АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/2881/2015 Головуючий в 1 інстанції - Зарицька Ю.Л.
Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Болотова Є.В., Кабанченко О.А.

при секретарі Осмолович В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сент Софія Проперті Менеджмент» на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року про повернення заяви про видачу судового наказу в справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сент Софія Проперті Менеджмент» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИЛА:

ТзОВ «СентСофія Проперті Менеджмент», звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_2.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 03.12.2014 року у прийнятті зазначеної заяви відмовлено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 100 ЦПК України,.

Не погодившись з такою ухвалою суду, представник ТзОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент» подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати, а питання про розгляд заяви про видачу судового наказу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вказував на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права. Послався на те, що судом порушено право заявника на звернення до суду за правилами загальної підсудності, передбаченої ст. 109 ЦПК України. Крім того, посилався на те, що суд першої інстанції безпідставно посилався на положення ст. 114 ЦПК України, оскільки заявник скористався своїм правом на подачу заяви за загальними правилами підсудності, що узгоджується з пунктом 4 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23.12.2011 року.

В судовому засіданні апеляційного суду представник товариства доводи скарги підтримала.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову в прийнятті заяви, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку заява повинна подаватись за правилами виключної підсудності, оскільки вимога пов'язана з користуванням нерухомим майном.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства України, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №14 від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

За змістом ст. 97 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно ст. 109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування; позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 100 ЦПК України, суддя повертає заяву про видачу судового наказу у разі якщо наявні обставини, зазначені у пунктах 2-4 частини третьої статті 121 цього Кодексу.

За змістом абз. 1 п. 4 Постанови Пленуму ВССУ №14 від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», заява про видачу судового наказу подається до суду за загальними правилами підсудності, встановленими главою 1 розділу III ЦПК. Зокрема, заява подається до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання фізичної особи або за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її перебування чи місцезнаходженням юридичної особи (стаття 109 ЦПК); на вимогу про стягнення заробітної плати поширюються також правила підсудності за вибором заявника - за зареєстрованим місцем його проживання чи перебування (частина перша статті 110 ЦПК).

Виходячи з аналізу вищенаведених положень законодавства та роз'яснень постанови Пленуму, правила альтернативної підсудності розповсюджуються лише на конкретну категорію справ, що підлягають розгляду в порядку наказного провадження, а саме: справ з приводу стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник ТзОВ «СентСофія Проперті Менеджмент» звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу за місцем реєстрації боржника за адресою: АДРЕСА_1, що за територіальною відноситься до Подільського районного суду міста Києва.

Тобто, заявник скористався своїм правом на подання заяви про видачу судового наказу за загальними правилами підсудності ст. 109 ЦПК України, що узгоджується з роз'ясненням викладеними в п. 4 Постанови Пленуму ВССУ №14 від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження».

Крім того, колегія суддів враховує також і те, що положення ст. 114 ЦПК застосовуються до позовів (позовних заяв), а в даному випадку заявник звернувся з заявою про видачу судового наказу.

За таких обставин, судова колегія вважає, що при постановленні ухвали про повернення заяви про видачу судового наказу було порушено порядок, встановлений для вирішення цього питання.

Пунктом 3 статті 312 ЦПК України передбачено, що розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сент Софія Проперті Менеджмент» задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року скасувати, а заяву про видачу судового наказу передати на новий розгляд до того ж суду.

Ухвала набирає сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді: