Справа № 541/251/14-ц
Провадження №2/541/7/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 січня 2015 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Сидоренка Ю.В.

при секретарі - Кійченко Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3, Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В позовній заяві посилався на те, що шкода йому завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 18 квітня 2013 року в м.Миргороді на перехресті вулиць Гоголя та Д.Апостола за участю автомобіля «Опель-Кадет» д.н.з. НОМЕР_5, під керуванням водія ОСОБА_3, який не впорався з керуванням при об'їзді перешкоди, порушив вимоги п.2.3.(б) Правил дорожнього руху України і допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_6 під його керуванням, завдавши йому тілесні ушкодження та матеріальні збитки у вигляді пошкодження автомобіля та витрат на лікування. Матеріальна шкода, пов'язана з пошкодженням автомобіля марки ВАЗ -2103 днз НОМЕР_6, який належить на праві власності ОСОБА_5, складає 12990 грн., а також вартість наданих послуг по проведенню оцінки автомобіля на предмет визначення вартості ремонтних робіт в сумі 200 грн. Витрати на лікування позивача у період з 24.04.2013 року по 03.05.2013 року склали 3234,58 грн. Крім того, діями відповідача ОСОБА_3 йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що ним були отримані тілесні ушкодження, він протягом тривалого часу перебував у лікувальному закладі, змушений був витрачати додаткові зусилля для організації свого життя в нових для нього умовах, витрачати додаткові кошти на своє лікування. Внаслідок ДТП він майже втратив слух на праве вухо, що створює для нього дискомфорт та незручності. Відповідач ОСОБА_3 застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ТДВ «Страхова компанія «Кредо», Тому позивач просив суд стягнути на його користь з ТДВ «Страхова компанія «Кредо» 16424,58 грн. на відшкодування завданої матеріальної шкоди та 2550,00 грн. - моральної шкоди. З відповідача ОСОБА_3 позивач просив стягнути на свою користь 20000,00 грн. на відшкодування завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди моральної шкоди та судові витрати, пов'язані з наданням правової допомоги в складанні позовної заяви в сумі 4383,00 грн. згідно розрахунку та квитанції адвоката.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представники ОСОБА_7 і ОСОБА_8, які діють на підставі довіреностей (а.с.69, 85), позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3, позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити, по суті позову пояснив, що одразу після ДТП він пропонував позивачу відшкодувати збитки та запропонував йому інший автомобіль взамін пошкодженого, але позивач відмовився, тому він вважає що підстав для стягнення з нього коштів на користь позивача немає.

Представник відповідача ТДВ «Страхова компанія «Кредо» Шокало Т.В., що діє на підставі довіреності (а.с.116) в судовому засідання позовні вимоги не визнала, пояснила, що у ТДВ «Страхова компанія «Кредо» відсутні договірні відносини з відповідачем ОСОБА_3

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.48).

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, у направленій до суду заяві просив справу розглядати без його участі, у прийнятті рішення поклався на розсуд суду та повідомив, що дійсно за ним на праві власності зареєстрований автомобіль ОPEL Kadett ЗНГ державний номерний знак НОМЕР_5, право користування, володіння та розпорядження яким згідно нотаріально посвідченої довіреності від 11 вересня 2009 року він передав ОСОБА_10 та ОСОБА_11 Разом із довіреністю у день її укладення ним було передано ОСОБА_10 технічний паспорт та сам автомобіль, про подальшу долю якого йому нічого не відомо (а.с.64, 66, 80)

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідка, дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 18 квітня 2013 року, о 23 год. 00 хв., в м.Миргороді, на перехресті вулиць Гоголя та Д.Апостола, керуючи автомобілем ОPEL Kadett, державний номерний знак НОМЕР_5, не впорався з керуванням при об'їзді перешкоди та допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2103, державний номерний знак НОМЕР_6, під керуванням ОСОБА_1.

Зазначені обставини встановлені постановою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 7 червня 2013 року, яка набрала законної сили 17 червня 2013 року (а.с.20).

Зазначеною постановою також встановлено, що ДТП сталося внаслідок порушення Правил дорожнього руху відповідачем ОСОБА_3 У зв'язку з цим його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову з питань чи мале місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тому не підлягає доказуванню той факт, що 18 квітня 2013 року дорожньо-транспортна пригода на перехресті вул. Гоголя та Д.Апостола сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_3

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, рваної рани правої вушної раковини, садна, розташованого в скронево-виличній ділянці, садна в ділянці кута нижньої щелепи зправа з розповсюдженням на щоку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень що спричинили короткочасний розлад здоров'я, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 122 від 05.05.2014р. (а.с.104-105) та постановою слідчого СВ Миргородського МВ УМВС України в Полтавській області від 16 травня 2013 року про закриття кримінального провадження у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с.19).

В зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Миргородської ЦРЛ з 24.04.2013 року по 03.05.2013 року, що підтверджується довідкою Миргородської ЦРЛ (а.с.26). Згідно наданих позивачем копій чеків (а.с.6, 13-15) він витратив на своє лікування 3234,58 грн.

Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль ВАЗ 2103, державний номерний знак НОМЕР_6, власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.24) є третя особа ОСОБА_5 та яким на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 25.11.2010 року (а.с.24) керував позивач, отримав механічні пошкодження, які зафіксовані у довідці відділення ДАІ з обслуговування Миргородського району від 17.05.2013 р. (а.с.12) та дефектній відомості, складеній 18.11.2014 року експертом Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса під час проведення автотоварознавчої експертизи згідно висновку якої № 916 від 12.12.2014 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля ВАЗ 2103, д. н. з. НОМЕР_6 станом на 18.11.2014 року складає 15000,65 грн., а величина матеріальних збитків, завдана власнику цього автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася 18 квітня 2013 року в м.Миргороді, з урахуванням фізичного зносу складає 11733,81 грн. (а.с.138-161).

Враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну, отже позивач має право вимагати відшкодування як вартості свого лікування так і збитків, завданих пошкодженням автомобіля ВАЗ 2103, д. н. з. НОМЕР_6.

Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що внаслідок ДТП позивачу ОСОБА_1 було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з ушкодженням здоров'я,але зазначений у позовній заяві її розмір шляхом надання належних та допустимих доказів, в т.ч. висновку судово-психологічної експертизи, право заявити клопотання про призначення якої було роз'яснене судом, позивачем не доведений. Тому визначаючи розмір завданої позивачу моральної шкоди, суд враховує всі обставини справи в їх сукупності, як то ступінь та характер тілесних ушкоджень, завданих внаслідок ДТП позивачу, тривалість розладу здоров'я, тривалість часу, протягом якого завдана шкода не відшкодована, а також вимоги розумності і справедливості.

Таким чином розмір завданої позивачу моральної шкоди суд визначає у розмірі 8000 грн.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У відповідності з ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справвід 01.03.2013р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. Враховуючи викладене ОСОБА_3 є належним відповідачем у даній справі.

Оскільки відповідно до ст. 20-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» договір страхування зберігає чинність до закінчення строку його дії навіть у разі зміни власника забезпеченого транспортного засобу і при цьому права та обов'язки страхувальника переходять до особи, яка прийняла такий транспортний засіб у свою власність, то на час даної дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в ТДВ «Страхова компанія «Кредо», що підтверджується полісом №АС/0392767 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 20.02.2013р. (а.с.55). Згідно зазначеного полісу забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «ОPEL Kadett», державний номерний знак НОМЕР_5.

Як передбачено ст. 22.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 23 зазначеного Закону передбачено яка саме шкода є такою, що заподіяна життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зокрема:

шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого;

шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;

шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим;

моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

шкода, пов'язана із смертю потерпілого.

Згідно роз'яснень, що містяться у п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справвід 01.03.2013р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», оскільки відповідно до статті 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка.У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки відповідачем ОСОБА_3 під час судового розгляду справи не було надано доказів направлення відповідачу ТДВ «Страхова компанія «Кредо», у виконання пп.33.1.4 п.33.1 ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, або документальне підтвердження того що він з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, клопотання про витребування відповідних доказів ним також не заявлялось, суд, керуючись вимогами ст.60 ЦПК України, вважає що цей обов'язок ним виконаний не був, отже саме він повинен відшкодувати позивачу завдану шкоду і у позові до ТДВ «Страхова компанія «Кредо» слід відмовити.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Оскільки позивач не пред'являв до відповідача ОСОБА_3 вимог про стягнення з нього коштів у відшкодування майнової шкоди, то суд, розглядаючи справу в межах заявлених вимог, вважає можливим частково задовольнити позов ОСОБА_1 до цього відповідача, стягнувши з останнього кошти у відшкодування завданої позивачу моральної шкоди у визначеному судом розмірі - 8000 грн.

Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 на користь держави підлягає до стягнення судовий збір пропорційно до задоволених відносно нього вимог.

Щодо стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу суд вважає наступне.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до складу судових витрат відносяться витрати на правову допомогу. Згідно ч.ч. 1, 2 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

У відповідності з ст.56 ЦПК України процесуальний статус особи, яка надає правову допомогу, відрізняється від процесуального статусу представника особи, яка бере участь у справі. Ця особа допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. Оскільки позивач або його представники не подавали заяву про допуск адвоката ОСОБА_13 і він не брав участі у справі як особа, яка надає правову допомогу, ні у судовому засіданні ні під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням і не знайомився з матеріалами справи в суді, суд вважає що підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача витрат на оплату послуг цього адвоката згідно квитанції № 1117 від 17.01.2014р. відсутні.

Керуючись ст.ст.11, 60, 61, 56, 79, 84, 88, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 16, 22, 23, 386, 395, 396, 1166, 1167, 1187 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і мешканця АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1 8000 грн. (вісім тисяч гривень 00 коп.) у відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 коп.) на р/р 0012, код класифікації доходів бюджету 22030001, отримувач коштів - УДКСУ у Миргородському районі, код отримувача за , банк отримувача ГУДКСУ в Полтавській області, МФО 831019, призначення платежу: «22030001 Судовий збір; 26436309 (п.1.2.)».

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з часу проголошення через Миргородський міськрайонний суд до Апеляційного суду Полтавської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Ю. В. Сидоренко