У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Маляренка А.В., Нагорняка В.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання будівельних матеріалів та обладнання сумісною власністю та визнання забудовником, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Львівської області від 08 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання будівельних матеріалів та обладнання сумісною власністю та визнання забудовником.

Позивач посилався на те, що він та відповідачка ОСОБА_5 проживали однією сім'єю з 2007 року. Шлюб між ними зареєстровано 06 травня 2008 року. З моменту підтримання сімейних відносин, проживали вони в будинку батьків відповідачки. Ними спільно було прийняте рішення про будівництво власного житлового будинку.

Рішенням Стрілковицької сільської ради Самбірського району Львівської області від 27 травня 2008 року № 163 «Про передачу у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1» ОСОБА_5 надано земельну ділянку площею 0,1265 га на ім'я відповідачки. За час перебування у шлюбі сторонами у справі за спільні кошти на даній земельній ділянці влітку 2008 року розпочато будівництво житлового будинку, а станом на липень 2014 року його готовність становить 69 %. Також збудовано: гараж «Б», літню кухню «В», стайню «Г», вбиральню «Д», сарай «Е», альтанку «Є», огорожу «1», жижезбірник «2».

Згідно з документацією, яка виготовлена Самбірським МБТІ, зокрема, описом конструктивних елементів будинку, визначення питомої ваги, зносу тощо, в процесі будівництва було використано: для фундаменту (цоколя) - бутобетон; для стін - цегла керамічна повнотіла, для перегородок - цегла із пластин, для перекриття - дерев'яні балки і дошки; для підлоги - бетон; для даху і покрівлі - профільований лист і крокви з пиломатеріалів; вікна - металопластикові, також проведено електропостачання і газопостачання; внутрішнє і зовнішнє оздоблення зроблено частково. Вартість зведеного за час шлюбу становить 673 096 грн, що підтверджується довідкою про технічну характеристику об'єктів нерухомого майна.

Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 14 лютого 2014 року.

Спірне майно, тобто будівельні матеріали та обладнання, які були використані в процесі цього будівництва, є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбані за спільні кошти під час шлюбу.

Враховуючи вказане, позивач просив визнати будівельні матеріали та обладнання з яких зведено житловий будинок та вище вказані належні до нього господарські будівлі і споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, спільною сумісною власністю та визначити його співзабудовником.

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 30 жовтня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано будівельні матеріали та обладнання, що були використані в процесі створення незавершеного будівництвом житлового будинку готовністю 69 % та належних до нього господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1, спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Визнано ОСОБА_4 співзабудовником незавершеного будівництвом житлового будинку «А-2» готовністю 69 % і господарських будівель та споруд: гаражу «Б», літньої кухні «В», стайні «Г», вбиральні «Д», сараю «Е», альтанки «Є», огорожі «1», жижезбірника «2», що зведені на земельній ділянці площею 0,1265 га за адресою: АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 08 грудня 2014 року рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 30 жовтня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм процесуального права.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції та з їх оцінкою.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судом апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 08 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Леванчук А.О. Маляренко А.В. Нагорняк В.А.