Справа № 595/233/15-ц
Провадження 2/595/105/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2015

Бучацький районний суд Тернопільської області

одноособово суддею Федорончуком В.Б.,

при секретарі Тарчинській Л.Я.,

з участю позивачки-відповідачки ОСОБА_1,

її представника ОСОБА_2,

відповідача-позивача ОСОБА_3,

відповідачки ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бучач цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, господарськими будівлями, спорудами та земельною ділянкою і за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та третіх осіб Бучацької державної нотаріальної контори, приватного нотаріуса Бучацького районного нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, договору дарування житлового будинку і сараю незавершених будівництвом та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщення за адресою: вул.Весела,21 м.Бучач Тернопільської області, зобов'язання Бучацького районного сектору УДМС України в Тернопільській області зняти їх з реєстраційного обліку з належного їй на праві приватної власності вказаного житлового будинку та виселення з будинку, мотивуючи тим, що відповідачі створюють їй перешкоди у користуванні і розпорядженні житловим будинком.

ОСОБА_3 до початку розгляду справи по суті предявив зустрічний позов до ОСОБА_1 та третіх осіб Бучацької державної нотаріальної контори, приватного нотаріуса Бучацького районного нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 14 грудня 1988 року Бучацькою державною нотаріальною конторою, договору дарування житлового будинку та сараю незавершених будівництвом від 02 березня 2006 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_1, і посвідченого 02 березня 2006 року приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу ОСОБА_5, та визнання за ним права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, який помер 07 листопада 1978 року, 1/6 (одну шосту) частину житлового будинку та господарських споруд, що знаходяться в м.Бучачі по вул.Весела,21 Тернопільської області, мотивуючи тим, що йому, як спадкоємцю першої черги за законом після смерті батька, який був співвласником житлового будинку в м.Бучачі по вул.Весела,21, належить 1/6 частина будинку.

Позивачка-відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, а вимоги по зустрічному позову не визнала, суду пояснила, що вона та її син ОСОБА_8 зареєстровані і проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1. 02 березня 2006 року її мати ОСОБА_6 склала договір, яким подарувала їй житловий будинок незавершений будівництвом, сарай та літню кухню. У вищевказаному житловому будинку, що перебуває у її власності, проживає її брат ОСОБА_3 зі своєю дружиною ОСОБА_4 ОСОБА_3 проживає у даному житловому будинку з дитинства, але після одруження з ОСОБА_4 йшла мова про те, що вони будуть проживати разом з батьками дружини її брата, у с.Зубрець, Бучацького району, в яких є у власності житловий будинок. Після одруження її брата, мати зареєструвала місце проживання ОСОБА_4 у їх житловому будинку. З огляду на те, що з 2006 року житловий будинок по вулиці Весела,21 м. Бучач належить їй на праві власності вона неодноразово просила відповідачів звільнити будинок та господарські будівлі, які вони зайняли та використовують для своїх потреб, але її прохання про виселення та звільнення вказаних приміщень нехтуються. Проживання разом з відповідачами в одному будинку стало зовсім нестерпним, спричиняє їй незручності, порушує її права на вільне користування та розпорядження майном. Відповідачі створюють перешкоди у користуванні та розпорядженні її житловим будинком, через що з відповідачами часто виникають сварки. Коли вона під час розмови із братом вимагає звільнити самовільно зайняті приміщення, то він її обзиває нецензурними словами, погрожує їй фізичною розправою, наголошує, що ніколи не звільнить зайнятих приміщень. Весною 2013 року, в результаті чергової сварки, вона викликала міліцію у зв'язку з погрозами зі сторони брата ОСОБА_3 До моменту отримання нею житлового будинку у приватну власність (весна 2006р.) ОСОБА_3 мав право проживання у вищезгаданому житловому будинку на підставі житлового сервітуту (ч.1 ст.401 ЦК України), однак, в результаті укладення договору дарування між її матір'ю і нею, відбулася зміна власника житлового будинку. Враховуючи це, ОСОБА_3 свій правовий статус, як член сім'ї власника житла, втратив. ОСОБА_3 є її братом, але не членом її сім'ї, спільного господарства вона з ним не веде.

