РІШЕННЯ

Іменем України

29 квітня 2015 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: Петренко Л.В.

при секретарі: Похвалітовій М.В., Фещенко Д.А.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на 1/3 частину будинку в порядку спадкування за законом,

встановив:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності, на 1/3 частину будинку в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер його батько ОСОБА_5 Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1. Спадкоємцями за законом, після смерті ОСОБА_5, є: він, його рідна сестра, ОСОБА_2 та його рідний брат ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, інших спадкоємців за законом та за заповітом немає.

Для отримання свідоцтва про право на спадщину, 02 березня 2015 року, ОСОБА_2 в його інтересах звернулася до Токмацької державної районної нотаріальної контори, так як він не міг самостійно звернутися до нотаріуса за станом здоров'я, але у видачі їй свідоцтва про право на спадщину на його частку було відмовлено на тій підставі, що шестимісячний термін з моменту відкриття спадщини пройшов, він заяву до нотаріальної контори не подавав. Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку майна - житлового будинку, що належав померлому батьку було видано його сестрі ОСОБА_2, свідоцтво про право на спадщину на 2/3 частки житлового будинку ще не видано.

Він разом з батьком з самого дитинства по день його смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. Перебуваючи в місцях позбавлення волі з 1992 по 1994 роки він подавав до Токмацької районної державної нотаріальної контори заяву з проханням не розглядати справу без нього та вважав, що цією заявою він заявив про своє бажання спадкувати після смерті батька. Вважає, що спадщину прийняв фактично, так як в шестимісячний строк після смерті батька вступив в управління спадковим майном шляхом проживання в будинку. На час відкриття спадщини він не заявляв про відмову від прийняття спадщини, а вчинив дії, які свідчать про фактичне прийняття спадщини, слідкував за будинком та утримував його в належному стані.

Останнім часом він тяжко хворів та не має змоги звернутися до нотаріуса для оформлення спадщини, являється інвалідом та потребує постійного стороннього догляду. Змушений звернутися до суду з позовом, де просить встановити факт прийняття ним спадщини за законом після смерті свого батька, ОСОБА_5, що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року та визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті свого батька, ОСОБА_5, що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі та просила його задовольнити, пояснила, що дійсно ОСОБА_4 є її братом. ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер їх батько ОСОБА_5 Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1. ОСОБА_4 з самого дитинства по день смерті батька постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. На сьогоднішній день він також проживає за вказаною адресою. Вважає, що спадщину її брат, ОСОБА_4, прийняв фактично, так як в шестимісячний строк після смерті батька вступив в управління спадковим майном шляхом проживання в будинку. На час відкриття спадщини він не заявляв про відмову від прийняття спадщини, а вчинив дії, які свідчать про фактичне прийняття спадщини, слідкував за будинком та утримував його в належному стані.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_3, позов визнала в повному обсязі та просила його задовольнити.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка, ОСОБА_7 пояснила, що ОСОБА_4, постійно проживав та проживає по теперішній час за адресою: АДРЕСА_1, він проживав разом з батьком, ОСОБА_5 Після смерті батька, ОСОБА_4 фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, оскільки продовжував проживати за вказаною адресою, слідкував за будинком та утримував його в належному стані.

Свідок, ОСОБА_8 дала аналогічні показання.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитаних в судовому засіданні свідків, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що батьком, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 18).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року, ОСОБА_5, помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (повторне) (а.с. 17).

ОСОБА_5 був зареєстрований та проживав по день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_3 року, за адресою: АДРЕСА_1, разом з ним був зареєстрований ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується довідкою № 19 від 16.02.2015 року (а.с. 49 зворотна сторінка).

ОСОБА_5 належав, житловий будинок АДРЕСА_1, на підставі договору забудови від 12.06.1967 року виданого Молочанським міськвиконкомом (а.с. 50-51) та підтверджується довідкою характеристикою (а.с. 48 зворотна сторінка, 49) та технічною характеристикою Токмацького районного бюро технічної інвентаризації ПП «Малі» від 19.02.2015 року № 007 (а.с. 52 зворотна сторінка, 53).

Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1.

Спадкоємцями за законом, після смерті ОСОБА_5, є його діти: ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, інших спадкоємців за законом та за заповітом немає.

Відповідно до положень ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину на 1/3 частку житлового будинку від 02 березня 2015 року (а.с. 8, 54).

Свідоцтво про право на спадщину на 2/3 частки житлового будинку ще не видано.

ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року батька - ОСОБА_5, оскільки ОСОБА_4, заяву про прийняття спадщини у встановлений строк не подав, спадкоємець знаходячись в місцях позбавлення волі, сповістив нотаріальну контору заявою, с проханням не розглядати справ без нього, у зв'язку з чим нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії, що підтверджується постановою від 02 березня 2015 року № 159/02-31 (а.с. 6).

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Враховуючи відкриття спадщини у 1990 році, до спадкових правовідносин застосовуються положення ЦК УРСР, який діяв на момент відкриття та прийняття спадщини.

У відповідності зі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

За змістом ст. 549 ЦК УРСР вбачається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.06.1983 року "Про практику розгляду судами справ про спадкування", передбачений ст. 549 Цивільного кодексу України шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку.

Відповідно до п. 124 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української РСР N 45/5 від 31 жовтня 1975 року (діяла до 14.06.94 року) свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 Цивільного кодексу УРСР). Доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути: довідка управління будинками, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взяте майно спадкодавця; довідка фінансового органу, органу держстраху чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому окладному страхуванню або збори; квитанція про сплату податку, платежу, збору; копія рішення суду, яке вступило в законну силу, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис в паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку в період шести місяців після дня смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

ОСОБА_4 з самого дитинства по день смерті батька, ОСОБА_5, постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується даними з домової книги, довідкою № 19 від 16.02.2015 року (а.с. 10-16, 49 зворотна сторінка).

Крім того, свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 підтвердили, що ОСОБА_4, постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, проживав разом з батьком, ОСОБА_5 Після смерті ОСОБА_5, його син, ОСОБА_4 фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, оскільки продовжував проживати за вказаною адресою, слідкував за будинком та утримував його в належному стані.

Оцінюючи надані докази з огляду на їх допустимість, належність до предмету доказування, їх достовірність, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 на момент смерті свого батька ОСОБА_5 проживав на території спірного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 є сином покійного ОСОБА_5 на момент його смерті проживав у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1, а тому він вважається таким, що фактично вступив у володіння спадковим майном, відповідно до вимог ст. 549 ЦК України (1963 року).

Спадкоємцями за законом, після смерті ОСОБА_5, є його діти: ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, інших спадкоємців за законом та за заповітом немає.

Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла ОСОБА_2 Свідоцтво про право на спадщину на 2/3 частки житлового будинку ще не видано.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно положень ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року батька - ОСОБА_5

Після смерті ОСОБА_5відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1.

Позивач вважається таким, що прийняв спадщину відповідно до вимог ст.. 549 ЦК України, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, існують об'єктивні перешкоди в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на 1/3 частину будинку в порядку спадкування за законом після смерті батька є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 60, 61, 64, 88, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на 1/3 частину будинку в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_4 спадщини за законом після смерті батька, ОСОБА_5, що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_5, що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя/підпис/

з оригіналом згідно

Суддя: