У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: суддів: Лесько А.О., Луспеника Д.Д., Хопти С.Ф., розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання права власності в порядку забудови та у порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, за касаційною скаргою ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 липня 2014 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 02 грудня 2014 року,в с т а н о в и л а: У листопаді 2012 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що на підставі рішення Жихарської селищної ради депутатів трудящих № 9 від 10 квітня 1957 року земельна ділянка під забудову житлового будинку АДРЕСА_1 була надана ОСОБА_6 Останній разом із своєю дружиною - ОСОБА_7 побудували на цій земельній ділянці одноповерховий однокімнатний житловий будинок загальною площею 38 кв.м та надвірні будівлі - сараї літ. «Б» та літ. «В». 22 грудня 1973 року позивачка зареєструвала шлюб із ОСОБА_8 - сином подружжя ОСОБА_6, і з того часу стала постійно проживати у спірному будинку, де народилися їх діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Згодом, між нею та її чоловіком, з одного боку, та його батьками, з іншого боку, було укладено усну домовленість про спільне будівництво нового житлового будинку замість старого. Починаючи з 1973 року, позивачка та її чоловік, за рахунок власних коштів та спільної праці членів сім'ї фактично побудували новий будинок, який і є спірним. При цьому допомога батьків ОСОБА_8 зводилась до їх згоди на ведення робіт, надання порад. Більшість будівельних робіт виконував ОСОБА_8, який був фахівцем в галузі будівництва, велику кількість підсобних робіт виконувала позивачка, для здійснення певних робіт запрошувалися наймані працівники. Внаслідок багаторічного виконання будівельних робіт житловий будинок та надвірні будівлі істотно змінилися та збільшилися у свої вартості. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2009 року право власності на спірний житловий будинок з надвірними будівлями було визнано за ОСОБА_7 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7 Після смерті подружжя ОСОБА_6, позивачка з чоловіком продовжили покращення умов проживання родини. Вважає, що оскільки спірний будинок фактично був побудований за спільні грошові кошти членів сім'ї та внаслідок спільної праці позивачки, її чоловіка, а також їх дітей, є підстави для визнання будинку об'єктом права спільної сумісної власності позивачки та ОСОБА_8 Враховуючи, що ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 помер, а вона є єдиним спадкоємцем померлого, вважає, що має право на Ѕ частину спірного домоволодіння в порядку спадкування за ОСОБА_8 У зв'язку з цим просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 (далі спірний будинок) в порядку спільної сумісної власності подружжя; визнати за нею право власності на Ѕ частину спірного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_8 У січні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що є рідною онукою ОСОБА_7, якій на праві власності належало спірне домоволодіння. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_7 був її син ОСОБА_8 - чоловік позивачки ОСОБА_1, а також ОСОБА_9 - батько ОСОБА_2, який помер у 1987 році. У встановленому законом порядку вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті баби за правом представлення. У зв'язку з цим просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину спірного житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 липня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_7 та зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 02 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано у частині відмови у задоволенні первісного позову та ухвалено у цій частині нове рішення про відмову у позові з інших підстав. В іншій частині рішення залишено без змін. У касаційній скарзі ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_2, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову. Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скарги про порушення норм матеріального і процесуального права безпідставні. Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення оскаржуваних судових рішень без змін. Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справу х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_2, відхилити. Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 липня 2014 року у нескасованій частині та рішення апеляційного суду Харківської області від 02 грудня 2014 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Судді: А.О. Лесько Д.Д. Луспеник С.Ф. Хопта