Провадження № 2/750/191/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2015 року м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого - судді Лямзіної Н.Ю.

при секретарі - Латенко О.В.,

за участю позивача, представника третьої особи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,-

В И Р І Ш И В:

06.11.2014 року ОСОБА_1 подав позов до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню ОСОБА_2, матеріальному утриманню та спілкуванню з дитиною.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася повідомлялась належним чином та своєчасно, про причини неявки суду не повідомила.

Третя особа орган опіки та піклування Деснянської районної у місті Чернігові ради позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Заслухавши пояснення позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (актовий запис № 927 від 16.04.2009 року), виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, Україна, НОМЕР_1 (а.с.5).

Відповідно до ч.2 ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання батьківських обов'язків.

Згідно ч.ч.2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У відповідності до п.2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Як роз'яснив у п. 15 Постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року Пленум Верховного Суду України позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного і об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, з 2009 року позивач виховує неповнолітнього онука ОСОБА_2, оскільки з часу народження дитини мати зловживає спиртними напоями, взагалі не піклувалась про сина, з батьком дитини у шлюбі не перебувала. З травня 2010 року мати змінила свою поведінку, влаштувалась на роботу, перестала зловживати спиртними напоями, однак у грудні 2011 року знову стала вживати алкоголь і малолітній ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з цього часу знаходиться на повному забезпеченні позивача.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Свідок ОСОБА_4 повідомила суду, що вона є сусідкою позивача. Всіма питання щодо виховання, матеріального забезпечення ОСОБА_2 займається дідусь та бабуся, мати з 2011 року пішла з дому, залишивши хлопчика своїм батькам.

Свідок ОСОБА_5 показала, що вона є сусідкою позивача. Матір хлопчика вона останній раз бачила у травні 2011 року. Вихованням ОСОБА_2 займаються дідусь (позивач по справі) та бабуся, хлопчик завжди має охайний вигляд.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1- ч. 4 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину.

Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні, відповідно до ч. 1 ст. 157 СК України.

Згідно ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, яка знайшла своє відображення і в Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ) дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і морального та матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування.

Заслухавши пояснення сторін по справі, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступні обставини.

В ході розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. У зареєстрованому шлюбі з батьком дитини не перебувала, відомості про батька ОСОБА_2 записані за вказівкою матері відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Мати не цікавиться здоров'ям дитини, не займається її вихованням, не прагне зустрічі та спілкування з сином, хоча не була позбавлена такої можливості, що підтверджується поясненнями позивача в судовому засіданні.

Відповідно до положень ст. 19 СК України органом опіки та піклування подано до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, беруть участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Доцільність позбавлення батьківських прав підтверджуються висновком виконавчого комітету Деснянської районної у місті Чернігові ради № 236 від 22.12.2014 року. Суд погоджується з вище зазначеним висновком, оскільки він є достатньо обґрунтованим, не суперечить інтересам дитини.

Згідно висновку органу опіки та піклування Деснянської районної у місті Чернігові ради від 22.12.2014 року визнано за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до малолітнього сина - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом встановлено, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зловживає спиртними напоями, зокрема: згідно довідки Чернігівського обласного наркологічного диспансеру від 04.11.2014 року за №1605 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває у них на обліку з 18.05.2010 року з приводу: Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, стимуляторів та опіоїдів. Синдром залежності; відповідно до довідки КЛПЗ "Чернігівський обласний протитуберкульозний диспансер" №01-09/1886 від 19.11.2014 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває на диспансерному обліку у цьому закладі, періодично отримує лікування. На даний час лікування перервала. Крім того, відповідно до довідки Чернігівського дошкільного навчального закладу №4 "Калинонька" мати дитини з'явилась у садку у травні 2014 року на невеликий період і більше не з'являлась. Батьківські збори не відвідує, станом здоров'я та розвитком дитини не цікавиться, коли хлопчик хворіє, лікуванням займаються дідусь з бабусею. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, судом розцінюється як ухилення від виховання дитини матір'ю, внаслідок її поведінки та свідомого нехтування нею своїми обов'язками.

Зазначені вище обставини переконують суд у наявності підстав для задоволення позову щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно її малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У відповідності до ч. 5 ст. 164 СК України, рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили підлягає направленню до державного органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Суд вважає за необхідне роз'яснити відповідачу, що статтею 169 СК України особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи, докази, їх юридичну оцінку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243, 60 гривень.

Враховуючи наведене, керуючись Конвенцією ООН від 20 листопада 1989 р. "Про права дитини" (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р.), ст.ст. 19, 141, ч. 1 - ч. 4 ст. 150, ст. 155, ч. 1 ст. 157, ст.ст. 164, 165, ст. 169, ч. 1- ч. 2 ст. 171, ст. 180 СК України, ст.ст. 10, 11, 45, 57-60, 64, ч. 3 ст. 88, ст.ст. 179, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь держави судовий збір в сумі 243, 60 гривень.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Н.Ю.Лямзіна