Справа № 490/7957/15-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2015 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого: судді Черенкової Н.П.,

при секретарі Літвін А.П.

розглянувши подання Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1,-

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України до виконання зобовязань, покладених виконавчим документом.

Свої вимоги державний виконавець мотивував тим, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2В заборгованості у розмірі 533969,14 дол. США.

Посилаючись на те, що боржник ухиляється від виконання судового рішення, державний виконавець просив суд задовольнити вимоги подання у повному обсязі.

Державний виконавець до судового засідання не з*ялася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності та вимоги подання підтримала у повному обсязі.

Обставини справи, встановлені судом.

20.02.2015 року державним виконавцем Центрального ВДВС ММУЮ ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №2-68/2011, виданого 12.11.2012 року Корабельним районним судом м. Миколаєва про стягнення ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» заборгованості за кредитним договором у розмірі 533969,14 дол. США.

20.02.2015 року державним виконавцем Центрального ВДВС ММУЮ ОСОБА_3 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження.

Копії вказаних постанов направлені сторонам.

Згідно довідки САДР УДМС України від 13.03.2015 року ОСОБА_2 була зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 ?, проте вибула на прізвище ОСОБА_1.

Відповідно до інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об*єктів нерухомого майна в порядку доступу держаних виконавців від 18.03.2015 року за ОСОБА_2 зареєстровано нерухоме майно, а саме нежитлова будівля, закусочна, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, пр. Жовтневий, 179.

Згідно актів державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби ММУЮ від 16.04.2015 року, 28.05.2015 року та 04.08.2015 року встановлено, що провести виконавчі дії неможливо у зв*язку з відсутністю доступу до житла.

На запит державного виконавця Центрального ВДВСММУЮ від 30.04.2015 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції надано відповідь, що ОСОБА_2 після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_1.

Згідно вимоги державного виконавця від 08.05.2015 року ОСОБА_2 повідомлена, що у разі невиконання боржником рішення суду, буде направлено подання до правоохоронних органів про притягнення боржника до відповідальності згідно закону.

14.04.2015 року державним виконавцем центрального ВДВС ММУЮ винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження з ОСОБА_2 на ОСОБА_1

Згідно відповіді № від 18.05.2015 року ОСОБА_1 перебуває на обліку Управління ПФУ у Корабельному районі м. Миколаєва та отримує пенсію у розмірі 1049 грн.

Згідно відповіді № від 18.05.2015 року, наданою Пенсійним фондом України на запит держвного виконавця, останнє відоме місце роботи ОСОБА_1 «Представництво «Нобель ОСОБА_5 Ве ОСОБА_6 Шіркеті».

07.08.2015 року від ПАТ «ОСОБА_4 аваль» надійшло клопотання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ч.1 ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника -фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів вирішується судом за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свободі пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року "Про порядок виїзду України і в'їзду в Україну громадян України" (зі змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

У відповідності до п. 5 ч.1 та ч.2 ст. 6 зазначеного Закону громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішення, рішенням іншого органу (посадової особи) до виконання зобовязань.

За такого, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов'язань, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Окрім того, факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець повинен зазначити у поданні.

Ухилення від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням, слід розуміти, як будь-які свідомі діяння (дії чи бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини (непереборна сила, події, тощо).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Однак, з матеріалів подання, на підтвердження доводів, викладених у поданні, державним виконавцем не надано жодних доказів. Також зі змісту подання не вбачається, що боржник має намір покинути територію України, державним виконавцем не перевірено у відповідних службах факти його перетину кордону та їх мету.

Окрім того, державним виконавцем 20.02.2015 року винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, але доказів про здійснення опису та арешту такого майна боржника або щодо його відсутності в матеріалах подання відсутні. Більше того, у матеріалах справи є докази тому, що у боржника є нерухоме майно нежитлова будівля, яке слід було б направити на погашення боргу, проте виконавча служба цього не робить.

Таким чином, доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення суду останнім не надано.

За таких обставин, враховуючи вимоги Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", яким регулюється порядок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, суд не знаходить підстав для задоволення подання.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст.ст.377-1 ЦПК України, Законом України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в строки та в порядку, передбаченому ст.ст. 294-296 ЦПК України.

Суддя Н.П. Черенкова