У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до гаражно-будівельного кооперативу «Авіатор», третя особа - ОСОБА_4, про стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником - ОСОБА_5, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 5 листопада 2013 року на відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, скоєним головою гаражно-будівельного кооперативу «Авіатор» (далі - ГБК «Авіатор») при виконанні трудових обов'язків, з відповідача на його користь стягнуто 81 896 грн. При розгляді вказаної справи він не ставив питання про стягнення з відповідача інфляційних втрат, хоча ст. 22 ЦК України передбачений принцип повного відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням. Проте в добровільному порядку відповідач не виконує зазначене рішення суду.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 просив суд стягнути з ГБК «Авіатор» на відшкодування матеріальних збитків за період з 1 січня 2006 року до 1 січня 2014 року три проценти річних з урахуванням інфляційних втрат у розмірі 82 687 грн 69 коп., 3 тис. грн на відшкодування моральної шкоди та 500 грн судових витрат на правову допомогу.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 24 вересня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 в особі представника - ОСОБА_5, просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального й процесуального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що положення ст. 625 ЦК України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, які випливають з відшкодування шкоди, а не з договірних відносин, а завдання моральної шкоди з вини ГБК «Авіатор» не доведено.

Апеляційний суд погодився з такими висновками суду першої інстанції, зазначивши також, що норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно, підстав для спростування висновків суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Проте повністю погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону судове рішення апеляційної інстанції не відповідає.

Судом установлено, що 28 березня 2005 року між ОСОБА_3 та ГБК «Авіатор» в особі голови правління ОСОБА_4 було укладено договір НОМЕР_1, за умовами якого позивач доручив ГБК «Авіатор» побудувати йому гаражний бокс НОМЕР_1 у двоповерховому підземному паркінгу по вул. Андрущенка, 4в у м. Києві згідно із затвердженим проектом. На виконання умов цього договору ОСОБА_3 сплатив ОСОБА_4 вартість гаражного боксу в розмірі 80 830 грн та 1 066 грн вступного внеску, проте гаражний бокс йому не передано. Відносно голови правління ГБК «Авіатор» ОСОБА_4 було порушено кримінальну справу за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, а постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2012 року кримінальна справа закрита на підставі ст. 49 КК України. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 5 листопада 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 16 січня 2014 року, з ГБК «Авіатор» на користь ОСОБА_3 стягнуто 81 869 грн на відшкодування майнової шкоди, яка була завдана йому у зв'язку зі скоєнням злочину головою правління ГБК «Авіатор», відповідального за фінансово-господарську діяльність ГБК «Авіатор», який допустив подвійний продаж гаражних боксів. У добровільному порядку відповідач не виконує зазначене рішення суду.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Пункт 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов'язання встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

Судом установлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 5 листопада 2013 року стягнуто з ГБК «Авіатор» грошові кошти в розмірі 81 869 грн.

Таке зобов'язання зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобов'язанням.

Відтак, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 1 жовтня 2014 року № 6-113цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Проте у порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 315 ЦПК України апеляційний суд зазначених вимог закону не врахував, не з'ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, які правовідносини сторін випливають з установлених обставин та дійшов передчасного висновку про залишення в силі рішення суду першої інстанції, що свідчить про його необґрунтованість та незаконність.

За таких обставин ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником - ОСОБА_5, задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 вересня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко