Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/215/15 Головуючий у 1-й інстанції Нікандрова С.О.
Суддя-доповідач Панкеєв О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Кухаря С.В., Панкеєва О.В.,

при секретарі Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 29 жовтня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення порядку користування житловим будинком і земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про встановлення порядку користування житловим будинком та земельною ділянкою.

В обґрунтування позову зазначивши, що на підставі рішення Василівського районного суду Запорізької області від 09.06.2009 року їй на праві власності належить 2/5 частин будинку АДРЕСА_1. Відповідачу ОСОБА_4 належить 3/5 частин будинку АДРЕСА_1. Спірний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 1200 кв.м. та складається з наступних споруд: житлового будинку А-1, літньої кухні літ. "Б", сараїв літ. "Г", "Д". бані літ. "Є", вбиральні літ. "Т", колодязя літ. "К", огорожі №1, водогону №2. Між позивачем та відповідачем склалися неприязні стосунки, відповідач постійно вчиняє сварки з приводу користування будинком, користується будинком і земельною ділянкою на власний розсуд, не допускає позивача до користування ним, чим порушує її право власності. Оскільки самостійно сторони не можуть визначити порядок користування житловим будинком та земельною ділянкою, позивач вимушена звернутися до суду.

В ході судового розгляду справи позивач ОСОБА_2 уточнила позовні вимоги, просила встановити порядок користування житловим будинком з прибудовами і господарськими спорудами між співвласниками ОСОБА_2 і ОСОБА_4 згідно варіанту №2 висновку судової будівельно-технічної експертизи №04/14 від 03 лютого 2014 року, виділити в користування ОСОБА_2 в житловому будинку літ. "А" житлову кімнату 3 площею 8,9 кв.м., житлову кімнату 4 площею 14,5 кв.м., разом 23,4 кв.м., а також наступні будівлі і споруди: сарай літ. "Г", сарай літ. "Д", погріб під. "Д" літ. "П-г", баня літ. "Є", тамбур літ. "є", 1/2 частину огорожі, колодязь літ. "К"; виділити в користування ОСОБА_4 в житловому будинку літ. "А" кухню 1 площею 9,9 кв.м., житлову кімнату 2 площею 8,2 кв.м., загальною площею 18,1 кв.м., а також наступні будівлі і споруди: веранду літ. "а" площею 6,3 кв.м., літню кухню літ. "Б", тамбур літ. "б", убиральню літ. "Т", водогін №2, 1/2 частину огорожі №1. Також позивач просила встановити порядок користування земельною ділянкою між співвласниками за варіантом №2 висновку судової будівельно-технічної експертизи №04/14 від 03 лютого 2014 року, з урахуванням часток власників жилого будинку, наступним чином: виділити в користування ОСОБА_2 частину земельної ділянки, позначену на Додатку №4 до висновку експертизи помаранчевим кольором, площею 452,70 кв.м.; виділити в користування ОСОБА_4 частину земельної ділянки, позначену на Додатку №4 до висновку експертизи зеленим кольором, площею 694,30 кв.м.; встановити частину земельної ділянки площею 61,00 кв.м. для спільного користування співвласникам; встановити спільну межу між земельними ділянками користувачів ОСОБА_2 і ОСОБА_4, яка позначена на Додатку №4 до висновку експертизи червоною лінією; зобов'язати ОСОБА_4 надати ОСОБА_2 тимчасовий доступ до водогону №2 для влаштування окремої колонки.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 29 жовтня 2014 року у задоволені позову відмовлено.

На зазначене рішення суду ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність рішення суду, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

За змістом ст.ст.358,379 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що за договором купівлі-продажу від 21.02.1997 року (а.с.114-115) ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_6 4/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1, до яких входить; кімната 4 площею 14,5 кв.м., кімната 3 площею 8,9 кв.м., літня кухня Б, тамбур б, теплиця В, сарай Г, сарай Д, підвал під сараєм Д, баня Є, убиральня Т, огорожа №1, що він успадкував після смерті ОСОБА_7, який набув право власності на зазначену частину домоволодіння на підставі рішення Василівського районного суду від 25.12.1992 року та додаткового рішення Василівського районного суду від 12.02.1997 року (а.с.116-117).

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 09.06.2009 року в порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 визнано право власності за кожним на 2/5 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.11.2012 року, виданого державним нотаріусом Василівського району (а.с.87), ОСОБА_4 успадкував 1/5 частки житлового будинку АДРЕСА_1, що залишилася після смерті ОСОБА_8, яка набула право власності на зазначену частину домоволодіння на підставі рішення Василівського районного суду від 25.12.1992 року та додаткового рішення Василівського районного суду від 12.02.1997 року (а.с.116-117).

За таких обставин, сторонам на праві спільної часткової власності належить лише частина житлового будинку АДРЕСА_1, а саме кімната 1-3 площею 8,9 кв.м. і кімната 1-4 площею 14,5 кв.м., а також будівлі і споруди: літня кухня літ. "Б", сарай літ. "Г", сарай літ. "Д". баня літ. "Є", вбиральня літ. "Т", колодязь літ. "К", огорожа №1, водогін №2.

Сторони не досягли добровільної згоди у визначенні порядку користування житловим будинком і земельною ділянкою.

За технічним паспортом спірний будинок за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 41,5 кв.м., житловою площею 31,6 кв.м, допоміжна 9,9 кв.м., складається із трьох житлових кімнат, з яких одна кімната 1-4 площею 14,5 кв.м. є неізольованою, а дві кімнати: 1-2 площею 8,2 кв.м. та 1-3 площею 8,9 кв.м. ізольованими, а також кухні 1-1 площею 9,9 кв.м., тамбуру І площею 4,1 кв.м. та комори ІІ площею 2,2 кв.м. Також до складу житлового будинку АДРЕСА_1 входять наступні будівлі і споруди: літня кухня літ. "Б", сарай літ. "Г", сарай літ. "Д". баня літ. "Є", вбиральня літ. "Т", колодязь літ. "К", огорожа №1, водогін №2.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №04/14 від 03 лютого 2014 року, судовим експертом запропоновано два варіанти розподілу житлового будинку АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_2 і ОСОБА_4 (37-56) Враховуючи, що кожному із співвласників будинку повинна виділятися частина житлової площі, допоміжних приміщень та надвірних споруд, яка відповідає його ідеальній частці у спірному домоволодінні, з урахуванням 3/5 частки ОСОБА_4 має право на надання йому у користування 18,95 кв.м. житлової площі, та 24,9 кв.м. загальної площі будинку, а ОСОБА_2 з урахуванням 2/5 частки має право на надання їй у користування 12,65 кв.м. житлової площі та 16,6 кв.м. загальної площі.

За обома варіантами, запропонованими експертом у висновку судової будівельно-технічної експертизи №04/14 від 03 лютого 2014 року, 1 співвласнику на 2/5 частини виділяється квартира №1 з наступними приміщеннями: житлова кімната 3 площею 8,9 кв.м., житлова кімната 4 площею 14,5 кв.м., разом 23,4 кв.м., а ІІ співвласнику на 3/5 частки виділяється квартира №2 з наступними приміщеннями: кухня 1 площею 9,9 кв.м., житлова кімната 2 площею 8,2 кв.м., разом 18,1 кв.м. Таким чином, з урахуванням того, що загальна площа житлового будинку складає 41,5 кв.м., згідно експертного висновку відповідачу ОСОБА_4 пропонується виділити розмір житлової площі на 10,75 кв.м. і загальної площі на 6,8 кв.м. менше ніж та, на яку він має право з урахуванням його 3/5 частки у спільній частковій власності. Відтак, суд приходить до висновку, що запропоновані експертом варіанти виділення сторонам житлових приміщень не є рівноцінними, і значно не відповідають часткам житлової площі, яку вправі постійно і окремо використовувати співвласники для проживання.

Між тим, будучи допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_9 пояснив, що під час проведення ним експертизи, в присутності співвласників житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 і ОСОБА_4 ним було проведено обстеження спірного будинку. Під час обстеження сторонами надано додатково свідоцтво про право на спадщину від 20.11.2012 року, за яким 1/5 частина житлового будинку належить ОСОБА_4 Встановити порядок користування житловим будинком з прибудовами і господарчими спорудами по 2/5 частини для кожного із сторін по справі не було можливості у зв'язку з тим, що по даному будинку не визначена в натурі 1/5 частина, яка належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину. Тому ним було запропоновано варіанти розподілу житлового будинку і порядку користування земельною ділянкою з урахуванням того, що ОСОБА_10 має 2/5 частини власності, а ОСОБА_4 має в цілому 3/5 частини власності. Під час обстеження ним було встановлено, що фактично житловий будинок поділений на дві частини, які мають окремі входи, при цьому кожна із сторін за допомогою ключів відкрила частину приміщення будинку, якою фактично користується. За таких обставин він прийшов до висновку, що між сторонами фактично узгоджено порядок користування спірним будинком, що було враховано ним при складанні висновку.

Експерт ОСОБА_9 пояснив суду, що дійсно за запропонованими ним варіантами поділу будинку та встановлення порядку користування відповідач ОСОБА_4 отримує житлову прощу 8,2 кв.м. з загальної житлової площі 31,6 кв.м, яка значно менша ніж та, що відповідає його 3/5 частки у спільній власності. Надані варіанти поділу будинку є непропорційними часткам співвласників. Загальна площа спірного будинку 41,5 кв.м., житлова площа 31,6 кв.м. Відповідно до вимог державних будівельних норм загальна площа однокімнатної квартири повинна бути не менше 30 кв.м., а житлова кімната площею не менше 15 кв.м. Надання варіантів поділу будинку, які б відповідали ідеальним часткам співвласників, не має можливості, оскільки в даному випадку необхідно робити перепланування будинку, з урахуванням того, що процент зношеності будинку складає 70%, перепланування може призвести до руйнування житлового будинку. Саме тому ним було запропоновано варіанти поділу будинку з урахуванням того, що будинок поділений на дві частини, які мають окремо обладнані входи з вулиці і не мають сполучення між собою. Облаштування приміщення кухні в житловій кімнаті 4 площею 14,5 кв.м. можливе лише через перепланування, і на таке перепланування необхідно погодження відповідних органів місцевого самоврядування, проте у своєму висновку він не зазначив які саме перепланування необхідно вчинити.

Суд дійшов висновку проте, що по запропонованих експертом варіантів користування будинком ОСОБА_2 позбавляється права користування допоміжними приміщеннями будинку, зокрема приміщенням кухні. Технічні комунікації (опалення, водопровід та водовідведення і таке інше), які знаходяться в спірному будинку та на земельній ділянці не визначають порядок їх користування, інженерні комунікації необхідно обладнати для кожного із співвласників окремо без визначення їх місця обладнання, вартості таких робіт та визначення власників, які повинні їх виконати.

За таких обставин, суд дійшов вив ноку проте, що обидва запропоновані експертом варіанти поділу житлового будинку не дають можливості визначити порядок користування спільним майном.

За планом зовнішніх меж земельної ділянки ОСОБА_4, який є додатком до Технічного паспорта житлового будинку (а.с.9), на підставі договору купівлі-продажу від 1.02.1997 року, посвідченого Василівською державною нотаріальною конторою для обслуговування жилого будинку АДРЕСА_1 виділено земельну ділянку площею 0,12 га.

На підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Василівською державною нотаріальною конторою 1 лютого 1997 року ААВ№925478, на земельну ділянку площею 0,12 га для обслуговування жилого будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_4 отримав Державний акт про право приватної власності на землю Серії ЗП-К-02№003362, виданий Кам`янською сільською радою 06.06.1999 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3362.

За схематичним планом земельної ділянки, який є додатком до Технічного паспорта житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.82), виданого ОСОБА_4 на 3/5 частки, та довідки Кам`янської сільської ради від 14.10.2013 року за №1499 (а.с.12), фактичний розмір земельної ділянки за зазначеною адресою складає 0,154 га.

Згідно ст.88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

За змістом ст.377 ЦК України, ч.4 ст.120 ЗК України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку земельна ділянка перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, то при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач, необхідно виходити з розміру їх часток у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час виникнення спільної часткової власності (пункт 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ").

Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд має з'ясовувати і враховувати можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію.

Із запропонованих експертом варіантів порядку користування земельною ділянкою не вбачається прив'язка цих планів до місцевості, тобто на планах не визначені суміжні землекористувачі, суміжні вулиці, не визначені сторони світу, що унеможливлює визначити порядок користування земельною ділянкою, з зазначенням її меж та прив'язкою їх до місцевості. У висновку експерта план земельної ділянки не відповідає за конфігурацією і розміром плану зовнішніх меж земельної ділянки, зазначеної в державному акті на землю.

Суд дійшов до висновку про неможливість визначення порядку користування земельною ділянкою без поділу будинку в натурі або встановлення порядку користування будинком, оскільки без визначення в натурі власника чи користувача конкретної частини будинку, неможливо надати йому у користування частину земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування саме виділеної частини будинку.

Оскільки визначення порядку користування житловим будинком і земельною ділянкою згідно вказаного висновку експертизи порушує майнові права сторін, крім того запропоновано варіанти поділу житлового будинку, а не порядку користування ним, суд дійшов до висновку про відмову у визначенні порядку користування житловим будинком і земельною ділянкою.

Такий висновок на переконання колегія відповідає матеріалам справи та наданим сторонам доказів.

За доводами апеляційної скарги суд міг визначити порядок користування будинком навіть, якщо запропоновані експертом варіанти виділення сторонам житлових приміщень не є рівноцінними, та оскільки склався певний порядок користування спірним будинком.

Між тим, апеляційна скарга не містить в собі посилань на докази проте, що між сторонами склався певний порядок користування спірним будинком і що такий порядок не порушує права співвласників.

Отже доводи апелянта про скасування рішення суду першої інстанції є необґрунтованими та недоведеними.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Рішення відповідає вимогам закону і зібраним у справі доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 303,307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 29 жовтня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді