АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/2315/2015 Головуючий в 1 інстанції - Гаврилова О.В.
Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Болотова Є.В., Кабанченко О.М.

при секретарі Осмолович В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Першого заступника прокурора Дніпровського району м. Києва Морозова ВячеславаЮрійовича на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2014 року про повернення позовної заяви в справі за позовом Першого заступника прокурора Дніпровського району м. Києва в інтересах держави в особі Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Перший заступник прокурора Дніпровського району міста Києва в інтересах держави в особі Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги звернувся до Дніпровського районного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05.12.2014 року позовну заяву повернуто заявнику на підставі п. 3 ч. 3 ст. 121 ЦПК України.

Не погодившись з такою ухвалою суду, Перший заступник прокурора Дніпровського району м. Києва Морозов В.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду. В скарзі посилався на те, що суд першої інстанції повертаючи позовну заяву дійшов до помилкових висновків, що прокурором не надано докази, які слугували підставою для здійснення представництва в суді інтересів держави в особі Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації, зважаючи на те, що позов пред'явлено в інтересах структурного підрозділу виконавчого органу місцевого самоврядування. Також зазначив, що подаючи позовну заяву першим заступником прокурора зазначені підстави для звернення до суду, а також зазначені порушення економічних інтересів держави в особі позивачів.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 п.3 ст. 121 ЦПК України, заява повертається, у випадку, коли заяву від імені позивача, подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Повертаючи позовну заяву заявнику суд першої інстанції виходив з того, що прокурор не надав доказів, які слугували підставою для здійснення представництва в суді інтересів держави, в особі Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), зважаючи на те, що позов пред'явлено в інтересах структурного підрозділу виконавчого органу місцевого самоврядування.

Крім того, зазначив, що виходячи з предмету позову та суб'єктивного складу сторін, заявлені вимоги вирішуються в порядку визначеному ст. 1206 Цивільного кодексу України, якою передбачено право відповідного закладу охорони здоров'я на звернення до суду з вимогою про відшкодування витрат на лікування потерпілого від злочину, однак в межах даного спору прокурором в інтересах позивача - Київською міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги, окремих вимог до відповідача не заявлено, що унеможливлює надання оцінки підставам звернення до суду в інтересах даного суб'єкта звернення, за відсутності матеріально-правових вимог, стосовно яких позивач просить прийняти судове рішення.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком районного суду та вважає його помилковим виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 7 ст. 119 ЦПК України, у разі пред'явлення позову особами, які діють на захист прав, свобод та інтересів іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Згідно роз'яснень, які містяться у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», повноваження прокурора, який може шляхом пред'явлення позову в суді першої інстанції або на будь-якій стадії цивільного процесу здійснювати представництво громадян у випадках, передбачених законом, і представництво держави, на участь у судовому засіданні, коли він діє на виконання конституційної функції представництва, підтверджуються службовим посвідченням. У справах, в яких прокурор не виконує функції представництва, а прокуратура виступає як сторона в цивільному процесі, повноваження їх представника, крім керівника прокуратури, повинні підтверджуватися документами, визначеними статтею 42 ЦПК.

Згідно зі ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом.

Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави.

Представництво інтересів громадянина або держави здійснюється прокурором також на підставі заподіяння громадянину або державі шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення чи іншого суспільно небезпечного діяння, передбаченого законом про кримінальну відповідальність.

За наявності підстав, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, з метою представництва громадянина або держави прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом:

1) звертатися до суду з позовами (заявами, поданнями);

2) вступати у справу, порушену за позовами (заявами, поданнями) інших осіб, на будь-якому етапі розгляду;

3) ініціювати перегляд судових рішень, у тому числі у справі, порушеній за позовом (заявою, поданням) іншої особи;

4) брати участь у розгляді справ.

Обираючи форму представництва, передбачену частиною п'ятою цієї статті, прокурор визначає, в чому полягає порушення або загроза порушення інтересів держави чи громадянина, обґрунтовує необхідність їх захисту.

Звертаючись з позовною заявою до суду, першим заступником прокурора зазначено, що останній звертається у зв'язку з порушенням економічних інтересів держави, діями відповідача, який завдав тілесні ушкодження середнього ступеню ОСОБА_4, на лікування якої з державного бюджету витрачено спірну суму грошових коштів у розмірі 2029,06 грн.

Таким, чином прокурор обґрунтував, своє право на звернення до суду з даним позовом в інтересах держави .

Крім того, суд не врахував того, що відповідно до ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача і відповідача, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви.

При цьому діючий цивільний процесуальний Кодекс надає можливість позивачу вільно викласти обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, і зазначити ті докази, які він вважає за необхідне. На стадії прийняття позовної заяви суд позбавлений можливості зробити висновок про достатність або недостатність наявних або зазначених позивачем доказів.

Відповідно до ст. 31 ЦПК України позивач протягом розгляду справи має право уточнити свої позовні вимоги, а суд у судовому засіданні може уточнити обставини судового спору, якщо вважає, що вони не чітко викладені у позовній заяві.

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України, суд під час проведення попереднього судового засідання вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Зокрема, у попередньому судовому засіданні у позивача суд повинен з'ясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст вимог (який спосіб захисту свого права він обрав).

Про це ж саме йдеться і у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» № 5 від 12 червня 2009 року.

На думку колегії суддів, в даному випадку суду першої інстанції необхідно було призначити попереднє судове засідання для з'ясування обставин справи, та визначення кола осіб, які повинні брати участь в її розгляді.

За таких обставин, судова колегія вважає, що при постановленні ухвали про повернення позовної заяви було порушено порядок, встановлений для вирішення цього питання.

Також колегія суддів роз'яснює позивачу, що прохання в апеляційній скарзі про направлення справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду не може бути задоволене, оскільки провадження в даній справі ще не було відкрито, а така процесуальна дія належить виключно до компетенції суду першої інстанції, тому апеляційна скарга задовольняється частково.

Пунктом 3 статті 312 ЦПК України передбачено, що розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Дніпровського району м. Києва Морозова ВячеславаЮрійовича задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2014 року скасувати, а питання про відкриття провадження передати на новий розгляд до того ж суду.

Ухвала набирає сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді: