Ухвала

іменем україни

21 січня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Карпенко С.О., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до відкритого акціонерного товариства «Сарненський комбінат хлібопродуктів» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, за касаційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 18 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства «Сарненський комбінат хлібопродуктів» (далі - ВАТ «Сарненський комбінат хлібопродуктів») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Зазначали, що з січня 2007 року перебували із відповідачем у трудових відносинах, згідно з наказом № 50-к від 29 травня 2009 року звільнені з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, однак при звільненні з ними не було проведено остаточного розрахунку, унаслідок чого вони звернулися до суду про видачу судових наказів про стягнення заборгованості по заробітній платі, які були видані у 2009 році.

Посилаючись на те, що до теперішнього часу судові рішення з вини відповідача не виконані, заробітна плата їм не виплачена у строки передбачені ст. 116 КЗпП України, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 просили стягнути на свою користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку.

Заочним рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 21 лютого 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ВАТ «Сарненський комбінат хлібопродуктів» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні на користь ОСОБА_1 в сумі 61 670 грн 70 коп., на користь ОСОБА_2 в сумі 58 652 грн 10 коп., на користь ОСОБА_3 в сумі 49 842 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 18 червня 2014 року зазначене рішення районного суду скасовано й провадження у справі закрито.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 просять ухвалу апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і залишити в силі рішення суду першої інстанції, що було помилково скасовано.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд апеляційної інстанції виходив з того, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а має розглядатися господарським судом, який відкрив провадження у справі про банкрутство ВАТ «Сарненський комбінат хлібопродуктів».

Проте з таким висновком апеляційного суду погодитися не можна.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Статтею 15 ЦПК України визначено компетенцію судів щодо розгляду цивільних справ. Так, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Рівненської області від 02 січня 2013 року порушено провадження у справі про банкрутство ВАТ «Сарненський комбінат хлібопродуктів», ухвалою того ж суду від 13 лютого 2013 року введено процедуру розпорядження майном боржника та призначено розпорядника майна ВАТ «Сарненський комбінат хлібопродуктів».

Закриваючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції виходив з того, що господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі стягнення заробітної плати.

Однак, у зв'язку з набранням чинності Законом України від 22 грудня 2011 року № 4212-VI «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» зазначений Закон викладено в новій редакції. Закон набрав чинності 19 січня 2013 року (за винятком окремих його положень).

Згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» статтю 12 ГПК доповнено пунктом 7, відповідно до якого до підвідомчості господарських судів віднесено справи у спорах, зокрема про стягнення заробітної плати з боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство (як і поновлення на роботі посадових і службових осіб боржника).

Відповідно до Закону України від 02 жовтня 2012 року № 5405-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання господарських зобов'язань» розділ Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» доповнено пунктом 1-1, яким визначено, що положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд апеляційної інстанції не врахував положення пункту 1-1 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», вимоги статті 15 ЦПК, статті 12 ГПК, та не взяв до уваги, що справа про банкрутство боржника, порушена господарським судом 02 січня 2013 року, тобто до 19 січня 2013 року, а відтак вона не впливає на визначення юрисдикції справи.

Таким чином, вимоги позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вирішення апеляційним судом питання щодо підвідомчісті справи усупереч вимогам процесуального права, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, відповідно до вимог ст. 342 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду та передачі справи на розгляд суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 18 червня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

С.О. Карпенко

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко