У Х В А Л А

21.01.2015 м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Панька В.Ф.

суддів - Мацунича М.В., Куштана Б.П.

при секретарі - Саварина Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрйонного суду від 1 вересня 2014 року по справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність, дії та постанову державного виконавця, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, звернувся в суд із скаргою на дії, бездіяльність та постанову державного виконавця.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 01.09.2014 скаргу задоволено частково: визнано неправомірним відкладення провадження дій 23.07.2014 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС України Артемчук Т.В. у виконавчому провадженні № 38291176 та неповідомлення стягувача про відкладення провадження; визнано неправомірною та скасовано постанову про відкладення провадження виконавчих дій від 23.07.2014 старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України Артемчука Т.В. у виконавчому провадженні № 38291176. Зобов'язано старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України Артемчука Т.В. здійснити виконавчі дії у повному обсязі. В решті вимог скарги - відмовлено.

Не погоджуючись із даною ухвалою ОСОБА_1, в інтересах та від імені якого діє ОСОБА_2, подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану ухвалу в частині відмови у задоволенні скарги, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити вимоги скарги повністю.

Також на дану ухвалу було подано скаргу від імені Артемчука Т.В., яка підписана ОСОБА_4 Як було встановлено апеляційним судом, ОСОБА_4 не мала довіреності на представництво інтересів саме Артемчука Т.В. як суб'єкта оскарження в даній справі. Ухвалою апеляційного суду від 21 січня 2015 року апеляційну скаргу Артемчука Т.В. було залишено без розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні скаргу з наведених підстав підтримав.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймали участь у судовому засіданні та дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 08.05.2012 визнано звільнення ОСОБА_1 з посади директора Національного музею народної архітектури та побуту України згідно з наказом Міністерства культури України від 27.01.2012 незаконним та поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Національного музею народної архітектури та побуту України з 27.01.2012. Допущено негайне виконання судового рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі (а.с. 27-32).

На підставі цього рішення судом видано виконавчий лист від 03.12.2012 про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства культури України від 27.01.2012 року № 72/0/17-12 про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Національного музею народної архітектури та побуту України згідно п. 1 ч. 1 ст. 41 Кодексу Законів про працю України та поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Національного музею народної архітектури та побуту України днем 27.01.2012 (а.с.26).

На підставі заяви ОСОБА_1 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС України Семко Б.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 05.06.2013. з примусового виконання вказаного виконавчого листа (а.с.51).

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк.

10.07.2014 постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень відділу ДВС України Артемчука Т.В. було відкладено провадження виконавчих дій до 21.07.2014 у зв'язку з тим, що у виконавчому документі зазначено невірний ідентифікаційний код боржника - Міністерства культури України - і ця обставина, на думку виконавця, унеможливлює застосування до боржника штрафних санкцій в порядку ст. 89 ЗУ „Про виконавче провадження".

23.07.2014 державний виконавець повторно постановою відклав провадження виконавчих дій.

Статтею 89 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено відповідальність за невиконання рішення про поновлення на роботі - у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника, та встановлює новий строк виконання.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено підстави відкладення провадження виконавчих дій. Проте винесення постанови про накладення штрафу не є виконавчою дією, а є санкцією за невиконання рішення суду боржником, а тому відкладення провадження виконавчих дій з тієї підстави, що на боржника неможливо накласти штраф, не відповідає Закону. Зазначення невірного коду боржника не можна вважати поважною причиною, яка перешкоджає накладенню штрафу на боржника, тим паче, що зазначення у виконавчому листі саме такого коду не було перешкодою для державного виконавця для винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору.

Колегія суддів вважає, що перешкод для притягнення Міністерства культури України до відповідальності відповідно до ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» не існувало.

В той же час жодних даних про те, що державним виконавцем в період з 10 липня 2014 року до 23 липня 2014 року здійснювалась перевірки виконання рішення боржником у матеріалах справи немає.

Таким чином, обмежуючись винесенням безпідставних постанов про відкладення провадження виконавчих дій, державний виконавець не вживав передбачених Законом заходів для виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду від 08.05.2012 та виданого 03.12.2012 виконавчого листа про поновлення ОСОБА_1 на роботі, у передбачені Законом строки.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, спрямоване на виконання рішення, яким захищено права особи, і одним із принципів виконавчого провадження є, зокрема, своєчасніть такого виконання, що повністю узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Проте судове рішення про поновлення на роботі ОСОБА_1 залишається невиконаним майже два роки в тому числі, через неправомірну бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Артемчука Тараса Володимировича.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню з постановлення нової ухвали, якою скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність, дії та постанову державного виконавця задовольнити повністю.

Керуючись ст.ст.307, 314, 315 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 1 вересня 2014 року в частині відмови в задоволенні скарги - скасувати.

Постановити ухвалу, якою задовольнити повністю скаргу ОСОБА_1.

Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Артемчука Тараса Володимировича у період з 11 липня по 23 липня 2014 року, яка полягає у:

- нездійсненні перевірки виконання Міністерством культури України рішення Ужгородського міськрайонного суду від 8.05.2012 року;

- не притягненні Міністерства культури до відповідальності відповідно до ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження»;

- невиконанні рішення Ужгородського міськрайонного суду від 8.05.2012 року в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі згідно виконавчого листа від 3.12.2012 року у справі №712/3848/12, виданого Ужгородським міськрайонним судом у строк, встановлений пунктом 2 частини 3 статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» та нездійсненні вичерпних заходів виконавчих дій у повному обсязі.

Зобов'язати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Артемчука Тараса Володимировича притягнути Міністерство культури України до відповідальності відповідно до ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді :