Києво-Святошинський районний суд Київської області
РІШЕННЯ

Іменем України

29.01.2015 року Києво - Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Дубас Т.В.

при секретарі Дідур М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного комерційного банку «УкрСиббанк» про захист прав споживачів, визнання комісії за управління кредитом недійсною та такою що безпідставно нарахована та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в грудні 2014 року звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що 23.09.2013 року між нею Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» було укладено кредитний договір № 0. Зазначений Договір укладений сторонами із визначенням його змісту на основі стандартно форми, запропонованої Банком для будь-яки клієнтів фізичних осіб.

Згідно умов кредитного договору позивачу надані кредитні кошти у розмірі 20 598 гривень строком погашення до 23.09.2016 року зі сплатою 0,01 річних за користування кредитними коштами.

Однак Банком не було виконано вимог п. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст. 55, 56 Закону України «Про банки та банківську діяльність» та розділу 2 «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених постановою Національного банку України № 168 від 10 травня 2007 року.

Всупереч п. 2 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачі», бане не повідомив позивача найменування нормативних документів, вимогам яки повинна відповідати продукція - кредит.

Крім того, банк не виконав інших норм законодавства, не надавши позивачу перед укладанням договору всієї інформації згідно п. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг».

Таким чином, банк свідомо не надав позивачу повну необхідну достовірну інформацію про товар (роботи, послуги) у доступній наочній формі, яка б забезпечувала можливість дійсно компетентного вибору.

Згідно Додатку № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 23.09.2013 року, який є невід'ємною частиною кредитного договору, встановлено графік платежів на весь період користування кредитом. Згідно цього графіку розраховано суму платежу за розрахунковий період яка складає 1 005,00 гривень на місяць та складається з трьох частин: процентів за користування кредитом, оплати кредиту та комісії за управління кредитом.

Вказана вище комісія, яка складає 432 гривні 56 копійок на місяць взагалі не містить правового підґрунтя. Загальна сума вказаної вище комісії за весь період користування кредитом складає 15 572 гривень 16 копійок, що є необґрунтованим суттєвим погіршенням майнового стану споживача.

Згідно ст.ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» вказана комісія є несправедливою і такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства України.

При укладенні кредитного договору, жодних доручень, за плату вчиняти будь-які правочини від імені банку та за рахунок споживача, позичальник банку в даному випадку не надавав. Окремий договір комісії між позичальником та банком не укладався. Про нарахування вищевказаної комісії позивач дізнався після сплати вже більшої частини кредиту, адже в самому кредитному договорі не було жодного слова про нарахування комісії за управління кредитом та при підписанні самого кредитного договору позивач з цим не погоджувалась та не ознайомлювалась.

Таким чином, розділ «Графік платежів» в частині нарахування комісії за управління кредитом за весь період користування кредитом є незаконним, нарахованим безпідставно та який суперечить нормам Закону України «Про захист прав споживачів» та норам ЦК України. Отже у банка не має законних підстав нараховувати та вимагати сплати вище вказаної комісії.

Тому позивач просила визнати недійсною та такою, що нарахована безпідставно, з грубим порушенням діючого законодавства України, комісію за управління кредитом у розмірі 432 гривні 56 копійок, а за весь період користування кредитом у розмірі 15 572 гривні 16 копійок в кредитному договорі № 0 від 23.09.2013 року, укладеного між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк».

Зобов'язати Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» зарахувати вже сплачену комісію за управління кредитом за договором 0 від 23.09.2013 року в рахунок сплати тіла кредиту та відсотків.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задоволити.

Представник відповідача проти позову заперечувала та просила у позові відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній доказі, приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 23 вересня 2013 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 0 про надання споживчого кредиту, за умовами якого позивачу були надані кредитні кошти у розмірі 20 598 гривень строком погашення до 23.09.2016 року зі сплатою 0,01 річних за користування кредитними коштами.

Відповідно до п. 1.2. договору повернення кредиту, плати за кредит, інших платежів здійснюється у відповідності з Правилами (Договірними умовами) споживчого кредитування позичальників АТ «УкрСиббанк».

Згідно п. 2 договору підписуючи цей Договір позичальник погоджується з викладеною у Правилах споживчого кредитування, пропозицією Банку надати позичальнику споживчий кредит на умовах, встановлених у цьому Договорі та Правилах споживчого кредитування.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що правила споживчого кредитування, після підписання сторонами договору, стають його невід'ємною частиною. Підписуючи Договір, сторони підтверджують, що досягли згоди за усіма істотними умовами Договору, які викладені в цьому договорі та Правилах споживчого кредитування.

Відповідно до п. 5. розмір ануїтетного платежу становить 1 005,00 грн.

Згідно п. 9 договору позичальник сплачує банку комісії відповідно до умов цього Договору та Додатків до Договору.

Згідно Додатку № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 23.09.2013 року, який є невід'ємною частиною кредитного договору, встановлено графік платежів на весь період користування кредитом. Згідно цього графіку розраховано суму платежу за розрахунковий період яка складає 1 005,00 гривень на місяць та складається з трьох частин: процентів за користування кредитом, оплати кредиту та комісії за управління кредитом.

Комісія за управління кредитом складає 432 гривні 56 копійок на місяць.

Частиною 1 ст.1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як вбачається з умов кредитного договору сторони досягли згоди з усіх його істотних умов та отримали те, на що вони розрахували при укладенні договору.

Згідно ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про особу та місцезнаходження кредитодавця, кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Згідно ч.4 ст.11 цього Закону, У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; умови дострокового розірвання договору; інші умови, визначені законодавством. Забороняється у будь-який спосіб ускладнювати прочитання споживачем тексту детального розпису сукупної вартості споживчого кредиту, зазначеного у договорі про надання споживчого кредиту або у додатку до такого договору, у тому числі шляхом друкування його кеглем, меншим за кегль шрифту основного тексту, злиття кольору шрифту з кольором фону.

Зі змісту ст.19 цього ж Закону вбачається, що нечесна підприємницька діяльність включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Зі змісту оспорюваного Кредитного договору вбачається, що Позичальник підтверджує, що з умовами кредитування та тарифами Кредитора ознайомлена, згодна, зрозумілі та вона їх приймає.

Порушень вимог ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» з огляду на вказані положення кредитного договору суд не вбачає.

При цьому, як вказував сам позивач, нею, було сплачено банку комісійну винагороду що підтверджується копіями квитанцій, отже, позивач був обізнаний про усі умови кредитування, в тому числі про необхідність сплати комісії за управління кредитом у розмірі 432,56 грн., що підтверджується наявністю підпису позивача на кредитному договорі та додатку до нього. Тому, твердження позивача про невідповідність спірних положень кредитного договору ст.ст.1, 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є необґрунтованими та спростовується наявними у матеріалах справи доказами.

Враховуючи вказані вище вимоги ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», суд вважає, що кредитний договір, укладений між позивачем та відповідачем відповідає вимогам законодавства та вільному волевиявленню сторін, а тому не знаходить підстав для визнання пункту кредитного вказаного договору недійсним та задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону та положеннях кредитного договору, а відтак у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 203, 626, 627, 638, 1054 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», та керуючись ст.ст.10, 11, 57- 60, 61, 208, 209, 212-215, 218, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до Акціонерного комерційного банку «УкрСиббанк» про захист прав споживачів, визнання комісії за управління кредитом недійсною та такою що безпідставно нарахована та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його оголошення.

Суддя Дубас Т.В.