Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/31/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Бойко І. А.
Доповідач Гайсюк О. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

28.01.2015 колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - Гайсюка О.В.

суддів - Фомічова С.Є., Карпенка О.Л.

при секретарі - Кечкіні А.С.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою Державного агентства земельних ресурсів України на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 09 липня 2014 року і

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державного агентства земельних ресурсів України з позовом про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі.

Позивач зазначив, що на підставі Контракту № 10 від 25.12.2009 року укладеного між ним та Державним комітетом України із земельних ресурсів, правонаступником якого є відповідач, він працював директором Державного підприємства «Кіровоградський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» за наказом Держкомзему України від 25.12.2009 р.

За наказом Державного агентства земельних ресурсів України від 03.02.2014 р. його звільнено з посади на підставі ст. 38 КЗпП. На думку позивача звільнення є незаконним, виходячи з того, що заяву, яку він написав 31.01.2014 року він надіслав відповідачу по факсу. Оригінал цієї заяви відповідачу не надавався. У тексті наказу про звільнення є посилання на листи-погодження Мінагрополітики України від 25.12.2013р., Кіровоградської ОДА від 19.12.2013р., які надіслані на адресу відповідача раніше ніж він написав заяву про звільнення, що вказує на те, що відповідач не погоджував з цими організаціями питання про звільнення його з посади відповідно до підпункту 28 пункту 4 «Положення про Державне агентство земельних ресурсів України», чим перевищив надані йому повноваження.

Посилаючись на це, позивач просив скасувати наказ про звільнення його з посади директора та поновити його на роботі на посаді директора ДП.

Рішенням Кіровоградського районного суду від 09.07.2014 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального права.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав. Позивач з доводами скарги не погодився.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що за наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 25.12.2009 р. ОСОБА_2 був призначений на посаду директора державного підприємства «Кіровоградський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» відповідно до укладеного з ним контракту (а.с.3-10,14).

Відповідно до додаткової угоди № 1 від 24.12.2012 р., укладеною між позивачем та Державним агентством земельних ресурсів України, яке є правонаступником Державного Комітету із земельних ресурсів згідно з Указом Президента України від 09.12.2010 р., дія контракту була продовжена на три роки до 24.12.2015 р. (а.с.11-13).

Наказом Держземагенства України від 03.02.2014 року ОСОБА_2 був звільнений з посади директора ДП «Кіровоградський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» 03.02.2014 р. за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію відповідно до ст. 38 КЗпП та достроково припинена дія контракту. Підставами звільнення в наказі зазначені заява ОСОБА_2, лист-погодження Мінагрополітики України від 25.12.2013р., лист-погодження Кіровоградської ОДА від 19.12.2013 р., лист ДП «Головний науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 03.02.2014 р. № 01- 13/51 (а.с.15).

Задовольняючи вимоги позивача, суд виходив з того, що заява про звільнення надіслана позивачем факсимільним зв'язком, що заява про звільнена написана позивачем під тиском і без погодження з Міністром аграрної політики та продовольства України, яке передбачає Положення про Державне агентство земельних ресурсів України.

З таким висновком суду не можна погодитися, оскільки він не відповідає обставинам справи та нормам матеріального права.

Статтею 39 КЗпП передбачено, що строковий договір (пункти 2 і 3 ст.23) підлягає розірванню достроково, також у випадках, передбачених частиною першою статті 38 цього Кодексу.

Частиною першою статті 38 КЗпП передбачено, що у разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (зокрема вихід на пенсію), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Із копії заяви ОСОБА_2 від 31.01.2014 р., яка зареєстрована в Держземагенстві України 31.01.2014 р. за номером 31-213/7/0/1-14 вбачається, що ОСОБА_2 просив звільнити його з роботи за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію 03.02.2014 р. з виплатою грошової допомоги у розмірі п'яти посадових окладів (п.23 контракту) та компенсації за невикористану відпустку (а.с.64), оригінал заяви оглянуто судом при огляді особової справи позивача (а.с.119). Сам позивач не заперечує, що саме він написав і підписав цю заяву 31.01.2014 року та направив факсимільним зв'язком Держземагенству.

Отже, відповідач, отримавши заяву позивача 31.01.2014 р., зобов'язаний був звільнити позивача саме з 03.02.2014 року, як просив позивач у заяві.

Відповідно до підпункту 28 пункту 4 «Положення про Державне агентство земельних ресурсів України», затвердженого Указом Президента України від 08.04.2011 р. № 445 Держземагенство мало право звільняти з посади керівника ДП «Кіровоградський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» за погодженням з Міністром аграрної політики та продовольства України.

Колегія суддів вважає, що перш за все це правило поширюється на випадки звільнення керівника за ініціативою власника або уповноваженою ним органу. Але з наданих на запит апеляційного суду відповідачем документів вбачається, що листом Мінагрополітики України від 25.12.2013 р. (а.с.63) погоджено звільнення ОСОБА_2 з посади директора ДП, лист підписаний заступником Міністра О.В.Сень на підставі того, що подання Державного агентства земельних ресурсів України від 13.12.2013 р. № 5-28-015-20846/2-13 було доручено йому Міністром аграрної політики та продовольства.

Суд звернув увагу на те, що лист-погодження надійшов від Мінагрополітики України раніше ніж позивач подав заяву про звільнення, але законодавством не передбачено, що погодження має бути лише після подачі заяви про звільнення.

Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач не зазначав у якості підстави своїх позовних вимог ту обставину, що заяву про звільнення він написав під тиском, а не добровільно за власним бажанням. Суд, посилаючись в рішенні на ці обставини, в порушення вимог ст.11 ЦК України вийшов за межі позовних вимог. Отже, суд не мав правових підстав вважати звільнення позивача з роботи незаконним.

Наведене свідчить про те, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст.307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Державного агентства земельних ресурсів України задовольнити.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 09 липня 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: