1Справа № 335/923/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без руху

05 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 109 ЦПК України, позови до фізичної особи предявляються за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Так, звертаючись до Орджонкідзевського районного суду м. Запоріжжя позивач робить посилання на пункт 3 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 01.03.2013 року „Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, згідно якого позови, що виникають із відносин відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, предявляються до суду за загальним правилами підсудності, визначеними главою 1 розділу ІІІ ЦПК. При цьому суд має враховувати право позивача на предявлення позову про відшкодування шкоди також за його зареєстрованим місцем проживання чи перебування, або за місцем завдання шкоди (частина третя, шоста статті 110 ЦПК).

Відповідно до ч.3 ст. 110 ЦПК України, позови про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи, чи шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину, можуть предявлятися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, або за місцем завдання шкоди.

Статтею 119 ЦПК України передбачено, що позовна заява повиннамістити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Однак, до позовної заяви не додано доказів на підтвердження скоєння відповідачами злочину, а саме відсутнє рішення суду, щодо визнання відповідачів винними у вчиненні злочину, повязаного із ДТП, в результаті якого позивач отримав фізичне ушкодження здоровя, шкоду, що позбавляє суд можливості визначити підсудність даного позову відповідно до ч.3 ст.110 ЦПК України. Доказування не може грунтуватись наприпущеннях.

Також, позивачем не надано доказів, що підтверджують понесені витрати на лікування у сумі 500,00 гривень. З наданих позивачем копій квитанцій вбачається, що ним були понесені витрати із лікуванням у сумі 431,11 гривень.

Не надано доказів, що підтверджують понесені витрати матеріальної шкоди у сумі 30 000,00 гривень, як зазначає у позові ОСОБА_1

Згідно п.2 ч.2 ст. 119 ЦПК України, у позовній заяві не зазначено і засобу звязку відповідача ОСОБА_3,

Також, ОСОБА_1 необхідно здійснити уточнення позовних вимог та ціни позову. Як вбачається із прохальної частини позовних вимог, позивач просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_2, та ОСОБА_3 на його користь грошові кошти: 500,00 гривень у відшкодування заподіяного його фізичного ушкодження, наданої медичної допомоги та стаціонарного лікування, 2 500,00 гривень у відшкодування матеріальної шкоди, 2 000,00 гривень у відшкодування завданої йому моральної шкоди, а всього стягнути грошових коштів на суму 32 000,00 гривень та судовий збір згідно квитанції. Отже, позивачем невірно зазначено загальна сума грошових коштів, які він просить суд стягнути солідарно з відповідачів. З цього вбачається, що невірно зазначено і ціну позову.

Окрім цього, позивачем не в повному обсязі сплачений судовий збір. Як зазначалось вище, позивач просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_2, та ОСОБА_3 на його користь грошові кошти: 500,00 гривень у відшкодування заподіяного його фізичного ушкодження, наданої медичної допомоги та стаціонарного лікування, 2 500,00 гривень у відшкодування матеріальної шкоди, 2 000,00 гривень у відшкодування завданої йому моральної шкоди, а всього стягнути грошових коштів на суму 32 000,00 гривень та судовий збір згідно квитанції. Тобто, позивачем заявляються вимоги майнового характеру та вимоги немайнового характеру.

Відповідно до ч.3 ст. 6 Закону України „Про судовий збір, за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Згідно квитанції від 28.11.2014 року № 5905.316.2, ОСОБА_4 сплатив судовий збір у розмірі 320 грн. 00 коп., отже позивачу необхідно доплатити суму судового збору.

Крім того, ОСОБА_1 надано копію довідки про пошкодження транспортного засобу в наслідок ДТП № 64 від 27.09.2014 року, та копію довідки № 9442245 про дорожньо-транспортну пригоду від 26.10.2014 року, однак зазначені копії документів є нечитаємими копіями.

Відповідно до вимог статті 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог викладених у ст.ст. 119-120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави для залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи те, що вищезазначені обставини позбавляють можливості відкрити провадження у справі, позов підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення його недоліків.

Керуючись ст.ст.119-120 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди залишити без руху.

Надати позивачу термін пять днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву буде визнано неподаною та повернуто позивачу.

Суддя

Орджонікідзевського

районного суду м. Запоріжжя: ОСОБА_5