АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/1780/14-ц 22-ц/774/140/К/15
Справа № 212/1780/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/140/К/15 суддя Тимошенко Т.І.
Категорія - 27 (IV) Доповідач - Бондар Я.М.
РІШЕННЯ

Іменем України

03 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Зубакової В.П., Соколан Н.О.,

при секретарі - Трофименко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі Розі, згідно із вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання технічними засобами, без участі всіх осіб, які беруть участь у справі, цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 10 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк", в особі Криворізької філії Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк", третя особа - Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_2, про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном, що належить на праві приватної власності та за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк"до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" (далі ПАТ "ПриватБанк") з позовом про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном, що належить на праві приватної власності, в якому просив визнати кредитний договір № 1/332-МК від 16.07.2005 року, укладений між ним та ЗАТ "ПриватБанк", а також кредитні правовідносини та його зобов'язання, що витікають із вказаного договору - припиненими з 26.03.2013 року; визнати договір іпотеки № 1/332-МК/1 від 16.07.2005 року, укладений між сторонами - припиненим з 26.10.2013 року; виключити з Державного реєстру іпотек запис про обтяження іпотекою нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, яке має наступні характеристики: загальна площа нежитлової будівлі майстерні, позначеної на плані літерою "з" - 582,5 кв.м, паркани, позначені на плані "№2-4", та належить позивачеві на праві приватної власності; а також зняти заборону відчуження вказаного нерухомого майна.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що він є власником нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Зазначене нерухоме майно використовується ним для ведення підприємницької діяльності і як власник майна позивач має право вільно розпоряджатися ним на власний розсуд, в тому числі продавати, дарувати, здавати в оренду тощо. Проте таке його право обмежено відповідачем по справі.

Так, між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" правонаступником якого є ПАТ "ПриватБанк" було укладено кредитний договір № 1/332-МК від 16.07.2005 року, за умовами якого він отримав кредит у розмірі 25000,00 дол. США з кінцевим терміном повернення 16.07.2010 року. Згідно додаткової кредитної угоди від 26.04.2007 року розмір споживчого кредиту було збільшено до 35000,00 дол. США. Також додаткової угодою від 08.04.2009 року сторонами було погоджено, що отриманий ОСОБА_1 кредит не є поновлювальною кредитною лінією та надається зі строком його повернення 16.07.2010 року.

Також 16.07.2005 року в забезпечення виконання вказаного кредитного договору між сторонами було укладено іпотечний договір, згідно якого в іпотеку було передано зазначене нерухоме майно. У зв'язку з чим, приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_2 було внесено відповідний запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 24.07.2013 року з ОСОБА_1 було стягнуто на користь ПАТ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором в розмірі 84960,87 грн. та 500,00 грн. Виконавчі листи видані на виконання вказаного рішення суд, були здані ПАТ "ПриватБанк" до Жовтневого ВДВС КМУЮ 15.10.2013 року та 26.10.2013 року ОСОБА_1 вказані кошти було перераховано на користь ПАТ "ПриватБанк" і таким чином виконано рішення суду в повному обсязі. В результаті чого, 29.10.2013 року державним виконавцем було закрито виконавче провадження.

Проте, звернувшись до ПАТ "ПриватБанк" з вимогою, щодо направлення нотаріусу повідомлення про виключення запису про обтяження іпотекою та зняття заборони відчуження щодо нерухомого майна, дізнався, що банком продовжують нараховуватись штрафні санкції за вказаним кредитним договором, у зв'язку направлення такого повідомлення нотаріусу є неможливим.

У зв'язку з чим ОСОБА_1 звернувся із зазначеним позовом до суду.

В свою чергу В травні 2014 року ПАТ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1/332-МК від 16.07.2005 року в розмірі 5273,13 дол. США, що за курсом НБУ від 04.04.2014 року становить 61168,31 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між ним та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1/332-МК від 16.07.2005 року, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 35000,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16.07.2010 року.

Позивачем було повністю виконано умови зазначеного кредитного договору, в той час як відповідач, в порушення умов вказаного договору, взяті на себе зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим за ним накопичилась заборгованість, яка станом на 04.04.2014 року в загальному розмірі складає 5273,13 дол. США, що за курсом НБУ від 04.04.2014 року становить 61138,31 грн., з яких: 4964,88 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 308,25 дол. США -пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 10 листопада 2014 року позов ОСОБА_1 до ПАТ "ПриватБанк" про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном, що належить на праві приватної власності задоволено в повному обсязі. Визнано припиненим з 26.10.2013 року кредитний договір №1/332-МК від 16.07.2005 року, укладений між ЗАТ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 Визнано припиненим з 26.10.2013 року договір іпотеки №1/332-МК/1 від 16.07.2005 року, укладений між ЗАТ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 та посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_2 Виключено з Державного реєстру іпотек запис про обтяження іпотекою нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. та знято заборону відчуження вказаного нерухомого майна Стягнуто з ПАТ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 243,60 грн.

В задоволенні позову ПАТ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник ПАТ "ПриватБанк", посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту дослідження обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, поставив питання про скасування оскаржуваного рішення, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та задоволення позовних вимог ПАТ "ПриватБанк".

В обґрунтування апеляційної скарги представник ПАТ "ПриватБанк" зазначив, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 виходив з того, що останнім належним чином виконано свої зобов'язання за кредитним договором. Проте, ПАТ "ПриватБанк" вважає, такий висновок суду помилковим, оскільки рішення, виконання якого не здійснено вчасно., не припиняє зобов'язальних правовідносин між сторонами договору й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених умовами договору.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги і заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи 16 липня 2005 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ "ПриватБанк" було укладено кредитний договір №1/332/-МК (а.с.18-19). Відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 25 000 доларів США 16 липня 2010 року. До даного кредитного договору були укладені Додаткова угода від 26 квітня 2007 року (а.с.22) було збільшено розмір кредиту до 35 000 доларів США, та Додатковою угодою від 08 квітня 2009 року(а.с.23), що строком повернення 16 липня 2010 року.

В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором від 16 липня 2005 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки №1/332/-МК/1 (а.с.24-26). Згідно умов договору ОСОБА_1 передав в іпотеку нерухоме майно, а саме нежитлову будівлю загальною площею - 582, кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Дана квартира належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу.

В липні 2012 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1/332/-МК від 16 липня 2005 року.

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 24 липня 2013 року (а.с.31-34) позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" задоволені частково, а саме стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість по процентах за користування кредитом у розмірі 8 375,40 дол. США та пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором в сумі 2070,64 дол. США, та судовий збір 835,68 грн. та 630 грн. судові витрати пов'язані з публікацією у пресі оголошення про виклик відповідача.

15 жовтня 2013 року Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк "Приватбанк" звернувся до Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції з заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 2/748/30 виданого 09 вересня 2013 року Чернігівським районним судом Чернігівської області про стягнення з ОСОБА_1 боргу.

17 жовтня 2013 року державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції було відкрито виконавчі провадження ВП № 40254383 та ВП № 40254090 про стягнення даних сум заборгованості, копії даних постанов про відкриття виконавчих проваджень були направлені на адресу ОСОБА_1 останній в добровільному порядку сплатив заборгованість (а.с.35-36).

Так, 26 жовтня 2013 року ОСОБА_1, було перераховано на користь ПАТ КБ "ПриватБанк", за реквізитами, наданими у Жовтневому ВДВС, кошти у сумі 84 960,87 гривень та 500 гривень в рахунок погашення заборгованості за рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 24.07.2013 року, що підтверджується копіями квитанцій № 1329.653.2 та № 1329.653.2. 29 жовтня 2013 року вищевказані виконавчі провадження було закінчено у зв'язку з добровільним виконанням боржником виконавчого документу в повному обсязі (а.с.37,38).

У зв'язку з виконанням зобов'язання перед ПАТ КБ "ПриватБанк", ОСОБА_1, звернувся до ПАТ КБ "ПриватБанк" з проханням направити нотаріусу відповідне повідомлення про виключення запису про обтяження іпотекою та для зняття заборони відчуження щодо нерухомого майна - нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1, що належить йому на праві власності, та яка була передана в іпотеку за договором іпотеки № 1/332-МК/1 від 16 липня 2005 року (а.с.39). Проте працівники Криворізької філії ПАТ КБ "ПриватБанк", вчинити такі дії відмовились, посилаючись на те, що у внутрішньому банковому обліку значиться більша заборгованість, аніж та, що стягнута за рішенням суду. Листом від 03 грудня 2013 року за № 20.1.0.0.0/7-20131115/2323 (а.с.40)ПАТ КБ "ПриватБанк" повідомив ОСОБА_1, про те, що банком продовжуються нараховуватися йому штрафні санкції.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та, відповідно, відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ "ПриватБанк", суд першої інстанції виходив з того, що представником банку в листі від 03.12.2013 року не зазначено розміру штрафних санкцій та саму природу їх виникнення, при цьому суд дійшов висновку про незрозумілість підстав застосування штрафних санкцій у зв'язку з тим що, тіло кредиту, від якого обліковуються неустойка та відсотки, було погашено ще 11 жовтня 2011 року, що встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили та не потребує доказування.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника ;виконання його обов'язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (ч. 1 ст. 1050 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення або невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання (ст.ст. 530, 631 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6 116 цс 13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У абз. 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України.

Таким чином, законодавцем чітко передбачено право кредитора на стягнення заборгованості за кредитним договором з нарахуванням відсотків за користування кредитом, неустойки та штрафів у межах строку дії договору, а після припинення строку дії договору ( або ж прострочення терміну виконання зобов'язань, визначених щомісячними черговими платежами) - стягнення сум за прострочення виконання зобов'язань у порядку ст. 625 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, строк дії кредитного договору сторонами визначено до 20 квітня 2010 року, тобто до цього часу ПАТ "ПриватБанк" має право нараховувати відсотки за користування кредитом, неустойку та штрафи, у порядку визначеному кредитним договором №1/332-МК від 16.07.2005 року.

З 20 квітня 2010 року ПАТ КБ "ПриватБанк", у зв'язку з закінченням строку дії договору, має право нараховувати лише відсотки за прострочення виконання зобов'язань у порядку ч.2 ст. 625 ЦК України розмір яких становить три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки, у п.3.2. кредитного договору сторони погодились, що у разі порушення зобов'язань щодо погашення кредиту, передбачених п.п.1.3, 2.3.1 та 3.3 даного договору позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі від ставки, зазначеної в п. 3.1. даного договору (а саме 16% річних), розраховані від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом.

Таким чином, сторони у договорі визначили, що розмір відсотків за прострочення виконання зобов'язань становить 32% від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом.

Згідно наданого ПАТ "ПриватБанк" розрахунку заборгованості за кредитним договором (т.2, а.с. 5-9), банком було враховано положення ст.ст. 625, 1054 ЦК України та умови кредитного договору при визначенні суми заборгованості. Даний розрахунок відповідає матеріалам справи, є вірним та не спростований відповідачем ОСОБА_1 та його представником за допомогою належних і допустимих доказів.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції не врахувавши зазначених норм, дійшов хибного висновку про відсутність заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ "ПриатБАнк" за кредитним договором. Зокрема, сплачені кошти згідно рішення апеляційного суду Чернігівської області в розмірі 84960,87 грн., в рахунок погашення заборгованості, яка існувала станом на 24 грудня 2012 року. Проте, враховуючи той факт, що в період з 24.12.2012 року по 25.10.2013 року вказана заборгованість ОСОБА_1 сплачена не була, впродовж цього строку продовжували нараховуватись відсотки за користування кредитом та пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання.

Таким чином, колегія суддів враховуючи положення ст. 625 ЦК України дійшла висновку про необхідність стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 2233,44 дол. США, що станом на 04.04.2014 року за курсом НБУ в гривневому еквіваленті складає 25907,90 гоп. Разом з тим, колегія суддів вважає, що в частині позовних вимог, щодо стягнення пені, передбаченої договором, слід відмовити, оскільки строк дії кредитного договору закінчився.

Крім того, оскільки рішення ухвалюється на користь ПАТ "ПриватБанк", згідно вимог ст. 88 ЦПК України, з ОСОБА_1 на його користь слід стягнути понесений банком судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції та за розгляд апеляційної скарги, пропорційно до задоволеної частини позову в розмірі 388,62 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 10 листопада 2014 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк", в особі Криворізької філії Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк", про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном, що належить на праві приватної власності - відмовити.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк"до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" проценти за користування кредитом за період з 25.12.2012 року по 04.04.2014 року в розмірі 25907,90 грн. та судовий збір в розмірі 388,62 грн.

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: