Справа№751/4093/15-ц
Провадження №6/751/1365/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року м.Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Деркача О. Г.

при секретарі Гармаш-Лящинська М. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові цивільну справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 24.02.2015, -

В С Т А Н О В И В :

08.04.2015 ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 24.02.2015 за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог зазначають, що оскаржуваним рішенням третейського суду з ОСОБА_1, ОСОБА_2 стягнуто солідарно на користь ПАТ «Альфа-банк» заборгованість за кредитним договором: по кредиту 369 028,80 грн., по відсотках 5 005,90 грн., пеня 20 703,69 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 пеню за договором поруки у сумі 3 937,26 грн.; стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 витрати по сплаті третейського збору в сумі 400 грн. Вважають, що рішення третейського суду прийняте у справі, що не підвідомча третейському суду, оскільки відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» третейські суди не мають права розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів послуг банку (кредитної спілки). Вказують, що оскаржуваним рішенням вирішено стягнути пеню, проте не вказано період за який нараховано пеню. Також вважають безпідставним стягнення пені з поручителя, оскільки її вже було стягнуто зі сторін солідарно, а на одну й ту ж заборгованість нараховувати пені є незаконним.

Заявники у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку (а.с.24-25), з клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не зверталися.

Представник заінтересованої особи ПАТ «Альфа-Банк» в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.23), клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно до ст. 389-4 ЦПК України, суд вважає за можливе слухати справу у відсутність сторін, оскільки неявка осіб не перешкоджає розгляду справи про скасування рішення третейського суду.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали справи третейського суду № 228-1/147/15, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні, Постійно діючим Третейським судом при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» 24.02.2015 суддею Петренко В.С. по справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором було прийнято рішення, згідно якого позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» були задоволені у повному обсязі, постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № SME0012078 від 24.04.2008 у сумі: за кредитом 369 028,80 грн., по відсотках 5 005,90 грн., пеня 20 703,69 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» пеню за договором поруки № SME0012078/4 від 24.04.2008 у сумі 3 937,26 грн.; стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» судові витрати, а саме витрати по сплаті третейського збору в сумі 400,00 грн. (а.с.5-7).

Частиною третьою статті 51 Закону України «Про третейські суди» та ст. 389-5 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду, а саме: справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано недійсною судом; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідає вимогам закону; третейський суд вирішив питання про права і обовязки осіб, які не брали участь у справі.

Законом України «Про третейські суди» визначено, що третейська угода є угодою сторін про передачу спору на вирішення третейським судом і, відповідно належність її форми і змісту, наявність всіх істотних умов, передбачених законом, є обовязковою умовою правомірності третейського розгляду та третейського рішення.

Згідно ст. 5 Закону України «Про третейські суди», спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Відповідно до ст. 12 цього Закону, третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом. Крім того, вона повинна відповідати вимогам, встановленим цивільним законодавством.

Так, у відповідності до умов кредитного договору № SME0012078 від 24.04.2008 (а.с.8-14) та договору поруки № SME0012078/4 від 24.04.2008 (а.с.15-16), судовий захист прав та законних інтересів, які мають сторони в звязку з цим Договором, в тому числі розгляд та вирішення спорів, які виникають при виконанні або припиненні даного Договору, включаючи спори про відшкодування завданих порушенням Договору збитків та недійсність (неукладеність) Договору, підлягають остаточному вирішенню у Постійнодіючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у відповідності до його Регламенту. Справа розглядається одним третейським суддею, який призначається головою Постійнодіючого Третейського суду при Всеукраїнської громадської організації «Всеукраїнський фінансовий союз». Підписанням даного Договору Сторони надали свою згоду на такий порядок призначення третейського суду для кожного спору, що може виникнути між ними в звязку з Договором. Сторони домовились, що якщо одна із Сторін письмово не наполягає на іншому, то розгляд їх спору у Третейському суді буде проходити виключно на підставі наданих Сторонами письмових матеріалів, без проведення усного слухання і виклику Сторін.

Судом встановлено, що третейська угода у вигляді третейського застереження укладена між сторонами відповідно до вимог ст. 12 ЗУ «Про третейські суди».

У відповідності до ст. 6 Закону України «Про третейські суди», суд вважає, що спір, по якому винесено рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнської громадської організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у справі № 228-1/147/15 за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, підвідомчий третейському суду.

Суд вважає необґрунтованими посилання заявників на п. 14 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» щодо справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку, який вступив у дію 12 березня 2011 року, оскільки він не розповсюджується на спори про стягнення заборгованості з боржників, до яких ПАТ «Альфа-Банк» звертається не з позовом щодо захисту прав споживачів, а з позовом про стягнення заборгованості, тобто захищаючи своє порушене право у договірних правовідносинах.

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує, або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язку найманого працівника.

Пленум Верховного Суду України в пп. 1, 6 постанови від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» роз'яснив, що споживачем, права якого захищаються на підставі Закону, є лише громадянин (фiзична особа), котрий придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Заява про захист прав споживача має повністю відповідати вимогам ст.137 ЦПК України щодо форми й змiсту позовної заяви, зокрема, мiстити вiдомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмiр сум, щодо яких заявлено вимоги, з вiдповiдними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що пiдтверджують позов.

Отже, Пленум Верховного Суду України звертає увагу на те, що позовна заява про захист прав споживача подається саме споживачем, у разі порушення його прав, передбачених ст. ст. 4-15 Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, ПАТ «Альфа-Банк» відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» не є споживачем і позовна заява про стягнення заборгованості була подана до Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у зв'язку з порушенням ОСОБА_1, ОСОБА_2 умов кредитного договору і в суді вирішувалось лише питання про стягнення заборгованості.

Разом з тим рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року по справі № 1-26/2011, яке є обов'язковим для застосування на всій території України, підтверджено, що саме споживач має звертатися до суду як під час укладення кредитного договору, так і під час виконання договору.

Також преюдиційною є постанова Верховного Суду України від 6 червня 2012 року (6-50цс12), прийнята за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, якою визнано законним посилання на п. 14 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ третейському суду.

Підставою для скасування рішення третейського суду заявники також вказують на те, що в оскаржуваному рішенні не вказано період за який нараховано пеню та вважають безпідставним стягнення пені з поручителя, проте дані твердження не ґрунтуються на вимогах законодавства та не містяться в переліку підстав для скасування рішення третейського суду.

За таких обставин суд приходить до висновку, що рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 24.02.2015 ухвалено відповідно до вимог чинного на день його ухвалення законодавства та є обґрунтованим, а тому враховуючи відсутність доведених заявниками у встановленому ЦПК України порядку підстав для оскарження та скасування рішення третейського суду, вичерпний перелік яких встановлений ст. 51 Закону України «Про третейські суди» та ст. 389-5 ЦПК України, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1, ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнській фінансовий союз» від 24.02.2015 у третейській справі № 228-1/147/15 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 389-4, 389-5, 389-6, 294 ЦПК України, суд -

Ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 24.02.2015 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.Г. Деркач