У Х В А Л А

4 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Охрімчук Л.І.,
Сеніна Ю.Л.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 квітня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої унаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_5 на користь позивача 2 тис. грн на відшкодування завданої моральної шкоди; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено; вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 25 березня 2015 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування майнової шкоди та ухвалено у цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих вимог з інших підстав. У решті рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 квітня 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_4 на підставі пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судового рішення ОСОБА_6 порушує питання про скасування рішень судів та ухвалення нового рішення про задоволення позову з підстав, передбачених пунктами першим та другим частини першої статті 355 ЦПК України, - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, зокрема статті 1194 ЦК України та неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 жовтня 2014 року, від 28 січня 2015 року та від 11 березня 2015 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пунктів 1, 2 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі про перегляд якої подано заяву, судами розглянуто спір про відшкодування майнової та моральної шкоди та відмовлено у задоволенні позовних вимог через їх недоведеність.

Разом з тим в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня 2015 року, на яку посилається заявник як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, скасовано рішення суду апеляційної інстанції та залишено в силі рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням.

Отже, у справах встановлені різні фактичні обставини, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

Надані заявником ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 жовтня 2014 року та від 28 січня 2015 року не можуть бути зразками неоднакового застосування судами касаційної інстанції норм матеріального права, оскільки суд касаційної інстанції скасувавши рішення судів першої та, відповідно, апеляційної інстанцій, направив справи на новий розгляд до суду першої та, відповідно, апеляційної інстанцій у зв'язку з порушенням норм процесуального права, що призвело до неможливості встановити та перевірити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Доводи, які наведені в заяві, щодо порушення норм процесуального права не свідчать про наявність підстав для перегляду судових рішень згідно з пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої унаслідок дорожньо-транспортної пригоди до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Н.П. Лященко
Л.І. Охрімчук
Ю.Л. Сенін