Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2015 Провадження №2/425/401/15

Справа №425/738/15-ц

Рубіжанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого - судді Москаленко В.В.

при секретарі Окрошко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 згідно державної реєстрації прав власності на нерухоме майно.

В зазначеній квартирі зареєстрована за місцем проживання її мати- ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

З серпня 2013 року відповідач виїхала з квартири на інше місце проживання і забрала свої речі.

Добровільно знятися з реєстрації за місцем проживання відповідач не бажає, чим порушує її право власника на користування та розпорядження своїм майном.

Просить усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження квартирою АДРЕСА_1 шляхом зняття з реєстрації відповідача, визнав її такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням.

У судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги,просив усунути перешкоди позивачу у здійсненні права користування та розпорядження квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням.Надав суду аналогічні пояснення по суті заявлених позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, причин неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, заперечень на позов не надала,була повідомлена належним чином про дату.час і місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутності заяви відповідача про розгляд справи без його участі та згоду позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Свідок ОСОБА_4, яка є невісткою позивача, підтвердила в судовому засіданні, що дійсно відповідач не проживає в спірній квартирі з літа 2013 року.

Свідок ОСОБА_5, пояснила в судовому засіданні, що вона є сусідкою позивача. Відповідач є матір,ю позивача і проживала разом з нею у спірній квартирі ,де вона останній раз бачила її наприкінці літа 2013 року. Куди виїхала відповідач їй не відомо.

Суд, заслухавши представника позивача, свідків, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи прийшов до наступного..

Судом встановлено, що позивач є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (витяг про державну реєстрацію прав -а.с.7; свідоцтво про право власності на нерухоме майно- а.с.8) .

В вищезазначеній квартирі з 04.12.2012 року зареєстрована відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (довідка-а.с.5)

У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав

людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 р. відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Права власника житлового будинку визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України,які предбачають право власника використовувати житло для власного проживання,проживання членів сім"ї ,інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Способи захисту права власності передбачені нормами ст. 16, 391 ЦК України.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім"ї власника житла,які проживають разом з ним у будинку(квартирі) ,що йому належить,користуються жилим приміщенням в обсязі визначеному відповідно до угоди з власником.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України ,член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином,судом встановлено ,що відповідач зареєстрована в спірній квартирі як член сім"ї власника- позивача , відсутня в спірній квартирі з літа 2013 року,тобто більше року,а тому є всі підстави для визнання її такою,що втратила право користування житловим приміщенням.

Отже позовні вимоги є обгрунтованими та такими,що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Конвенцією "Про захист прав людини і основоположних свобод" ,ст. 391 ЦК ,ст.150 ЖК ,ст.405 ЦК України , ст.ст. 3, 10, 14, 60,174, 213,224,235 ЦПК України, суд

вирішив :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1у здійсненні права власності на квартиру АДРЕСА_1

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме : квартирою АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який постановив рішення за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до суду першої інстанції протягом десяти днів з моменту отримання копії заочного рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Строк, протягом якого розглядатиметься заява відповідача про перегляд заочного рішення, не включається до строку на апеляційне оскарження.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Луганської області через суд першої інстанції.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.В. Москаленко