АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа №22-ц/796/1025/2015 головуючий у 1-й інстанції: Коробенко С.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Шахової О.В.

суддів: Нежури В.А. та Невідомої Т.О.

при секретарі: Бугай О.О.

за участю адвоката ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Комунального підприємства «Київпастранс» в особі Філії Подільського трамвайного ремонтно-експлуатаційного депо до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 4 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 25 липня 2013 року в місті Києві на вул. Глибочицькій в відбулася дорожньо-транспортна пригода з участю належного відповідачу транспортного засобу «Субару», д/н НОМЕР_1, під його ж керуванням, трамвая «Татра T-З», інвентарний номер 5722, що належить КП «Київпастранс», та автомобіля марки «Сеат», державний реєстраційний номер НОМЕР_2. Згідно з постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 4 вересня 2013 року дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_3 Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди трамвайні вагони на маршруті №14 простоювали, що підтверджується відповідним актом, і розмір збитків від такого простою за розрахунком позивача складає 2699,28 грн.

Посилаючи на наведене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь збитки за час затримки руху трамваїв за відповідний час роботи у розмірі 2699,28 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 4 листопада 2014 року позов КП «Київпастранс» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь КП «Київпастранс» в особі Філії Подільського трамвайного ремонтно-експлуатаційного депо 2699,28 грн. в порядку відшкодування матеріальної шкоди та судові витрати в розмірі 243,60 грн.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Скаржник зазначає, що за порушення ст. 124 КУпАП України ним було сплачено штраф в розмірі 340 грн. Позовні вимоги ґрунтуються лише на одному доказі - Акті про перерву в русі трамваю від 25 липня 2013 року, який не може бути належним і допустимим доказом, оскільки, як вбачається з протоколу про ДТП, що складений капітаном міліції Погорілим О.О., ДТП відбулось о 15 год. 35 хв. В постанові Шевченківського районного суду міста Києва у справі №761/20611/13-ц про притягнення до адміністративної відповідальності зазначений час ДТП 15 год. 35 хв. В той же час, в Акті про перерву в русі трамваю від 25 липня 2013 року вказано, що перерва в русі трамваїв відбулась з 13 год. 40 хв. до 14 год. 40 хв. Таким чином, Акт про перерву в русі трамваю від 25 липня 2013 року не відповідає дійсності. В Акті про перерву в русі трамваю від 25 липня 2013 року відсутні підписи ОСОБА_3, ОСОБА_5 а також представника ДАІ - капітана міліції Погорілого О.О.

Позивач вказує на те, що всі його дії були направлені на виконання вимог п. 2.10 ПДР України, а саме: залишатися на місці пригоди, не переміщати транспортний засіб і предмети до прибуття працівників міліції та вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди. Відповідно, між його діями та можливою упущеною вигодою позивача відсутній безпосередній причинний зв'язок, а тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_3 та його представник доводи апеляційної скарги підтримали з наведених в ній підстав.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом установлено, що відповідно до розпорядження виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) від 21 квітня 2004 року № 649 та наказу Комунального підприємства Київпастранс» від 28 квітня 2004 року № 120 було створено Подільське трамвайне ремонтно-експлуатаційне депо (як філія КП «Київпастранс»).

Підприємство «Київпастранс» є суб'єктом господарювання, заснованим на комунальній власності територіальної громади міста Києва згідно з Рішенням Київради від 30 листопада 2000 року № 101/1078 та від 2 січня 2001 року № 61/1495, з метою забезпечення надання послуг з перевезення пасажирів наземним автомобільним та електротранспортом (тролейбус, трамвай, фунікулер) у місті Києві.

Комунальне підприємство «Київпастранс» являється перевізником, який у відповідності до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про автомобільний транспорт» надає соціально значущі послуги та забезпечує перевезення пасажирів наземним та електричним транспортом на пільгових умовах у повному обсязі.

25 липня 2013 року в місті Києві на вул. Глибочицькій відбулася дорожньо-транспортна пригода з участю належного позивачу трамваю (інв. № 5722, рейс №14), автомобіля марки «Субару», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Сеат», д/н НОМЕР_2

Як вбачається з Акту про перерву в русі трамваїв, складеного на місці події, з 13:40 год. по 14:40 год. 25 липня 2013 року сталась затримка руху трамваїв внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобілів Субару», д/н НОМЕР_1, та автомобіля «Сеат», д/н НОМЕР_2

Згідно з постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 4 вересня 2013 року дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_3

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Пунктом 4 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про міський електричний транспорт» визначено, що перевізник має право вимагати відшкодування втрат за тимчасове закриття або перешкоджання рухові.

Тимчасове припинення або обмеження надання транспортних послуг може застосовуватись у випадках, передбачених Правилами дорожнього руху (ч. 1 ст. 20 Закону України «Про міський електричний транспорт»).

Пунктами а), в), д), е) п. 2.10. Правил дорожнього руху передбачено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції; вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об'їзд місця пригоди.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 4 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Під час установлення зазначених фактів судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість ухвалення рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 4 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: