Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/298/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Плохотніченко Л. І. Спори, що виникають із договорів кредиту Доповідач Потапенко В. І.
РІШЕННЯ

Іменем України

04.02.2015 Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі :

Головуючого-судді - Потапенка В.І.

Суддів - Чорнобривець О.С., Черненко В.В.

секретар - Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.12. 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості , -

ВСТАНОВИЛА:

14.10.2014 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернулося у суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором у сумі 15188,22 грн., яка складається з : 13988,78 грн. заборгованості , штрафу 500 грн. та штрафу 699,44 грн. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.12. 2014 року у задоволенні позову відмовлено. У апеляційній скарзі публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.12. 2014 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Заслухавши доповідача, учасників судового розгляду , обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи , колегія суддів вважає , що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Згідно п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог , з підстав передбачених ст. 309 ЦПК України. Відмовляючи у задоволенні позову , суд першої інстанції дійшов висновку щодо пропуску позивачем строку позовної давності. Про те , погодитися з підставами відмови у позові неможливо виходячи з наступного. Апеляційним судом встановлено , що 29.01.2008 року сторони уклали договір б/н , який складається з заяви позичальника та Умов і Правил надання банківських послуг ( далі Правила) за умовами якого ОСОБА_2 отримав від позивача кредит у розмірі 10000.00 грн. , у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку , зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.( ас. 11-17) Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26.07. 2011 року з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість по договору від 29.01.2008 року станом на 30.04.2011 року у сумі 23667,73 грн. ( ас. 7) На підтвердження боргу Банком надано розрахунок заборгованості станом на 31.08.2014 року ( ас. 8-10) Відповідач подав заяву про застосування строку позовної давності. З встановлених обставин справи вбачається , що спірні правовідносини регулюються ст.ст. 626, 631, 634, 638, 1054 ЦК України. . Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Факт укладення між сторонами договору , який складається з заяви позичальника та Умов і Правил надання банківських послуг ( далі Правила), що відповідає ст. 634 ЦК України не оспорюється. Відповідно до ч.1 ст. 631 ЦК України строком договору є час , протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Пунктом 9.12 Правил визначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна з сторін не повідомить іншу сторону про припинення дії договору , він автоматично лонгується на такий самий термін. ( ас. 16) З заяви Позичальника вбачається, що при укладенні договору 29.01.2008 року відповідачу видано кредитну карту «Універсальна» , строк дії якої 02/11. Строк дії кредитного ліміту співпадає з строком дії карти. ( ас.11) Відповідно до п.5.4 Правил строк погашення кредиту - у повному обсязі не пізніше останнього дня місяця, зазначеного на платіжній карті ( в полі MONTH) , що відповідає п.3.1.1 Правил. ( ас. 16-17) Таким чином сторони визначили строк дії договору з 29.01.2008 року по 29.02.2011 року , що відповідає строку дії карти ( п.3.1.1 Правил) і у межах цього строку договір міг пролонговуватися. Разом із тим, п.3.1.3 Правил передбачено, що по закінченню строку дії відповідна карта продовжується Банком на новий строк( шляхом надання Клієнту Карти з новим строком дії) Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_2 не звертався з заявою до Банку про продовження дії договору та видачу йому карти з новим строком дії. Не надано таких доказів і Банком. Виходячи з вищенаведеного , доводи апеляційної скарги щодо продовження строку дії договору , з посиланням на те, що договір автоматично було пролонговано , оскільки не було письмової заяви Держателя про закриття Картрахунку є необгрунтованими. Пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладання договору на тих самих умовах, на яких він був укладений. Після закінчення строку дії договору банк не видавав боржнику грошових коштів і нової платіжної картки, а боржник своїх зобов'язань за договором від 29.01. 2008 року не виконав, а тому пролонгація не відбулася.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26.07. 2011 року з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість по договору від 29.01.2008 року станом на 30.04.2011 року у сумі 23667,73 грн. ( ас. 7) Враховуючи зазначене вище, колегія суддів дійшла висновку , що правові підстави для повторного стягнення заборгованості за кредитом, відсотків ,пені , інших нарахувань після спливу строку дії договору - відсутні. Інші доводи апеляційної скарги є також необгрунтованими. Виходячи з вищенаведеного , колегія суддів дійшла висновку , що суд першої інстанції ухвалив рішення з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права , що є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову за безпідставністю вимог. Керуючись ст.ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, п.4 ст. 309 , 313, 314,316, 319 ЦПК України , колегія суддів ,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково. Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.12. 2014 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором у сумі 15188,22 грн. - відмовити. Судові витрати покласти на сторони. Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий - суддя

Судді :