У х в а л а

26 січня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,
суддів: Висоцької В.С., Писаної Т.О.,Кафідової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Відкритого акціонерного товариства «Аграрний комерційний банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10, Комунальне підприємство Київської обласної ради «Броварське міжміське бюро технічної інвентаризації», про припинення права власності, визнання договору купівлі-продажу садового будинку недійсним, визнання права власності на садовий будинок, відшкодування моральної шкоди, за зустрічним позовом про стягнення заборгованості та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У січні 2012 року ОСОБА_6 звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 4 липня 2005 року скасовано рішення Ради масиву садівницьких товариств «Урочище Зазим'є» від 24 березня 2002 року (протокол № 2) про прийняття ОСОБА_8 до складу членів товариства і розпорядження Броварської районної державної адміністрації Київської області № 157 від 16 квітня 2002 року про передачу їй у приватну власність земельної ділянки площею 0,1112 га для ведення садівництва.

Визнано недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії I- КВ № 045929, виданий на ім'я ОСОБА_8 на земельну ділянку площею 0,1112 га, для ведення садівництва, розташовану на території АДРЕСА_1.

Цим же рішенням виселено ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з усіма залежними від них особами із будинку АДРЕСА_1 та стягнуто із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 кошти у розмірі 348 450 грн. - витрати на добудову садового будинку.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 27 січня 2006 року рішення суду першої інстанції частково скасовано та у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21 червня 2006 року рішення апеляційного суду Київської області від 27 січня 2006 року скасовано, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 4 липня 2005 року залишено без змін.

Позивач зазначав, що 25 липня 2006 року ОСОБА_8 за домовленістю із ОСОБА_9, знаючи про наслідки зазначених вище судових рішень, звернулася до Зазимської сільської ради із заявою про надання їй дозволу на оформлення права власності на спірний садовий будинок, внаслідок чого отримала дозвіл і свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане виконкомом Зазимської сільської ради Броварського району Київської області 2 серпня 2006 року на підставі рішення № 50 від 27 липня 2006 року.

25 квітня 2007 року між ОСОБА_8 та ВАТ «Аграрний комерційний банк» (далі - ВАТ «АКБ») в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_9 за договором про відкриття кредитної лінії № 42/2007 від 25 квітня 2007 року укладено іпотечний договір.

У липні 2007 року ОСОБА_8 і ОСОБА_9, звернулися до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ВАТ «АКБ», третя особа: приватний нотаріус ОСОБА_10 про розірвання іпотечного договору та за зустрічним позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, за наслідками розгляду якого судом 29 серпня 2007 року ухвалено рішення про задоволення позову.

07 листопада 2007 року ВАТ «АКБ», використовуючи рішення суду від 29 серпня 2007 року, зареєструвало своє право власності на садовий будинок, а 22 листопада 2007 року між банком та ОСОБА_11 укладено договір купівлі-продажу спірного будинку.

У червні 2008 року ОСОБА_6 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із заявою про перегляд рішення суду від 29 серпня 2007 року за нововиявленими обставинами. Ухвалою суду від 19 червня 2008 року заяву задоволено, рішення Голосіївського районного суду м. Києва скасовано.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 5 листопада 2010 року первісний позов ОСОБА_8 і ОСОБА_9 про розірвання договору іпотеки та зустрічний позов ВАТ «АКБ» про звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без розгляду.

Позивач посилаючись на викладене, просив суд припинити право власності ВАТ «АКБ» на садовий будинок № 1-А із відповідними надвірними будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1; визнати недійсним договір купівлі-продажу садового будинку № 1-А із надвірними будівлями та спорудами, розташованим на території АДРЕСА_1, укладений 22 листопада 2007 року між ВАТ «АКБ» і ОСОБА_7, який посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_10, зареєстрований в реєстрі за № 2583; визнати за ним право власності на садовий будинок АДРЕСА_1 та стягнути солідарно із ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на його користь моральну шкоду в розмірі 1 млн. грн.

Відповідачі ОСОБА_8 і ОСОБА_9 звернулися до суду із зустрічним позовом про стягнення заборгованості і відшкодування моральної шкоди, в обґрунтування якого зазначили, що 22 листопада 2001 року між ними та ОСОБА_6 був укладений договір про завдаток, за яким ОСОБА_6 зобов'язувався продати, а вони купити до 25 грудня 2001 року спірні земельну ділянку площею 0,1112 га та садовий будинок АДРЕСА_1, 15 за ціною 168806 гривень 40 копійок. У рахунок майбутніх платежів за нерухоме майно вони передали ОСОБА_6 10000 доларів США.

Відповідно до умов договору доручення від 19 грудня 2001 року, укладеного між ОСОБА_8 і ОСОБА_6, останній зобов'язався від імені та за рахунок довірителя в термін не пізніше 15 січня 2002 року отримати та надати довірителю належним чином посвідчену виписку з рішення місцевої ради про виділення СТ «Зазим'є» спірної земельної ділянки; провести комплекс робіт, пов'язаних з приватизацією спірної земельної ділянки та організувати виготовлення та затвердження проектної документації на будівництво.

Зазначали, що договір купівлі-продажу не був укладений, оскільки земельна ділянка на момент укладення договору про завдаток не відносилась до земель, виділених садовому масиву «Урочище Зазим'є», ОСОБА_6 не мав документів на підтвердження права користування цією земельною ділянкою, а садовий будинок був недобудований, а тому просили суд стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 борг у сумі 250 093 гривні 20 копійок згідно із договором завдатку від 22 листопада 2001 року і договором доручення від 19 грудня 2001 року, укладених між ОСОБА_8 та ОСОБА_6; стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 штраф у розмірі 130 997 гривень 81 копійка за несвоєчасне повернення боргу згідно із рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 4 липня 2005 року, стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 кошти в розмірі 462 383 гривні 18 копійок, витрачені на будівництво садового будинку № 1-А та покращення стану земельної ділянки, що знаходяться на території АДРЕСА_1 та моральну шкоду в розмірі 1 млн. грн.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 4 жовтня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 29 січня 2013 року, позов задоволено частково.

Припинено право власності ВАТ «Аграрний комерційний банк» на садовий будинок № 1-А із відповідними надвірними будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу садового будинку № 1-А із відповідними надвірними будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, укладений 22 листопада 2007 року між ВАТ «Аграрний комерційний банк» і ОСОБА_7

Визнано за ОСОБА_6 право власності на спірний садовий будинок.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 травня 2013 року рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2013 року позов ОСОБА_6 задоволено.

Ухвалено визнати недійсним договір купівлі-продажу садового будинку АДРЕСА_1, укладений 22 листопада 2007 року між ВАТ «Аграрний комерційний банк» і ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10, зареєстрований в реєстрі за № 2583.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на садовий будинок АДРЕСА_1.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 відшкодування 3 % річних та інфляційне збільшення суми боргу за несвоєчасне повернення боргу згідно рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 4 липня 2005 року у розмірі 130 997 гривень 81 копійка та понесені витрати на оплату судового збору у розмір 1309 гривень 98 копійок.

В іншій частині зустрічних позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 24 червня 2014 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення первісного позову та відмови у задоволенні зустрічного позову про стягнення коштів за договором про завдаток від 22 листопада 2001 року та договором доручення від 19 грудня 2001 року та розподілу судових витрат скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні первісного позову та часткове задоволення зустрічного позову.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 борг за договором завдатку та договором доручення в розмірі 250 093,20 грн.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилено, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2014 року в незмінній частині і рішення Апеляційного суду Київської області від 24 червня 2014 року залишено без змін.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_6 про перегляд вказаної ухвали суду касаційної інстанції на підставі неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме: ст. 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підтвердження своїх доводів заявник посилається на постанови Верховного Суду України від 30 травня 2012 року та від 20 лютого 2013 року.

Статтею 355 ЦПК України передбачено, що заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, або встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Таким чином, посилання ОСОБА_6 на постанови Верховного Суду України від від 30 травня 2012 року та від 20 лютого 2013 року, то ці судові рішення не є рішеннями касаційного суду в розумінні ст. 355 ЦПК України, а тому посилання на них не свідчить про неоднакове застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Оскільки наведені заявником доводи не містять ознак, які згідно з вимогами ст. 355 ЦПК України є підставами для перегляду судових рішень, то у допуску справи до провадження Верховного Суду України слід відмовити.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску справи за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Відкритого акціонерного товариства «Аграрний комерційний банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10, Комунальне підприємство Київської обласної ради «Броварське міжміське бюро технічної інвентаризації», про припинення права власності, визнання договору купівлі-продажу садового будинку недійсним, визнання права власності на садовий будинок, відшкодування моральної шкоди, за зустрічним позовом про стягнення заборгованості та відшкодування моральної шкоди до провадження Верховного Суду України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
Судді: В.С. Висоцька
О.В. Кафідова
Т.О. Писана
І.М. Фаловська