Справа №473/5673/14-ц 23.04.2015 23.04.2015 23.04.2015
Провадження № 22ц/784/788/15 Суддя першої інстанції Вуїв О.В.
Категорія 27 Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

23 квітня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Царюк Л.М,

суддів: Базовкіної Т.М., Мурлигіної О.Я.,

при секретарі Романенко Ю.О.,

за участю: представника позивача - Бабошиної В.В.,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 січня 2015 року за позовом публічного акціонерного товариства «Мегабанк» (надалі - Банк) до ОСОБА_4, ОСОБА_3 і ОСОБА_5 про стягнення коштів за користування кредитом , -

В С Т А Н О В И Л А:

3 грудня 2014 року Банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3 і ОСОБА_5 про стягнення коштів за користування кредитом.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 21 березня 2008 року між Банком та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит в сумі 284 900 грн. на строк до 20 березня 2013 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі від 18,5 % річних, а в разі користування кредитними коштами понад встановлений договором строк в розмірі 0,1% річних.

У випадку порушення позичальником умов договору в частині своєчасного виконання зобов'язань, останній зобов'язаний сплачувати Банку пеню, зокрема, за користування кредитом понад встановлений договором строк, порушення строків сплати процентів в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення платежу від несвоєчасно сплаченої суми, а також за невиконання прийнятих на себе зобов'язань щодо сплати нарахованих процентів - штраф в розмірі 10% від суми несвоєчасно сплачених процентів.

В порядку забезпечення виконання умов кредитного договору 21 березня 2008 року між Банком та ОСОБА_5 і між Банком та ОСОБА_3 з кожним було укладено договори поруки, за якими останні поручилися за своєчасне та повне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань та зобов'язалися нести з позичальником перед позивачем солідарну відповідальність за порушення останнім умов кредитного договору.

У зв'язку з тим, що виникла заборгованість по кредиту, рішенням постійно діючого третейського суду при Асоціації «Слобожанська перспектива» від 27 грудня 2010 року з ОСОБА_4 на користь Банку достроково стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором в загальному розмірі 399 773,87 грн.

2 березня 2011 року рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області частково зміненим рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 16 серпня 2011 року з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на користь Банку достроково стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором в загальному розмірі 375 128,15 грн., яка складається з: 250 679,39 грн. - заборгованості по кредиту, 77 419,38 грн. - заборгованості по процентам, 47 029,38 грн. - штрафу та судових витрат.

В рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на заставне майно - автомобіль DAF 95 ХF480 та напівпричеп.

Оскільки судові рішення не виконані, позичальник продовжує користуватися кредитними коштами, зобов'язання, що виникли з кредитного договору продовжують діяти, у зв'язку з чим Банк просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку за період з 9 листопада 2010 року по 17 листопада 2014 року проценти за користування кредитними коштами у розмірі 115 595,53 грн., пеню за порушення умов договору за період з 28 жовтня 2013 року по 17 листопада 2014 року у розмірі 34 929, 32 грн., штраф за порушення умов договору в розмірі 10% від суми несвоєчасно сплачених процентів - 11 159,55 грн., а всього 157 684,40 грн.

Заочним рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 січня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 солідарно з ОСОБА_3 та солідарно з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором № 51-14П/2008/ від 21 березня 2008 року, що утворилась станом на 17 листопада 2014 року, а саме заборгованість по процентам за користування кредитом 111 595 грн. 53 коп., пеню за порушення умов договору в загальному розмірі 32 632 грн. 06 коп., всього у розмірі 144 227 грн. 59 коп. Також розподілено судовий збір.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просив скасувати заочне рішення суду, і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, посилаючись на неправильне обрахування заборгованості по процентам без урахування сум на погашення заборгованості та застосування позовної давності до спірних правовідносин.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 21 березня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Мегабанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 51-14П/2008.

Відповідно до умов договору банк надав останній на споживчі потреби кредит в розмірі 284 900 грн. на строк до 20 березня 2013 року, а позичальник зобов'язалася вчасно повернути кредит шляхом щомісячного повернення його чергової частини відповідно до узгодженого графіку, а також сплачувати проценти за користування ним в розмірі від 18,5 % річних, а в разі користування кредитними коштами понад встановлений договором строк - в розмірі 0,1 % річних (а.с.7-9).

За умовами п. 4.1 вказаного договору нарахування процентів за користування Кредитом проводиться з першого по останній календарний день звітного місяця, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році, та процентної ставки, передбаченої договором.

За користування кредитом понад встановлений договором строк, порушення строків сплати процентів умовами договору передбачена сплата позичальником пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення платежу від несвоєчасно сплаченої суми, а також за невиконання прийнятих на себе зобов'язань щодо сплати нарахованих процентів - штраф в розмірі 10 % від суми несвоєчасно сплачених процентів (п.п. 7.1, 7.2 Договору).

Для забезпечення виконання умов кредитного договору в день його укладення між Банком та ОСОБА_5, Банком та ОСОБА_3 окремо з кожним були укладені договори поруки, за якими останні поручилися за вчасне та повне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань та зобов'язалися відповідати перед Банком солідарно з ОСОБА_4 за порушення умов кредитного договору (а.с.12-13).

Рішенням постійно діючого третейського суду при Асоціації «Слобожанська перспектива» від 27 грудня 2010 року з ОСОБА_4 на користь Банку стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором, що утворилася станом на 08 листопада 2010 року в загальному розмірі 399 773,87 грн., в тому числі 250 679,39 грн. заборгованості по кредиту, 77 419,38 грн. заборгованості по процентам, 24 645,72 грн. пені, 47 029,38 грн. штрафу та судові витрати (а.с.59).

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 березня 2011 року, частково зміненим рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 16 серпня 2011 року з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на користь Банку стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором, що утворилася станом на 08 листопада 2010 року в загальному розмірі 375 128,15 грн., а саме: 250 679,39 грн. заборгованості по кредиту, 77 419,38 грн. заборгованості по процентам, 47 029,38 грн. штрафу та судові витрати. В рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на заставне майно - автомобіль DAF 95 ХF480 та напівпричеп (а.с. 61-66).

За даними довідки відділу державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції від 22 грудня 2014 року судові рішення на час розгляду справи не виконані, проводяться відрахування з пенсії ОСОБА_5 з грудня 2013 року та з заробітної плати ОСОБА_3 з травня 2013 року (а.с.87).

Як вбачається з наданих Банком розрахунків за період з 9 листопада 2010 року по 17 листопада 2014 року за користування кредитними коштами нараховані проценти у розмірі 111 595,53 грн., на підставі п. 7.1 кредитного договору пеня за несплату цих процентів за період з 28 жовтня 2013 року по 17 листопада 2014 року у розмірі 34 929, 32 грн., штраф за порушення умов договору в розмірі 10% від суми несвоєчасно сплачених процентів - 11 159,55 грн., а всього 157 684,40 грн. (а.с.15-16).

Відповідно до ст. 6 ЦПК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ч. 1 ст. 627 ЦПК України).

Як вбачається з приписів ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За положеннями ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Правові наслідки порушення зобов'язання забезпеченого порукою встановлено ст. 554 ЦК України, так у разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя.

Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Правова позиція стосовно застосування ст. 1048 ЦК України висловлена Верховним Судом України 1 квітня 2015 року при розгляді справи № 6-37цс15, де зазначено, що позикодавець має право отримати проценти від суми позики, згідно ст. 1048 ЦК України, які нараховуються з дати отримання коштів позичальником по день повернення позики, якщо інше не було встановлено між сторонами договором.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наявність судових рішень про стягнення кредитної заборгованості, за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання, не свідчать про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняють боржника та його поручителів від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту.

Доводи апеляційної скарги про те, що Банк неправильно нарахував проценти, виходячи з незмінного розміру тіла кредиту з огляду на погашення заборгованості, не можуть бути прийняті до уваги оскільки як вбачається з наданого розрахунку та виписки по особовому рахунку боржника, несистематичні суми, які сплачувалися на погашення кредитної заборгованості, зараховувалися на погашення прострочених процентів відповідно до п. 3.2.7 кредитного договору та не вплинули на розмір тіла кредиту, а відтак й на розрахунок суми заборгованості по процентам за вказаний у позові період стягнення. Доказів на спростування такої заборгованості відповідач суду не надав.

Твердження скаржника про сплив позовної давності також не підлягають задоволенню з огляду на те, що позичальником добровільно в травні 2012 року були сплачено платежі за процентами, тобто визнані боргові зобов'язання, а відтак відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривався і з цього часу обчислення початку перебігу позовної давності почалося знову. Банк звернувся з позовом до суду 3 грудня 2014 року, тобто в межах позовної давності.

Стосовно зауважень скаржника про те, що судом першої інстанції не витребувані у Банку та не перевірені дані щодо облікової ставки Національного Банку України для обрахування пені не заслуговують на увагу, оскільки ці дані є загальнодоступними та додаткового підтвердження позивачем не потребують.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що підстави, визначені ст. 309 ЦПК України, для зміни або скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог позивача відсутні.

Це ж рішення суду в частині відмови у стягненні штрафу та зменшення розміру пені, що підлягає стягненню, ні банком, ні відповідачами не оскаржувалося, а тому відповідно до положень ст. 303 ЦПК України законність і обґрунтованість рішення в цій частині апеляційним судом не перевірялось.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а заочне рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: