Провадження № 2-н/229/33/2015
Справа № 229/82/15-ц
УХВАЛА

15 січня 2015 р. м. Дружківка

Суддя Дружківського міського суду Донецької області Т.Л.Панова, розглянувши заяву в.о. прокурора міста Дружківки, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати з Торецького виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства комунального підприємства «Компанія «Води Донбасу»,

В С Т А Н О В И В:

до Дружківського міського суду звернувся в.о. прокурора м.Дружківки, в інтересах ОСОБА_1, із заявою про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати, в якій просить стягнути з Торецького ВУВКГ КП «Компанія «Води Донбасу» на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати заробітної плати за вересень- жовтень 2014 року у розмірі 2859,24 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 36-1 Закону України від 05.11.1991 № 1789-XII «Про прокуратуру» підставою представництва в суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний стан, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження. Наявність таких підстав має бути підтверджена прокурором шляхом надання суду відповідних доказів.

Відповідно до ч.2 ст. 45 ЦПК України з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. При цьому прокурор повинен надати суду документи, які підтверджують неможливість громадянина самостійно здійснювати представництво своїх інтересів.

В заяві в.о.прокурора м.Дружківки зазначає, що ОСОБА_1 не має юридичної освіти та не має змоги самостійно захистити свої права та інтереси та реалізувати свої процесуальні повноваження.

Відповідно до ст. 36-1 ЗУ «Про прокуратуру» відсутність у громадянина юридичної освіти, не є підставою представництва прокурором в суді його інтересів.

В заяві в.о. прокурора м. Дружківки зазначає, що згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань удосконалення діяльності прокуратури» від 18.09.2012 року № 5288-VI на території адміністративно-територіальних одиниць, на яких центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги не розпочали надання такого виду правової допомоги, органи прокуратури можуть здійснювати представництво у суді інтересів громадян з такої підстави, як неспроможність громадянина через свій матеріальний стан самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження.

Також в заяві зазначено, що за п.6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про безоплатну правову допомогу» надання безоплатної вторинної правової допомоги особам, зазначеним у п. 1,2,8-12 частини першої статті 14 цього Закону, забезпечується поетапно з 01 січня 2015 року.

До заяви про видачу судового наказу додана заява ОСОБА_1, з якою останній звертався на ім'я в.о. прокурора м.Дружківки ОСОБА_2, і в якій просив вирішити питання про представництво його інтересів в суді шляхом предявлення до суду відповідної заяви, у звязку з наявною заборгованістю по заробітній платі та неможливістю самостійно здійснювати представництво своїх інтересів (не має інших джерел доходу, не може оплачувати послуги юриста).

Однак, звертаючись до Дружківського міського суду, в.о. прокурора м.Дружківки,в супереч вимог ст. 45 ЦПК України, не додає документів, які підтверджують матеріальне становище ОСОБА_1, і крім того пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про безоплатну правову допомогу», на який посилається в.о. прокурора у своїй заяві, зі змінами, внесеними Законом N 1697-VII від 14.10.2014 року,- надання безоплатної вторинної правової допомоги всім категоріям осіб, зазначеним у статті 14 цього Закону, в повному обсязі забезпечується з 1 липня 2015 року.

Інших підстав для представництва в.о.прокурора м.Дружківки в суді інтересів ОСОБА_1 в заяві не зазначено, документів, які підтверджують неможливість ОСОБА_1 самостійно здійснювати представництво своїх інтересів, в.о прокурора м.Дружківки суду не надано.

Відповідно до ч.4 ст. 98 ЦПК України до заяви, яка подається представником заявника, повинно бути додано документ, що підтверджує його повноваження.

Заява про видачу судового наказу підписана в.о. прокурора м.Дружківки, юристом 1 класу, ОСОБА_2, однак документів, які підтверджують його повноваження як в.о. прокурора м.Дружківки (наказу про призначення, розпорядження чи ін.)до зави не додано.

Суддя вважає, що представництво інтересів ОСОБА_1 в.о. прокурора м.Дружківки О. ОСОБА_2 безпідставне, а повноваження ОСОБА_2 , як в.о. прокурора м.Дружківки, і відповідно особи, якій законом надано право захищати права, свободи та інтереси ОСОБА_1, нічим не підтверджені.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 100 ЦПК України суддя повертає заяву про видачу судового наказу, у разі якщо наявні обставини, зазначені у пунктах 2-4 частини третьої статті 121 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч.3 ст. 121 ЦПК України заява повертається, коли заяву від імені позивача подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Суддя вважає, що оскільки повноваження ОСОБА_2 , як в.о. прокурора м.Дружківки, і відповідно особи, якій законом надано право захищати права, свободи та інтереси ОСОБА_1, нічим не підтверджені, то заява про видачу судового наказу подана особою, яка не має повноважень на ведення справи, і тому її необхідно повернути.

Крім того суддя звертає увагу, що згідно з ч.1 ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи.

Статтею 30 ЦПК України встановлено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні та юридичні особи, а також держава.

Враховуючи, що розділом II ЦПК процедура розгляду заяв у наказному провадженні полягає у видачі судового наказу, з урахуванням ст. 30 ЦПК України, боржником в даному випадку може бути тільки юридична особа.

Заявник просить стягнути з Торецького ВУВКГ КП «Компанія «Води Донбасу» на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати заробітної плати , однак документів, які підтверджують, що Торецьке ВУВКГ КП «Компанія «Води Донбасу» є юридичною особою, а не відокремленим підрозділом юридичної особи комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (і не КП «Компанія «Води Донбасу», як зазначено в заяві про видачу судового наказу),- до заяви також не додає.

Також суддя звертає увагу, що відповідно до ч.3 ст. 98 ЦПК України заява підписується заявником або його представником і подається з її копіями та копіями доданих до неї документів відповідно до кількості боржників.

До заяви про видачу судового наказу додано дві її копії, а копій документів, які додані до заяви, для надіслання їх боржнику, заявником не додано.

Керуючись ст. 100 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

заяву в.о. прокурора міста Дружківки, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати з Торецького виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства комунального підприємства «Компанія «Води Донбасу»,- повернути заявнику.

Розяснити заявнику, що повернення заяви у випадку, встановленому частиною першою статті 100 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Ухвала суду набирає законної сили через п'ять днів з дня отримання її копії, якщо продовж цього строку не подана апеляційна скарга, або після розгляду апеляційним судом у разі подання апеляційної скарги.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Т.Л.Панова