АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

19 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Пономарь З.М., Осіяна О.М.

при секретарі - Прудченко В.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 березня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що між ними та їх сусідом ОСОБА_2 починаючи з 2011 року склалися неприязні стосунки, оскільки останній неодноразово висловлював в їх адресу нецензурну лайку та погрожував фізичною розправою. В порушення правил добросусідства відповідач навмисно на території подвіря накопичує сміття, що викликає негативне ставлення до нього та образи. Неправомірні дії останнього підтверджуються постановами Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 червня 2011 року та 23 липня 2013 року, постановою Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області про відмову в порушенні кримінальної справи від 14 травня 2011 року та висновком Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 02 липня 2013 року. Вважають, що вищезазначеними діями відповідача їм завдано моральну шкоду яку оцінюють вони оцінюють у розмірі 10 000 грн.

Не погоджуючись із позовними вимогами, ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що він є співвласником домоволодіння №6/5 по вул.Повітова у м.Дніпропетровську, в якому він і проживає. Починаючи з 2004 року, після заселення в будинок сім»ї ОСОБА_5 він втратив спокій та нормальні умови життя, оскільки протягом трьох років останній травив його газами зі свого транспортного засобу, який залишав під його вікнами. У 2008 році відповідач вперше вдарив його, а у 2010 році відповідач переробив спільну зливну яму у туалет, що призвело до постійної присутності неприємних випарів у його квартирі, що взагалі унеможливлює перебування у кімнаті. Зазначає, що сім'я ОСОБА_5 постійно чинять йому сварки, ображають, погрожують розправою. Не приймають участь у ремонті зливної ями, якою користувались понад 5 років. Вважає, що діями відповідачів його житлу нанесена невиправна шкода, яка пов'язана з переобладнанням підвального приміщення у житлове. В результаті таких дій він втратив здоров'я, хворіє гіпертонічною хворобою, під час перебудови підвального приміщення втратив спокій, постійно звертався до лікаря. Завдану моральну шкоду оцінює в розмірі 30 000 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволено частково (а.с.127-130).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 2 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 2 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно витрати на правову допомогу в сумі 1 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн.

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити зустрічний позов (а.с.157-160).

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні в частині розміру відшкодування моральної шкоди та порядку стягнення судових витрат з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Судом встановлено, що сторони по справі є співвласниками домоволодіння по вул.Повітова, 6/5 у м.Дніпропетровську, між якими склалися та тривалий час існують неприязні відносини з приводу наявності спору щодо користування спільним подвір»ям домоволодіння, де вони проживають.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за ст. ст. 152, 173 КУпАП.

За змістом постанови Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 14 травня 2011 року про відмову в порушені кримінальної справи та висновку Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області за результатами перевірки від 02 липня 2013 року, ОСОБА_2 на території подвір'я навмисно накопичує сміття, що викликає у позивачів негативне ставлення до нього.

Заперечуючи проти позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_3, у своєму зустрічному позові ОСОБА_2 вказував на те, що з 2004 року, після заселення в їх будинок сім»ї ОСОБА_3 він втратив спокій та нормальні умови життя, оскільки протягом трьох років ОСОБА_3 травив його газами зі свого транспортного засобу, постійно чинять йому сварки, ображають, погрожують розправою.

За вищезазначеними подіями проводились неодноразово перевірки Бабушкінським РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, якими встановлена відсутність складу злочину в діях позивачів.

З огляду на зазначені обставини справи, суд першої інстанції вірно встановив, що між сторонами склались неприязні стосунки, вони протягом тривалого часу конфліктують, неодноразово звертались з заявами до органів внутрішніх справ та до суду з позовними заявами один до одного.

Згідно з положеннями частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою вказаної статті.

Враховуючи притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені положеннями ст.ст. 152, 173 КУпАП у розумінні ч. 3 ст. 61 ЦПК України, колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність причинного зв'язку між протиправними діяннями ОСОБА_2 і завданою моральною шкодою позивачам, що виражається у постійних конфліктах між сторонами, які виникають на ґрунті неприязних відносин.

З огляду на зазначене, вбачається наявність законних підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 моральної шкоди.

Проте визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди та враховуючи характер і обсяг моральних страждань позивачів, суд не вірно визначився з достатнім розміром відшкодування відповідної шкоди, яка є співмірною із завданими протиправними діями винною особою та встановленими обставинами у справі.

Аналізуючи встановлені обставини у справі та письмові докази, беручи до уваги вимоги розумності та справедливості, колегія суддів, вважає обґрунтованим та достатнім розміром відшкодування моральної шкоди у сумі по 500 грн. на користь кожного з позивачів, яка у повній мірі відповідає характеру і обсягу моральних страждань завданих протиправною поведінкою ОСОБА_2

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд першої інстанції послався на ст. 88 ЦПК України, що є обґрунтованим, проте слід зазначити, що Главою 8 ЦПК України не передбачено стягнення судових витрат у солідарному порядку, тому ухвалене в цій частині рішення підлягає зміні з визначенням кожному із позивачів до відшкодування понесені ними і документально підтверджені судові витрати з урахуванням пропорційності розміру задоволених позовних вимог, стягнувши судові витрати, повязані з оплатою правової допомоги та судового збору на користь ОСОБА_3 у розмірі 100 грн. та на користь ОСОБА_4 у розмірі 50 грн.

В іншій частині рішення суду слід залишити без змін, оскільки приведені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_2 про застосування позивачами у відношенні нього фізичної сили не дають підстав для скасування рішення в цій частині та не свідчать про помилковість висновків суду першої інстанції, тому як зазначені апелянтом доводи необґрунтовані в порядку передбаченому положеннями ст.60 ЦПК України та спростовуються матеріалами справи, а тому не заслуговують на увагу суду та зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці у відповідно до ст. 212 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 березня 2015 року змінити в частині розміру відшкодування моральної шкоди та порядку стягнення судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 500 грн. кожному на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати, повязані з оплатою правової допомоги та судового збору у розмірі 100 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати, повязані з оплатою правової допомоги у розмірі 50 грн.

В іншій частині рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 березня 2015 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

ОСОБА_7

ОСОБА_8