Справа № 167/1418/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Панасюк С.П.
Провадження № 22-ц/773/1415/15 Категорія: 27 Доповідач: Киця С. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Киці С.І.,

суддів - Подолюка В.А., Шевчук Л.Я.,

при секретарі - Вергуну Т.С.,

з участю: представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою позивача публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 11 серпня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 11 серпня 2015 року в даній справі в задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" подав апеляційну скаргу на зазначене рішення суду. Вважає рішення незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права. Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 липня 2007 року між сторонами по справі укладено кредитний договір у вигляді заяви ОСОБА_2 За текстом зазначеної заяви кредитний договір складається із цієї Заяви, Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, Тарифами банку. Кредит був виданий на суму 3750грн. під 36 відсотків із розрахунку 360днів на рік, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки, порядок погашення боргу визначено щомісячними платежами в розмірі 7% від суми боргу. Відповідач свої зобов'язання щодо погашення кредиту не виконала, внаслідок чого в неї утворилась заборгованість.

Відповідно до поданого позивачем розрахунку заборгованість за кредитом становить 3637,92грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 6234,59грн., заборгованість з пені та комісії за користування кредитом - 1391,58грн., штраф (фіксована частина) - 500грн., штраф (процентна складова) - 375,42грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся з позовом поза межами позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем.

Висновок суду відповідає встановленим обставинам справи і підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач отримала кредитну картку 25 липня 2007 року. В суді першої інстанції встановлено, що кредитна картка у відповідача не збереглась, сторонами визнано що строк дії картки не перевищує строку дії договору. У Заяві на підставі якої укладено кредитний договір, не визначений строк дії кредитної картки. Строк дії договору - 12 місяців, який був пролонгований на один рік. Суд першої інстанції правильно встановив, що строк дії договору закінчився у липні 2009 року. Після цієї дати відповідач не проводила оплати по кредиту і таких доказів позивачем не надано,

Крім того, 29 жовтня 2008 року Рожищенським районним судом виданий судовий наказ, яким з ОСОБА_2 на користь закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (тепер - ПАТ КБ «Приватбанк») стягнуто заборгованість в розмірі 4115,79грн.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України).

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

У ч.ч.2-3 ст.264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також тоді, коли предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Судовий наказ відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Судовий захист позивача на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання позивачем заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом II ЦПК України, перериває позовну давність. Разом з тим, суд встановив, що позивач просив про стягнення заборгованості за період, що знаходився поза межами трирічного строку подання до суду заяви про видачу судового наказу.

Згідно із ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Після видачі судового наказу 29 жовтня 2008 року позивач мав право пред'явити протягом трьох років - в межах позовної давності, позов до суду про стягнення невиплаченої заборгованості. Позов до ОСОБА_2 пред'явлено лише 16 жовтня 2014 року, тобто поза межами позовної давності.

Зазначаючи в апеляційній скарзі, що останній платіж по кредиту ОСОБА_2 здійснено 22 червня 2011 року, позивач не підтвердив це доказами. При цьому, і в даному випадку позивачем пропущено позовну давність. Колегія судді вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що Заявою та п.9.12 Умов надання банківських послуг, які є складовою частиною кредитного договору, передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання, якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про закінчення дії договору, він автоматично продовжується на такий же строк, а тому на даний час договір діє та підлягає виконанню, виходячи з наступного. Позивачем не надано доказів, що саме ці Умови підписані позичальником. Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення судом ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, є законним та справедливим і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 11 серпня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: