Справа №583/3459/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Мовчан Н. В.
Номер провадження 22-ц/788/286/15 Суддя-доповідач - Собина
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Маслова В. О. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30 грудня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5

про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИЛА:

26 вересня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, третьої особи - ОСОБА_5 і просив зобов'язати відповідача не чинити перешкоди у користуванні квартирою за адресою АДРЕСА_1, вселити його в зазначену квартиру, зобов'язати ОСОБА_4 передати ключі від квартири представнику позивача ОСОБА_2 або особисто йому та встановити порядок користування квартирою: виділити йому в користування житлову кімнату 11,9 кв.м., а відповідачці кімнату площею 16,2 кв.м., залишити у спільному користуванні кухню, ванну, туалет, коридори, кладову та балкон.

Свої вимоги мотивує тим, що за час перебування в шлюбі з ОСОБА_4 спільно придбали квартиру за адресою АДРЕСА_1. Рішеннями судів шлюб між ними розірвано і розподілено спільне майно подружжя та визнано право власності по 1/2 частині за ним та відповідачкою, в тому числі на квартиру за адресою АДРЕСА_1. До цього часу він не має можливості потрапити до квартири, оскільки відповідачка ключі від вхідних дверей не надає і не впускає його до квартири. На даний час у нього нова сім'я, має дитину та бажає проживати в спірній квартирі, яка складається з двох житлових кімнат. Оскільки досягти згоди не вдається, позивач просить зобов'язати відповідачку не чинити йому перешкоди у користуванні квартирою та передати йому або його представнику ключ від квартири, вселити його в квартиру і виділити йому у користування кімнату площею 11,9 кв.м., а більшу кімнату залишити відповідачці.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Встановлений порядок користування квартирою по АДРЕСА_1 і виділено в користування ОСОБА_3- житлову кімнату площею 11,9 кв.м; ОСОБА_4 - житлову кімнату, площею 16,2 кв.м.; залишено у спільному користуванні кухню площею 8,6кв.м., ванну кімнату площею 2,2 кв.м., туалет площею 1,3 кв.м., коридори площею 4,6 кв.м. та 2,4 кв.м., та балкон площею 2,1 кв.м.. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

На зазначене рішення ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на невірні висновки суду щодо обставин справи, на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким зобов'язати ОСОБА_4 не чинити йому перешкоди у користуванні квартирою за адресою АДРЕСА_1, вселити його в зазначену квартиру та зобов'язати передати ключі від квартири представнику позивача ОСОБА_2 або йому особисто та вирішити питання про судові витрати.

В доводах апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що він не зміг відчинити спірну квартиру та забезпечити державному виконавцю доступ до квартири для здійснення опису майна та накладення арешту на 1/2 частину квартири, яка належить відповідачу, оскільки остання змінила замки в квартирі та не відповідає на телефонні дзвінки позивача. Дана обставина зафіксована ухвалою місцевого суду винесеною за поданням державного виконавця про отримання дозволу на примусове проникнення до житла. Крім того, звернув увагу в апеляційній скарзі на ту обставину, що виділення в спільне користування балкону є неможливим, оскільки доступ до нього лише через кімнату, яка виділена йому в користування, а тому встановлення порядку користування таким чином приведе до виникнення додаткових сварок та суперечок між сторонами. Просить скасувати рішення місцевого суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог та постановити нове рішення про повне задоволення його вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині зобов'язання відповідачки не чинити перешкод позивачу у користуванні квартирою, передачі йому ключів від вхідних дверей та вселення в квартиру суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав достатніх доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Проте, з такими висновками погодитись не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

В той же час, відповідно до ч.3 ст.303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної карги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Згідно ч.ч.1-3, 5 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно ч.1. ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 січня 2014 року розподілене спільне майно подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і в тому числі визнано право власності за ОСОБА_3 на 1/2 частину квартири по АДРЕСА_1, а інша 1/2 частина залишена у власності ОСОБА_4 (а.с.5-7).

Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №24329395 від 16 липня 2014 року, ОСОБА_3 на праві часткової власності належить 1/2 частини квартири по АДРЕСА_1, загальною площею 47,8 кв.м., житлова площа 28,1 кв.м. (а.с.4).

З технічного паспорту на квартиру за адресою АДРЕСА_1 вбачається, що дана квартира є двокімнатною загальною площею 47,8 кв.м., жилою площею 28,1 кв.м.: одна кімнатна площею 11,9 кв.м., друга кімната - 16,2 кв.м., а також кухня площею 8,6кв.м., ванна кімната площею 2,2кв.м., туалет площею 1,3кв.м., коридори площею 4,6 кв.м. та 2,4кв.м., та балкон площею 2,1кв.м. (а.с.3).

З копії паспорту позивача вбачається, що він зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 (а.с.8).

Також судом встановлено, що в спірній квартирі зареєстровані відповідачка, її син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та донька ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.56).

Відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог місцевий суд виходив з того, що позивач не надав переконливих доказів на підтвердження вчинення відповідачкою перешкод у користуванні належним йому нерухомим майном.

В той же час, судом встановлено, що межах виконавчого провадження з примусового виконання рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 січня 2014 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 вартості 1/2 частини автомобіля Mitsubishi Colt 1.3, 2009 року випуску, за поданням державного виконавця ВДВС Охтирського міськрайонного управління юстиції Шевченко Я.А. ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 9 жовтня 2014 року було надано державному виконавцю дозвіл на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 для проведення опису, арешту і експертної оцінки майна боржника ОСОБА_4 (а.с.54-55).

Ухвалою суду було встановлено, що боржниця ОСОБА_4 умисно не допускає державного виконавця до житла, а саме квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1 і дана обставина зафіксована актами державного виконавця від 30.06.2014 року, 11.08.2014 року та від 23.09.2014 року.

Крім того, з пояснень відповідачки та її представника даних ними в судовому засіданні 26.11.2014 року суду першої інстанції вбачається, що позивач не проживав у спірній квартирі, але вони не заперечують проти задоволення його позивних вимог щодо вселення до квартири і передачі йому особисто ключів від вхідних дверей .

В той же час, представник позивача наполягав, що останній не має можливості вселитися до квартири, оскільки не має і ніколи не мав ключів від неї, а відповідачка ухиляється від передачі їх йому чим чинить йому перешкоди у користуванні належним йому на праві власності нерухомим майном.

Дана обставина підтверджується і ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 9 жовтня 2014 року про надання дозволу державному виконавцю на примусове проникнення до спірного житла, оскільки відповідачка перешкоджала державному виконавцю у проведенні опису, арешту і експертної оцінки майна, а позивач, за відсутності ключів від вхідної двері, не мав можливості особисто забезпечити державному виконавцю доступ до неї.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення місцевого суду і постановити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог та зобов'язати відповідачку не чинити позивачу перешкоди у користування квартирою АДРЕСА_1, передати йому ключі від квартири та вселити позивача до спірної квартири.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі доводів апеляційної скарги і скасувати рішення суду і в частині встановлення порядку користування спірною квартирою, оскільки судом в спільне користування сторін виділено балкон площею 2,1 кв.м. В той же час, як вбачається з технічного паспорту на квартиру, здійснення доступу до зазначеного балкону можливе лише через кімнату пл.11,9 кв.м., яка за рішенням суду виділена в користування позивачу у справі, а тому передача сторонам у спільне користування зазначеного балкону буде порушувати права позивача на користування своєю кімнатою та сприятиме подальшому виникненню між сторонами сварок.

Крім того, місцевий суд, при вирішенні зазначених позовних вимог послався на ст.ст. 47, ч.2 ст.50 Житлового кодексу України та Правила обліку громадян потребуючих поліпшення житлових умов і надання житлових приміщень, хоча дані норми права не підлягають застосуванню до цих правовідносин.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду і в частині встановлення порядку користування спірною квартирою і виділити ОСОБА_3 в користування житлову кімнату площею 11,9 кв.м. з балконом площею 2,1 кв.м., а ОСОБА_4 в користування житлову кімнату площею 16,2 кв.м. Кухню площею 8,6 кв.м., ванну кімнату площею 2,2 кв.м., туалет площею 1,3 кв.м., коридори площею 4,6 кв.м. та площею 2,4 кв.м. залишити в спільному користуванні.

У зв'язку із частковим задоволенням позовних вимог та апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне відповідно до вимог, передбачених ст.88 ЦПК України стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним судові витрати при зверненні з позовом до суду в сумі 730 грн.80 коп. та понесені ним витрати за апеляційне оскарження рішення суду в сумі 366 грн.00 коп., а усього 1096 грн.80 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч.1 п.4 ,314, 316 ЦПК України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30 грудня 2014 року в даній справі скасувати та постановити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3.

Зобов'язати ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_3 в користування квартирою АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_4 передати ОСОБА_3 ключі від квартири АДРЕСА_1.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 і виділити ОСОБА_3 в користування житлову кімнату площею 11,9 кв.м. з балконом площею 2,1 кв.м., а ОСОБА_4 в користування житлову кімнату площею 16,2 кв.м. Кухню площею 8,6 кв.м., ванну кімнату площею 2,2 кв.м., туалет площею 1,3 кв.м., коридори площею 4,6 кв.м. та площею 2,4 кв.м. залишити в спільному користуванні.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати у справі в сумі 1096 грн.80 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів .

Головуючий -

Судді -