У х в а л а

20 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,
суддів: Гончара В.П., Лесько А.О.,Касьяна О.П., Хопти С.Ф.,
розглянувши у судовому засіданні заяву Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_7 до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Слоневської Дар'ї Валеріївни, Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, третя особа - ОСОБА_9, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Слоневської Д.В., Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, третя особа - ОСОБА_9, про визнання виконавчого напису, вчиненого 24 жовтня 2013 року приватним нотаріусом про звернення стягнення на предмет іпотеки - нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 51,4 кв. м, розташоване по вул. Пушкінській, 40 у м. Харкові, таким що не підлягає виконанню.

На обґрунтування своїх вимог посилалась на ті обставини, що 21 грудня 2007 року між ОСОБА_9 та банком укладено договір кредиту, за яким вона отримала кредит у розмірі 145 000 доларів США, зі сплатою 12,5 % річних за користування коштами строком до 21 грудня 2017 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором у той же день між банком та ОСОБА_7 укладено договір іпотеки, за умовами якого вона передала в іпотеку банку належне їй нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 51,4 кв. м, розташоване по вул. Пушкінській, 40 у м. Харкові.

ОСОБА_9 свої зобов'язання належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 09 серпня 2013 року виникла заборгованість у розмірі 190 308 доларів 58 центів США, що еквівалентно 1 521 136 грн 45 коп., у зв'язку з чим за заявою банку вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вважає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом були допущені порушення Закону України «Про нотаріат», Закону України «Про іпотеку», Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки ним не взято до уваги на те, що вимогу банку вона не отримувала, на час вчинення виконавчого напису між сторонами та банком існував спір про стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки і заборгованість не була безспірною.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 31 березня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 22 липня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким позов задоволено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2014 року касаційну скаргу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відхилено, рішення апеляційного суду залишено без змін.

17 березня 2015 року банк подав заяву про перегляд цієї ухвали з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявник зазначає:

- ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 вересня 2013 року у справі про скасування виконавчого напису, якою рішення апеляційного суду скасовано, а рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову залишено в силі;

- ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 травня 2014 року у справі про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, якою рішення апеляційного суду скасовано, а рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову залишено в силі;

- ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 червня 2014 року у справі про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, якою рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду про відмову у задоволенні позову залишено без змін.

На обґрунтування заяви про перегляд заявник посилається на ті обставини, що судом касаційної інстанції при вирішенні подібних спорів неоднаково застосовані ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», п. 283, п. 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, положення постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29 червня 1999 року № 1172, наказ Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 «Про затвердження порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Перевіривши доводи заяви, зміст судових рішень, на які посилається заявник, та судового рішення, про перегляд якого подана заява, колегія суддів дійшла висновку, що у допуску справи до провадження Верховного Суду України потрібно відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах потрібно розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Зі змісту ухвали суду касаційної інстанції, про перегляд якої подана заява, вбачається, що суд касаційної інстанції погодився з висновками суду апеляційної інстанції про те, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки на момент його вчинення заборгованість за кредитним договором не була безспірною, нотаріус не впевнився у направленні кредитором боржнику та іпотекодавцю письмової вимоги про усунення порушення, крім того, нотаріус звернув стягнення на предмет іпотеки та стягнув з іпотекодавця суму боргу на користь банку, тоді як вона відповідає тільки в межах переданого в іпотеку майна, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Зі змісту рішень суду касаційної інстанції, на які посилається заявник, як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, вбачається, що суд касаційної інстанції, погоджуючись з судовими рішеннями судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позову, та встановивши обставини кожної конкретної справи і надавши їм відповідну оцінку, дійшов висновків про те, що виконавчий напис вчинено з дотриманням вимог чинного законодавства і підстав для задоволення позовів немає.

Ураховуючи, що ці судові рішення ґрунтуються на різних фактичних встановлених судами обставинах справ та їх оцінці, неоднакового застосування судом одних і тих самих норм матеріального права у подібних відносинах не відбулось.

За таких обставин наведені заявником доводи не містять ознаки, які згідно з вимогами статті 355 ЦПК України є підставою для перегляду судових рішень суду касаційної інстанції, тому у допуску справи до провадження Верховного Суду України потрібно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_7 до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Слоневської Дар'ї Валеріївни, Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, третя особа - ОСОБА_9, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за заявою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2014 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.П. Гончар

А.О. Лесько

О.П. Касьян

С.Ф. Хопта