Номер провадження: 22-ц/785/5987/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів Панасенкова В.О., Парапана В.Ф.,

при секретарі Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 07 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів на утримання дружини,

встановила

Позивачка наполягала на стягненні з відповідача коштів на своє утримання у розмірі 700 грн. щомісяця до досягнення дитиною трьохрічного віку, тобто до 15 березня 2017 року.

Відповідач в судове засідання жодного разу не зявився, не надав цьому поважних підстав, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, чому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 07 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 кошти на її утримання у розмірі 700 грн. щомісяця до досягнення сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 трьохрічного віку, тобто до 15 березня 2017 року, почавши стягнення з 03 березня 2015 року, а також було вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить вказане рішення скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції задовольняючи позов, виходив з того, що позовні вимоги законні та обґрунтовані.

Дійсно, сторони з 22 жовтня 2011 року і досі перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі. Від цих сімейно-шлюбних стосунків у сторін є неповнолітній син, Іван, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого є відповідач по справі.

Сімейні стосунки між сторонами не склались. Через недосягнення дитиною річного віку, сторони позбавлені можливості за законом розірвати шлюб.

Згідно положень ст. 84 п.2 СК України, дружина з якою мешкає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьохрічного віку. При цьому позивачка має право на таке утримання незалежно від того чи працює вона чи ні, але за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ст. 84 п.4 СК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 75 СК України поняття утримання тотожно аліментам.

Порядок та підстави визначення розміру аліментів встановлені ст.ст.182-184 СК України.

Згідно зі ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Однак, при отриманні належних доказів того, що відповідач працює, та отримає постійний та регулярний дохід, то на підставі ст. 183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від його заробітку (доходу).

Відповідно до протоколу судового засідання (а.с.18) (ведення якого не передбачено чинним цивільно-процесуальним законодавством), відповідач по справі будучи належним чином сповіщений про місце та час розгляду справи, не зявився в судове засідання.

Відповідач не був належним чином сповіщений, про що свідчить повернутий на адресу суду конверт з повісткою (а.с.13) та довідковий лист на а.с.16.

Апелянт надав до своєї апеляційної скарги докази того, що він отримує постійний та регулярний дохід так як він отримує пенсію по інвалідності та працює діловодом (а.с.27,32).

Розглядаючи справу, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно зясував обставини, що мають значення для справи у зв'язку з чим є підстави для зміни рішення суду першої інстанції шляхом визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача.

Посилання апелянта на те, що в задоволенні позову необхідно відмовити, так як він не може утримувати свою дружину оскільки є непрацездатним спростовуються наданими ним самим доказами того, йому встановлена 3-тя група інвалідності з втратою лише 40% працездатності з 29.03.2011р. (а.с.27-28), з 2011р. по цей час він працює, про що свідчать записи в його трудовій книжці про роботу двірником, штукатуром, фрезерувальником, слюсарем-сантехніком, контролером водопровідного господарства, комірником, діловодом (а.с.30-32), а тому до уваги не приймаються.

Не заслуговують уваги також доводи апелянта про те, що він не повинен платити аліменти на тримання дружини так як вона отримує допомогу від держави на дитину та проживає разом зі своїми батьками, які їй допомагають матеріально, так як такі доводи не основані на законі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309 ч. 1 п. 1-4; ст.313-314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 07 квітня 2015 року змінити.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з Коньюковського Дмитра Івановича, 07 червня 1984 року народження, уродженця м. Ізмаїл, Одеської області, на користь Коньюковської Ірини Олександрівни, 06 серпня 1990 року народження, кошти на її утримання у розмірі 1/6 частини від всіх видів його доходу, щомісяця до досягнення сином Іваном, 15 березня 2014 року народження трьохрічного віку, тобто до 15 березня 2017 року, почавши стягнення з 03 березня 2015 року.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення вступає в законну силу з моменту оголошення. На рішення може бути подана касаційна скарга протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішення апеляційного суду.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді В.Ф. Парапан

ОСОБА_6