У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково - виробниче підприємство «Металокомплект» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, середнього заробітку та моральної шкоди, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Металокомполект» на рішення апеляційного суду Харківської області від 06 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому просив поновити його на посаді головного інженера Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Металокомполект» (далі - ТОВ «НВП «Металокомплект»), стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24 грудня 2013 року до 31 березня 2014 року, виходячи з окладу 2 125 грн, моральну шкоду, яку оцінив у 5 000 грн, зобов'язати відповідача надати йому копії розрахункових листів за 2013 рік та довідку про середню заробітну плату за 2013 рік.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 30 квітня 2014 року відповідно до наказу № 40-К про припинення трудового договору його було звільнено з посади головного інженера за порушення трудової дисципліни, а рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 24 квітня 2014 року він був поновлений на роботі.

25 квітня та 05 травня 2014 року він намагався потратити на роботу з судовим рішенням, проте на підприємство його не пропустили, а в подальшому він дізнався про наявність наказу від 30 квітня 2014 року, яким його повторно було звільнено.

Посилаючись на те, що він є одним із засновників ТОВ «НВП «Металокомплект» і звільненням та недопущенням на підприємство порушуються його права, як співзасновника, просив задовольнити позов.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 липня 2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 06 листопада 2014 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове, яким позов задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді головного інженера ТОВ «НВП «Металокомплект».

Стягнуто з ТОВ «НВП «Металокомплект» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24 грудня 2013 року до 31 березня 2014 року в розмірі 6 278,35 грн.

Стягнуто з ТОВ «НВП «Металокомплект» на користь ОСОБА_4 моральну шкоду 5 000 грн.

У задоволені решти вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ТОВ «НВП «Металокомплект» просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення місцевого суду, мотивуючи свою вимогу порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач під час звільнення позивача за прогул порушень чинного трудового законодавства не допустив, оскільки останній був відсутній на роботі 24, 28 та 29 квітня 2014 року без поважних причин.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив із доведеності позивачем факту незаконного звільнення

Зокрема, суд зазначив, що за наявності наказу від 24 квітня 2014 року про поновлення ОСОБА_4 на роботі останній не мав можливості потрапити на робоче місце.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів.

Висновок апеляційного суду є правильним з урахуванням вимог ст.ст. 58, 59, 60 ЦПК України щодо належності, допустимості доказів і обов'язку доказування та надання.

Доводи скарги та матеріали витребуваної справи не дають підстав вважати, що судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені статтями 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної скарги не можуть бути визнані як підстава для призначення справи до судового розгляду.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Рішення суду апеляційної інстанції оскаржене в частині наявності факту вимушеного прогулу, в іншій частині судове рішення не оскаржується, то відповідно в касаційному порядку не переглядається.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Металокомполект» відхилити, рішення апеляційного суду Харківської області від 06 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Журавель

Судді І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко