій інстанції Безусов В. І.
Доповідач Мартинова К. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Мартинової К.П.,

суддів - Кравця Ю.І., Оверіної О.В.,

за участю секретаря - Желєзнова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на житловий будинок за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 22 квітня 2013 року,

ВСТАНОВИЛА :

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на житловий будинок та присадибну земельну ділянку.

Позивач посилався на те, що 17 листопада 2012 року між ним та ОСОБА_3 був укладений в простій письмовій формі договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1, з усіма господарськими будівлями, які позначені на плані літерами: А - житловий будинок, а- веранда, а1-веранда, Б - сарай, В - сарай, Г - сарай, Д - погріб, № 1 - хвіртка, № 2 - ворота, № 3 - огорожа, та присадибною земельною ділянкою до цього будинку.

Позивач стверджує, що за вказаним договором він сплатив відповідачу 10000 гривень, а ОСОБА_3 передав йому документи та технічну документацію на будинок.

Відповідач ОСОБА_3 відмовився поїхати до нотаріальної контори для оформлення договору купівлі-продажу будинку, а потім, не попередивши ні кого, виїхав за межі району і будинок залишився без належного оформлення.

Справа розглянута у відсутності позивача та відповідача.

Рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 22 квітня 2013 року визнано договір купівлі-продажу будинку з господарськими спорудами, розташованого в АДРЕСА_1, з усіма господарськими будівлями та присадибною ділянкою до цього будинку, між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 таким, що відбувся 17 листопада 2012 року.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1, з усіма господарськими будівлями, які позначені на плані літерами: А - житловий будинок, а- веранда, а1-веранда, Б - сарай, В - сарай, Г - сарай, Д - погріб, № 1 - хвіртка, № 2 - ворота, № 3 - огорожа, та присадибною ділянкою до цього будинку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, тому що воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та посилається на те, що він не мав наміру продавати будинок та присадибну земельну ділянку позивачу.

Справа в суді апеляційної інстанції розглянута на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України у відсутності позивача ОСОБА_2, котрий належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, що підтверджується розпискою Укрпошти про отримання ним судової повістки про виклик, яка знаходиться в матеріалах справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов та визнаючи дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, визнаючи право власності за ОСОБА_2 на житловий будинок з надвірними спорудами та присадибну ділянку суд першої інстанції посилався на те, що ОСОБА_3 ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомості.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають обставинам справи та судом неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права, що відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду з ухваленням нового.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним / ч. 2 ст. 220 ЦК України/.

На об"єкти нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, право власності у набувача за договором відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України виникає в момент державної реєстрації / ст. 182 ЦК/, а не в момент фактичного передання майна або в будь-який інший момент, визначений угодою сторін.

Особливості щодо умов набуття права власності встановлені законом.

Відповідно до ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Стаття 210 ЦК України передбачає державну реєстрацію правочинів у випадках, встановлених законом.

Частина 3 ст. 640 ЦК України визначає, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку /квартири/ або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі.

Відповідно до роз"ясень, даних Верховним Судом України в постанові Пленуму № 9 від 06 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно врахувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. 210 та ст. 640 ЦК України пов"язується з державною реєстрацією, тому вони не є вчиненими і не створюють прав і обов"язків для сторін.

На підставі зазначеного закону та при встановлених обставинах, договір купівлі-продажу нерухомого майна: житлового будинку АДРЕСА_1 з надвірними спорудами та присадибної земельної ділянки від 17 листопада 2012 року, викладений в простій письмовій формі, не може бути визнано дійсним судовим рішенням.

При встановлених обставинах колегія суддів прийшла до висновку про відмову в задоволенні позову за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 305, 307, 309 ч. 1 п. 3,4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 22 квітня 2013 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на житловий будинок.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий К.П. Мартинова

Судді Ю.І. Кравець

О.В. Оверіна