Відповідач-позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов ОСОБА_1 не визнав, а свої позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що він, ОСОБА_3 (попередні прізвища ОСОБА_1, Коль) Ю.З. народився 01.07.1975 року в м.Бучачі. Його батьками були ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Сестра ОСОБА_1 народилася 07.06.1971 року. На протязі часу з 1976 по 1978 роки батьками був зведений житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами в м.Бучачі по вул.Весела,21, який став належати їм на праві спільної сумісної власності, згідно правовстановлюючих документів забудовником рахувався батько. З 1978 року батьки разом з ним та сестрою стали проживати за вказаною адресою, в м.Бучачі по вул. Весела,21. 07.11.1978 року батько помер. На час смерті батька вони з сестрою були малолітніми дітьми, залишилися проживати разом із матір'ю, отже, є спадкоємцями за законом в рівних частках належної батьку половини житлового будинку із господарськими будівлями. Тобто, фактично в зв'язку із тим, що він постійно проживав і проживає на даний час у спірному житловому будинку по вул. Весела, 21 в м.Бучачі, до нього перейшла спадщина у вигляді 1/3 спадкового майна батька, або 1/6 (однієї шостої) частини будинковолодіння, що в м.Бучачі по вул.Весела,21. 09.03.2005 року він одружився із ОСОБА_4, яка перейшла проживати до них і у встановленому порядку 30.12.2005 року була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2. 16 грудня 2005 року в них народився син ОСОБА_9, який також зареєстрований і проживає в спірному житловому будинку. Після того, як він 9 лютого 2015 року отримав з суду позовну заяву ОСОБА_1, із доданих до неї документів дізнався, що на даний час єдиним власником житлового будинку згідно документів рахується ОСОБА_1 на підставі договору дарування, який був укладений 02.03.2006 року між матір'ю ОСОБА_6 та сестрою ОСОБА_1 та посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_5 Як зазначено в п.2 цього договору, ці житловий будинок та сарай незавершені будівництвом, що відчужуються, належать дарувальнику ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 14 грудня 1988 року Бучацькою державною нотаріальною конторою. На якій правовій підставі 14 грудня 1988 року Бучацька державна нотаріальна контора видала матері ОСОБА_6 свідоцтво про право на спадщину за законом на весь житловий будинок та сарай, які були незавершені будівництвом, коли станом на той час вони з сестрою були неповнолітніми, йому на час смерті батька було тільки 3 роки, а на час оформлення спадщини матір'ю - 13 років. Виходить, що мати при співучасті нотаріуса, без його згоди та згоди органу опіки і піклування незаконно переоформила на себе, а потім подарувала його сестрі належну йому за законом частку спадкового майна після смерті батька, а на даний час сестра ще й намагається в судовому порядку виселити його із дружиною та неповнолітньою дитиною на вулицю. Він вважає себе власником 1/6 (однієї шостої) частини житлового будинку, господарських споруд та земельної ділянки, що знаходяться в м.Бучачі по вул.Весела,21. На час смерті батька ОСОБА_7 він проживав і по сьогоднішній час проживає в житловому будинку по вул.Весела,21 в м.Бучачі, ніс і несе витрати по його утриманню в належному стані, повністю довів до належного стану стайню, де утримує кури та свині, разом з ОСОБА_1 порівну сплачують комунальні послуги за проживання в будинку. На даний час його сім'я користується приміщеннями 1-1 площею 10,2 кв.м., 1-2 площею 4,2 кв.м., 1-3 площею 6,5 кв.м, 1-4 площею 13,6 та 1-7 площею 12,2 кв.м. згідно плану, доданого до позову сестрою ОСОБА_1

Відповідачка ОСОБА_4 в судовому засіданні позов ОСОБА_1 заперечила, суду пояснила, що 09.03.2005 року вона одружилася з ОСОБА_3 і стала проживати в ІНФОРМАЦІЯ_2, де до одруження проживав ОСОБА_3 30.12.2005 року вона у встановленому порядку, з дозволу матері чоловіка, була зареєстрована за вказаною адресою і проживає з сімєю в будинку до теперішнього часу. 16 грудня 2005 року в неї народився син ОСОБА_9, який також зареєстрований і проживає в спірному житловому будинку. Вони з чоловіком не створюють перешкоди ОСОБА_1 у користуванні житловим будинком, несуть витрати по його утриманню в належному стані, добудували стайню, порівну з ОСОБА_1 сплачують комунальні послуги за проживання в будинку.

Представники третіх осіб в судове засідання не зявилися, хоч належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини:

07 листопада 1978 року помер ОСОБА_7;

Після смерті ОСОБА_7 залишилося спадкове майно у виді ? частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, незавершеного будівництвом, що знаходиться в м.Бучач по вул.Весела,21 Тернопільської області, яке належало спадкодавцю на праві спільної сумісної власності;

Після смерті спадкодавця спадщина відкрилася за законом;

Спадкоємцями за законом першої черги, які проживали в будинку і фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, були дружина спадкодавця ОСОБА_6 та діти ОСОБА_1 і ОСОБА_3;

14 грудня 1988 року Бучацькою державною нотаріальною конторою видано ОСОБА_6 свідоцтва про право на спадщину за законом, на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, незавершеного будівництвом, що знаходиться в м.Бучач по вул.Весела,21 Тернопільської області, та свідоцтво про право власності на ? цього ж будинку;

02 березня 2006 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 укладено договір дарування житлового будинку та сараю незавершених будівництвом, що знаходяться в м.Бучач по вул.Весела,21 Тернопільської області, який посвідчено приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу ОСОБА_5;

18 листопада 2006 року померла ОСОБА_6;

У спірному житловому будинку по вул.Весела,21 в м.Бучач

Тернопільської області постійно проживають ОСОБА_1 та ОСОБА_3, а з 2005 року члени сімї останнього дружина ОСОБА_4 та малолітній син ОСОБА_10

Ст. 549 ЦК Української РСР, яка діяла на час смерті батька ОСОБА_7В, який помер 07.11.1978 року, передбачалося, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном.

На той час ОСОБА_3 проживав і по сьогоднішній час проживає в житловому будинку по вул.Весела,21 в м.Бучач Тернопільської області.

Згідно ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

За встановлених обставин та визначених відповідно до них правовідносин суд приходить до переконання, що зустрічний позов ОСОБА_3 є обгрунтованим, а тому його слід задовольнити, що виключає повністю задоволення первісного позову ОСОБА_1

Керуючись ст.ст.10,11,60,212,214,215,218 ЦПК України, ст.549 ЦК Української РСР (1963), ст.ст.203,215,216 ЦК України, ст.ст.55,124 Конституції України, суд

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_1 відмовити.

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 14 грудня 1988 року Бучацькою державною нотаріальною конторою.

Визнати частково недійсним договір дарування житлового будинку та сараю незавершених будівництвом від 02 березня 2006 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_1, та посвідчений 02 березня 2006 року приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, який помер 07 листопада 1978 року, що складається з 1/6 (однієї шостої) частини житлового будинку та господарських споруд, які знаходяться в м.Бучач по вул.Весела,21 Тернопільської області.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 543,93 грн. сплаченого судового збору.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

ОСОБА_11