23.01.2015 Єдиний унікальний номер 422/8095/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В. при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПроКредит Банк» до ОСОБА_2 про виселення,-

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2012 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПроКредит Банк» до ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити певні дії, виселення, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням були задоволені частково. Вирішено виселити ОСОБА_2, із квартири АДРЕСА_1 без надання іншого приміщення, зі зняттям з реєстраційного обліку у Відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Дніпропетровській області. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПроКредит Банк» судовий збір у розмірі 107 грн. 30 коп. В іншій частині позовних вимог було відмовлено (а.с.66-70).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було відхилено, а заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2012 року було залишено без змін (а.с. 184).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19 листопада 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_2 було задоволено частково, заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2012 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2014 року в частині вирішення позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПроКредит Банк» до ОСОБА_2 про виселення скасовано, а справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2012 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2014 року залишено без змін.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 07 лютого 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ПроКредит Банк» (правонаступником якого є «Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк») та ОСОБА_2 (далі - Відповідач) було укладено Договір іпотеки № 340 - ДІ1, відповідно до умов якого в повне забезпечення Рамкової угоди № 340 від 28 грудня 2007 року та укладених на її підставі договорів про надання траншу, було передано позивачу майно, а саме: нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1. Однак, внаслідок неналежного виконання відповідачем кредитного зобов'язання, 17 жовтня 2011 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 4325 на звернення стягнення на предмет іпотеки. 19 жовтня 2011 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса № 4325, виданого 17.10.2011 року.

У зв'язку з вищевикладеним, позивач просив суд виселити ОСОБА_2, з квартири АДРЕСА_1, без надання йому іншого житлового приміщення та вирішити питання про судові витрати.

Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПроКредит Банк» у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення підприємства поштового зв'язку про вручення судової повістки (а.с.233), про причини неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило.

Суд, з'ясувавши обставини справи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню по наступних підставах.

Так судом встановлені наступні обставини справи та визначені виниклі відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що 28 грудня 2007 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено Договір іпотеки № 340 - ДІ1, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 за реєстровим № 3384, відповідно до умов якого в забезпечення було передано позивачу майно, а саме: нерухоме майно - квартира у житловому будинку літ. А-2 квартира АДРЕСА_1, яка складається з: 1-коридор, 2,3-житлові, 4-кухня, 5-туалет, житлова площа: 39,9 кв.м., загальна площа - 52,4 кв.м., що розташована АДРЕСА_1 (а.с. 8-12). Відповідно до п. 3.4. договору іпотеки, ліміт суми кредитування складає еквівалент 80 000 доларів США, строком кредитування 28 грудня 2022 року та максимальним розміром процентів 40% річних.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно свідоцтва про право власності на житло від 15 листопада 2007 року, виданого згідно з розпорядженням від 15.11.2007р. за № 6/921-07, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (а.с. 22). Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 28.11.2007 року, ОСОБА_2, на підставі свідоцтва про право власності від 15.11.2007 року, є власником квартири АДРЕСА_1, на праві приватної власності (а.с.23).

Судом встановлено, що приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 на підставі виконавчого напису, зареєстрованому в реєстрі за № 4325 від 17 жовтня 2011 року запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 52,4 кв.м., житловою площею 39,9 кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю м. Красний Луч Ворошиловградської області, мешкає за адресою: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1, місце роботи: приватний підприємець) (а.с. 14).

Як вбачається із матеріалів справи, постановою про відкриття виконавчого провадження від 19 жовтня 2011 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису виданого 17 жовтня 2011 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі за № 4325 від 17 жовтня 2011 року, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 52,4 кв.м., житловою площею 39,9 кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_2. За рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеного майна задовольнити вимоги ПАТ КБ «ПроКредит Банк» у загальному розмірі 223 800,59 грн. (а.с.20).

Відмовляючи в задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПроКредит Банк» до ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити певні дії, виселення, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням суд виходив із наступного.

Відповідно до приписів ст.35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Таким чином, виходячи із аналізу наведених норм, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо добровільно мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника, або в інший погоджений сторонами строк.

Згідно п. 6.2.6 договору іпотеки від 28.12.2007 року відповідач зобов'язався звільнити предмет іпотеки у строк, що встановлений іпотекодержателем, але не пізніше, як через 30 календарних днів після припинення його права власності на предмет іпотеки.

Таким чином, примусове виселення боржника (іпотекодавця) здійснюється на підставі рішення суду лише з дотриманням обов'язкової процедури попередження про звільнення жилого приміщення.

У разі невиконання такої вимоги відсутні порушення, невизнання або оспорювання прав та свобод іпотекодержателя (нового власника) щодо звільнення предмета іпотеки його мешканцями у розумінні вимог ст. 3 ЦПК України щодо права особи для звернення до суду за захистом.

Окрім цього, відповідно до приписів ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, лише в межах заявленими ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається із матеріалів справи, повідомлення Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПроКредит Банк» від 23.06.2011 року (а.с. 15-16) містить вимогу іпотекодержателя про необхідність виконання кредитного зобов'язання та попередження про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Однак, таке повідомлення є передумовою процедури звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Обов'язок іпотекодавця щодо звільнення предмета іпотеки, передбачений п.6.2.6 договору, виникає лише після переходу прав на вказаний об'єкт до іпотекодавця за результатами проведення процедури звернення стягнення на предмет іпотеки.

Разом з цим, доказів на підтвердження тих обставин, що після задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПроКредит Банк» пропонував ОСОБА_2 звільнити квартиру АДРЕСА_1 добровільно, матеріали справи не містять, що свідчить про невиконання іпотекодержателем вимог, передбачених ч.1 та ч.2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та п. 6.2.6 договору іпотеки.

За таких обставин та вказаних вимог матеріального та процесуального закону, суд доходить до висновку, що у даному випадку відсутні правові підстави для ухвалення судового рішення про задоволення позовних вимог, тому в позові слід відмовити.

Оскільки в задоволені позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПроКредит Банк» до ОСОБА_2 про виселення, відмовлено тому судові витрати слід віднести на рахунок позивача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 33, 40 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 10, 11, 15, 57-60, 61, 88, 197, 212, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

1. В задоволені позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПроКредит Банк» до ОСОБА_2 про виселення - відмовити.

2. Судові витрати по справі у вигляді судового збору віднести на рахунок позивача Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПроКредит Банк».

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Ленінський районний суд міста Дніпропетровська, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Д.В. Мовчан