Справа № 185/9550/15-ц
Провадження № 2/185/5102/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Болдирєвої У.М.

з участю секретаря Муржиєвої І.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника реєстраційної служби Павлоградського МРУЮ Водолазського О.П.

третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, треті особи: реєстраційна служба Павлоградського міськрайонного управління юстиції, Павлоградська районна державна адміністрація, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання права власності на будівлі,

В С Т А Н О В И В:

31 серпня 2015 року позивач ОСОБА_5 звернулась з позовом до відповідача про визнання права власності на будівлю конюшні бригади АДРЕСА_1 та на будинок службовий бригади АДРЕСА_2.

В обґрунтування позову ОСОБА_5 посилається на те, що 18 серпня 2014 року між співвласниками майна реформованого сільськогосподарського підприємства «Межиріч» ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 був укладений договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності.

Зазначені особи, що мали право на майнові паї членів КСП «Межиріч» на загальну суму майна пайового фонду у розмірі 23777 грн за актом прийому-передачі від 18 липня 2014 року отримали у спільну часткову власність індивідуально визначене майно, а саме будівлю конюшні бригади АДРЕСА_1 та на будинок службовий бригади АДРЕСА_2.

Адреси вказаним об'єктам нерухомого майна були присвоєні рішенням виконкому Межиріцької сільської ради Павлоградського району №40 від 27 листопада 2013 року.

07 та 17 листопада 2014 року ОСОБА_5 у кожного з учасників договору про спільне володіння, користування і розпорядження майном згідно нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу придбала майнові паї на загальну суму 23777 грн.

20 листопада 2014 року Межиріцької сільською радою Павлоградського району позивачу було видано свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат).

За актом передачі-приймання від 01 грудня 2014 року позивачу у приватну власність було передано індивідуально визначене майно: будівлю конюшні бригади АДРЕСА_1 та будинок службовий бригади АДРЕСА_2.

Із вищезазначеними документами позивач звернулась до Реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області з заявою про реєстрацію права власності.

Однак рішеннями державного реєстратора від 19 та 20 березня 2015 року їй було відмовлено у державній реєстрації права власності на вказані об'єкти нерухомого майна на підставі того, що подані позивачем документи видані після втрати чинності Наказу Мінагрополітики України від 14 березня 2001 року №62, а також відсутній технічний паспорт, і як наслідок подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Водночас без визнання її права власності на нерухоме майно позивач не в змозі замовити у бюро технічної інвентаризації виготовлення технічного паспорту на передані їй будівлі.

Посилаючись на ст.392 ЦК України, позивач просить захистити її порушене право шляхом визнання за нею права власності на будівлю конюшні бригади АДРЕСА_1 та на будинок службовий бригади АДРЕСА_2.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача Межиріцької сільської ради Павлоградського району у судове засідання не з'явився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та визнання позову.

Представник реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечували проти задоволення позовних вимог.

Представник Павлоградської районної державної адміністрації та третя особа ОСОБА_6 у судове засідання не з'явились.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача та третіх осіб, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 18 серпня 2014 року між власниками майнових паїв, визначених в результаті паювання майна колективного сільськогосподарського підприємства «Межиріч» ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 був укладений договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності (а.с.10-12).

Предметом договору є нерухоме майно, а саме: будівля конюшні бригади АДРЕСА_1 та будинок службовий бригади АДРЕСА_2.

Адреси вказаним об'єктам нерухомого майна були присвоєні рішенням виконкому Межиріцької сільської ради Павлоградського району №40 від 27 листопада 2013 року.

18 серпня 2014 року за актом приймання-передачі майна (а.с.13-15) ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 прийняли вищезазначене майно у спільну часткову власність.

07 листопада 2014 року та 17 листопада 2014 року були укладені та нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу майнового паю (а.с.17-20), за умовами яких ОСОБА_5 купила у співвласників ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 майнові паї у майні колективного сільськогосподарського підприємства «Межиріч», які належали продавцям на підставі свідоцтв про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат).

Згідно акту передачі-приймання нерухомого майна від 01 грудня 2014 року ОСОБА_5 прийняла у приватну власність нерухоме майно: будівлю конюшні бригади АДРЕСА_1 та на будинок службовий бригади АДРЕСА_2 (а.с.24).

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 20 березня 2015 року представнику позивача відмовлено у державній реєстрації права власності на будівлю, розташовану за адресою Павлоградський район, АДРЕСА_1 (а.с.25). У мотивувальній частині рішення зазначено, що заявником не було подано технічний паспорт на будівлі, що не дає змоги визначити технічні характеристики об'єкта нерухомого майна. Крім того подані заявником документи: свідоцтво про право власності на майновий пай та акт приймання-передачі нерухомого майна видані після втрати чинності наказом Міністерства аграрної політики від 14 березня 2001 року «Про затвердження Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств», тому відсутні правові підстави для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 19 березня 2015 року представнику позивача відмовлено у державній реєстрації права власності на будівлю, розташовану за адресою Павлоградський район, с.Котовець, АДРЕСА_2 (а.с.26). Підставою відмови зазначено те, що правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності на будівлю, подано не було, майновий пай не є об'єктом нерухомого майна, стосовно якого проводиться державна реєстрація прав.

Постанова КМ України від 28.02.2001 року за № 177 «Про врегулювання питань забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» та Наказ Мінагрополітики України від 14.03.2001 року за № 62 «Про затвердження Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств» визначали, що майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства, а саме таке Свідоцтво (майновий сертифікат) з відміткою про виділення майна в натурі (однак в сукупності із актом приймання-передачі майна) можуть бути підставою для оформлення прав власності на зазначене (виділене) майно в установленому порядку.

Для отримання нового свідоцтва у разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування (тобто зміна власника-держателя майнового паю) до сільської, селищної або міської ради подаються посвідчені в установленому порядку копія відповідної цивільно-правової угоди або копія свідоцтва про право на спадщину, попереднє свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Після отримання зазначених документів сільська, селищна або міська рада вносить відповідні зміни до списку осіб, які мають право на майновий пай підприємства, та анулює попереднє свідоцтво, про що робиться запис у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства.

11 квітня 2013 року Міністерством аграрної політики та продовольства України був прийнятий Наказ за № 253 «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких наказів», яким визнано такими, що втратили чинність Наказ Мінагрополітики України від 14.03.2001 року за № 62 «Про затвердження Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств» та Наказ Мінагрополітики України від 14.03.2001 року за № 63 «Про затвердження Порядку оформлення правонаступництва за зобовязаннями реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств».

Однак Наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України № 253 не скасував Постанову Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 «Про врегулювання питань забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки», яка є основною в регулюванні правовідносин щодо набуття права власності на майно, виділене в натурі власникам майнових паїв, та на даний час є чинною.

Крім того Державна реєстраційна служба України Укрдержреєстр 06.06.2014 року за № 9299/05-15-14 видала Роз'яснення щодо порядку оформлення прав власності на майно, виділене в натурі власникам майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств, адресоване Начальникам реєстраційних служб головних управлінь юстиції в областях та місті Києві, яким чітко визначила наступне:

«Враховуючи те, що Наказ (Наказ Мінагрополітики України від 14.03.2001 року за № 62 «Про затвердження Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств») втратив чиннiсть та на даний час вiдсутнiй iнший спецiальний нормативно-правовий акт, направлений на врегулювання порядку видiлення членам реорганiзованого сiльськогосподарського пiдприємства майна, вважаємо, що свiдоцтво з вiдмiткою про видiлення майна в натурi та акт приймання-передавання майна є пiдставою для проведення державної реєстрацiї прав з видачею свiдоцтва про право власності.»

Рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно про відмову у державній реєстрації не були оскаржені позивачем, яка обрала способом захисту свого порушеного права пред'явлення позову в порядку цивільного судочинства про визнання права власності.

Як передбачено статтею 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто, за змістом зазначених норм вбачається, що порушення права чи законного інтересу або спір щодо них повинні існувати на момент звернення до суду.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, з боку відповідача відсутнє порушення прав позивача.

З поданої позовної заяви вбачається, що між сторонами фактично не існує спору про право власності на спірні будівлі, що також підтверджується заявою представника відповідача про визнання позову.

Судовий захист порушеного права позивача може бути здійснений лише в разі звернення з позовом до особи, яка це право порушує, не визнає або оспорює; тобто саме особа, що порушує право, яке підлягає захисту, має бути відповідачем у такій справі; і задоволенню підлягає лише той позов, що заявлений до особи, яка порушує відповідне право.

Звертаючись з даним позовом, позивач не довів, що Межиріцька сільська рада порушила його право на спірне майно.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 212, 214 ЦПК України, суд .

В И Р І Ш И В

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_5 до Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, треті особи: реєстраційна служба Павлоградського міськрайонного управління юстиції, Павлоградська районна державна адміністрація, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання права власності на будівлі.

Судові витрати по справі покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в апеляційний суд Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення

Суддя: У. М. Болдирєва