У Х В А Л А

23 квітня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді: Бондаренка Ю.О.

суддів: Собослой Г.Г., Павліченко С.В.

при секретарі: Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 22 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення майна та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 в якому просив зобов'язати відповідача повернути незаконно присвоєні бетонні блоки в кількості 64 штуки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в 1993 році позивачем було придбано бетонні блоки в кількості 100 (сто) штук загальною вартістю 100000 (сто тисяч) карбованців у будівельній організації «Міжколгоспбуд» в смт.Великий Березний. Зазначені блоки він залишив на земельній ділянці, що належить йому на праві приватної власності по АДРЕСА_1 де знаходились по 2013 рік. В середині листопада 2013 року позивач, виявив що блоки були викрадені. Від людей йому стало відомо, що його блоки були викрадені відповідачем по справі ОСОБА_2, який є його колишнім зятем і який продав їх ОСОБА_3 По факту викрадення блоків він звернувся із заявою до Перечинського РВ УМВС України в Закарпатській області. За результатами перевірки йому було надано постанову про закриття кримінального провадження у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України. На підставі вищевикладеного, позивач вважає, що відповідач ОСОБА_2 незаконно присвоїв належні йому на праві власності майно, а саме: 64 бетонні блоки, які просив зобов'язати відповідача повернути йому як власнику.

01.12.2014 року позивач збільшив позовні вимоги, просить стягнути на його користь з відповідача моральну шкоду в розмірі 10000 грн., яка виражається в тому, що внаслідок протиправних дій відповідача в нього посилилася хвороба Паркінсона, а враховуючи його вік, це фактично позбавляє нормального життєвого функціонування його організму. Все це призвело до насмішок з боку сусідів та товаришів, у зв'язку з цим він переносить душевні переживання до сьогоднішнього дня.

Рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 22 січня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням районного суду, позивач подав апеляційну скаргу, з проханням рішення суду першої інстанції скасувати, як незаконне , необгрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове, яким задовольнити позов. На думку апелянта суд першої інстанції не взяв до уваги покази свідків, що підтверджують ту обставину, що він є власником 64 бетонних блоків, даючи оцінку накладній наданій відповідачем суд не врахував, що агрофірма Верховина ніколи блоки не виготовляла та не реалізовувала. Крім того за твердженням апелянта, строк позовної давності ним не пропущено так-як поро викрадення блоків він дізнався в 2013 році.

В судовому засіданні апелянт подану апеляційну скаргу підтримав та просив її задовільнити.

Представник ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення апеляції, просять її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У відповідності до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що покази допитаних в судовому засіданні свідків не доводять твердження позивача про те, що саме відповідач ОСОБА_2 викрав у нього бетонні плити.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи судом встановлено, що постановою слідчого СВ Перечинського РВ УМВС України в Закарпатській області від 30 липня 2014 року кримінальне провадження по факту крадіжки будівельних бетонних блоків від ОСОБА_1 закрити у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, на підставі ст. 284 ч.1 п.2 КПК України (встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення) (а.с.7-9). Згідно державного акту на право власності на землю ОСОБА_2 є власник земельної ділянки площею 0,15 га. за адресою АДРЕСА_2 (а.с.20). Відповідно до довідки від 10.12.2014 року ОСОБА_1 хворіє на хворобу "Паркенсона" (а.с.29)

Зі слів позивача він придбав 100 блоків в 1993 році за 100000 карбованців у будівельній організації.

Відповідно до ст. 44 ЦК Української РСР (в редакції станом на 1993 рік) Повинні укладатись у письмовій формі угоди державних, кооперативних та інших громадських організацій між собою і з громадянами, за винятком угод, зазначених у статті 43 цього Кодексу, та окремих видів угод, для яких інше передбачено законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Статтею 43 ЦК Української РСР угоди, що виконуються під час їх укладення, можуть укладатись усно, якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР. У випадках, коли угоди між організаціями або між організацією і громадянином укладаються в усній формі, організація, яка оплатила товари або послуги, повинна одержати від другої сторони письмовий документ, що стверджує одержання грошей і підстави їх одержання.

Відповідно до ст.ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З врахуванням наведеного належними доказами придбання позивачем блоків, їх кількості, може слугувати угода укладена в письмовій формі, або письмовий документ, що стверджує одержання грошей і підстави їх одержання.

Позивач як на доказ придбання блоків послався на покази свідків, що є неналежними доказами.

Крім того будь-яких доказів викрадення відповідачем блоків у позивача в матеріалах справи відсутні, а твердження про те, що від людей позивачу стало відомо, що його блоки були викрадені відповідачем по справі ОСОБА_2, є припущенням.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З огляду на наведене позивачем не доведено придбання ним блоків в кількості 100 штук та викрадення цих блоків відповідачем, в зв'язку чим позов, як в частині повернення блоків так і в частині стягнення моральної шкоди,як похідної вимоги до задоволення не підлягав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи, що суд першої інстанції ухвалив правильне по суті і справедливе рішення суду апеляційну скаргу слід відхилити а рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 22 січня 2015 року залишити без змін

З врахуванням викладеного, керуючись ст.ст.209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу - відхилити.

Рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 22 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді