У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,
Кадєтової О.В.,Наумчука М.І.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до товариства з обмеженою відповідальністю «РКК», публічного акціонерного товариства «Фінанс Банк», треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9, про витребування майна, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Фінанс Банк» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 серпня 2013 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 12 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «РКК» (далі -ТОВ «РКК»), публічного акціонерного товариства «Фінанс Банк» (далі - ПАТ «Фінанс Банк»), треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9, про витребування майна. З урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив витребувати у ТОВ «РКК» шляхом визнання за позивачем права власності на майно, що складається з виробничого корпусу (літера А), загальною площею 3863,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, визнати за позивачем право власності на майно, що складається з виробничого корпусу (літера А), загальною площею 3863,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, усунути перешкоди в розпорядженні майном шляхом скасування заборони на відчуження виробничого корпусу (літера А), загальною площею 3863,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, накладеної на підставі договору іпотеки №5153 від 31 травня 2013 року між ТОВ «РКК» та ПАТ «Фінанси Банк», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9, номер запису про обтяження 1141692.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28 серпня 2013 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 12 грудня 2013 року, позов ОСОБА_6 задоволено частково. Витребувано від ТОВ «РКК» на користь ОСОБА_6 майно, що складається з виробничого корпусу (літера А), загальною площею 3863,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Фінанс Банк» просить судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій скасувати, та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2008 року, позивачу ОСОБА_6 належить виробничий корпус (літера А), загальною площею 3863,5 кв.м., розташований по АДРЕСА_1 (а.с. 7-8).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26 лютого 2013 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, ОСОБА_7, треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5., про визнання правочинів недійсними (а. с. 62) визнано недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів від 30 березня 2012 року, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11, яке посвідчує, що ОСОБА_8 належить на праві власності майно, що складається з: виробничого корпусу (літера А), загальною площею 3863,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, зареєстроване в реєстрі за №990. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна, станом на 02 квітня 2013 року виробничий комплекс (літера А), загальною площею 3863,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, вже належить на праві приватної власності ТОВ «РКК» та станом на 31 травня 2013 року іпотекодержателем вищезазначеного майна є ПАТ «ФінансБанк» (а. с. 48-49).

Статтею 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Добросовісне придбання в розумінні ст. 388 ЦК України можливе тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно. Наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з чужого незаконного володіння (віндикація).

У цьому випадку приписи ч. 1 ст. 216 ЦК України не можуть застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужено третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов вірного та ґрунтовного висновку про те, що приміщення виробничого корпусу (літера А), загальною площею 3863,5 кв.м, розташоване за адресою АДРЕСА_1, належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_6 на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2008 року, яке набуло законної сили, та на підставі якого КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» провело державну реєстрацію 18 жовтня 2010 року, що підтверджується відповідним витягом про державну реєстрацію прав, вибуло із володіння позивача поза його волею іншим шляхом, то вказане майно підлягає витребуванню від добросовісного набувача, а саме - від ТОВ «РКК».

Відмовляючи в задоволенні іншої частини позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з безпідставності таких позовних вимог.

Доводи касаційної скарги про невідповідність висновків судів першої та апеляційної інстанцій обставинам справи, неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права не ґрунтуються на матеріалах справи, що відповідно до ст. 337 ЦПК України є підставою для відхилення касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Фінанс Банк» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 серпня 2013 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 12 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук