АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/6299/14-ц Номер провадження 22-ц/786/335/15Головуючий у 1-й інстанції Миронець О. К. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

При секретарях: Кальник А.М., Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 який діє в інтересах та за довіреністю ОСОБА_3

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 04 грудня 2014 року

по справі за позовом Національної академії внутрішніх справ МВС України до ОСОБА_3 про відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі, -

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2014 року Національна академія внутрішніх справ звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просила стягнути з останнього витрати пов'язані з його утриманням у навчальному закладі у розмірі 20 675,91 грн. та 243,60 грн. судового збору. Позовні вимоги мотивувала тим, що з 22.07.2006 року відповідач був зарахований курсантом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ. 29.11.2007 року між Київським національним університетом внутрішніх справ, ОСОБА_3 та УМВС України в Полтавській області укладено договір № Пл-22 про підготовку фахівця. З 01.09.2006 року по 17.06.2010 року відповідач у період навчання перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг. Після здобуття вищої освіти відповідно до умов договору відповідача направлено для подальшого проходження служби до УМВС України в Полтавській області. Але наказом від 27.06.2012 року №199 о/с ОСОБА_3 звільнено з ОВС на підставі рапорту за власним бажанням до спливу встановленого договором трирічного терміну перебування на службі після закінчення навчання. Позивач вказував, що відповідачем порушено вимоги п.2.3.6. та п.3.1. Договору, а відтак він зобов'язаний відшкодувати витрати пов'язані з його утриманням в академії.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 04 грудня 2014 року вказаний позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Національної академії внутрішніх справ 20675,91 грн. витрат, пов'язаних з утриманням у вищому навчальному закладі та 243,60 грн. судового збору, а всього 20919,51 грн.

З вказаним рішенням суду не погодився ОСОБА_2 який діє в інтересах та за довіреністю ОСОБА_3 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Зокрема вказує, що судом першої інстанції помилково прийняте рішення про стягнення коштів з відповідача, оскільки позовні вимоги не ґрунтується на законах та Конституції України, а відтак є необґрунтованим та безпідставним.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення, за наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ від 22.07.2006 року №69дск ОСОБА_3 з 01.09.2006 року зараховано на навчання на 1 курс Навчально - наукового інституту підготовки кадрів для кримінальної міліції Київського національного університету внутрішніх справ.

29.11.2007 року між ОСОБА_3, Київським національним університетом внутрішніх справ та Головним управлінням МВС України в Полтавській області укладено договір про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ. Відповідно до умов договору ОСОБА_3 зобов'язувався у разі звільнення з ОВС по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі відшкодувати у повному обсязі фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

Відповідно до витягу з наказу ректора Київського національного університету внутрішніх справ від 18.06.2010 року № 463 ОСОБА_3 присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю «Правознавство» та видано диплом спеціаліста.

27.08.2010 року Київський національний університет внутрішніх справ розпорядженням Кабінету Міністрів України реорганізовано в Національну академію внутрішніх справ.

Згідно витягу з наказу начальника управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області від 27.06.2012 року №199 о/с лейтенанта міліції ОСОБА_3, оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Полтавського районного відділу звільнено з органів внутрішніх справ за п.64 «ж» у запас за власним бажанням на підставі рапорту від 08.06.2012 року.

Таким чином судом вірно встановлено, що відповідач з власної ініціативи звільнився з ОВС до спливу встановленого договором трирічного терміну перебування на службі після закінчення навчання, чим порушив зазначені умови правочину, норми ст. 56 ЗУ «Про вищу освіту» та положення ст.ст. 525, 623 ЦК України.

Відповідно до п. 2.1.3. договору від 29.11.2007 року, виконавець зобов'язаний забезпечити особу харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами України.

Згідно п. 2.3.6. договору, відповідач зобов'язався у разі звільнення з ОВС по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами передбаченими п. 3 договору відшкодувати у повному обсязі фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення з ОВС за власним бажанням протягом перших трьох років після навчання.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного судочинства.

Порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ затверджено Постановою КМУ від 01 березня 2007 року № 313.

Так, відповідно до п. 2 зазначеного Порядку, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

В свою чергу, відповідно до п. 4.1. та п. 4.4. договору відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. У разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Судом встановлено, що 22.05.2013 року ОСОБА_3 було направлено лист з вимогою добровільно відшкодувати витрати пов'язані з навчанням, але відповідачем так і не було погашено заборгованість.

На підтвердження свої доводів позивач надав до суду розрахунки витрат пов'язаних з утриманням курсанта ОСОБА_3 за період з 01.09.2006 року по 16.06.2010 рік, з яких 8638,19 грн. - витрати на грошове забезпечення, 4736,50 грн. - витрати, пов'язані з продовольчим забезпеченням, 1375,89 грн. - витрати пов'язані з речовим забезпеченням, 5925,33 грн. - витрати, пов'язані з оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв, а всього 20675,91 грн.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог і з додержанням зазначених норм матеріального і процесуального права ухвалив законне і обґрунтоване рішення на підставі належних та допустимих доказів по справі.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення, а також порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, зокрема, Конституції України, на думку колегії суддів, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, оскільки вони повністю спростовуються доказами по справі.

Що ж до його твердження про безкоштовність вищої освіти, незастосування закону, який підлягав застосуванню то вони правового значення, у даному випадку, для вирішення спору не мають, оскільки між сторонами існували договірні правовідносини, за якими позивач виконав свої зобов'язання, а відповідач - ні. Окрім того, як вірно зазначив суд першої інстанції, укладений між сторонами договір в судовому порядку не був визнаний недійсним, отже відшкодування витрат повинно проводитись відповідно до його умов.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення оскаржуваного рішення без змін.

Керуючись ст. ст.. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 який діє в інтересах та за довіреністю ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 04 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ Панченко О.О.

Судді: /підпис/ Бутенко С.Б. /підпис/ Обідіна О.І.

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області _____________ Панченко О.О.