АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/745/15
Категорія: "відшкодування шкоди" інстанції: Ніколаєнко І.В.
Доповідач: Бурлака І. В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» січня 2015 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Кривошеіної О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», третя особа - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про стягнення суми страхового відшкодування, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеним та в подальшому уточненим позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант».

В обгрунтування своїх вимог посилалася на те, що 05 березня 2012 року за участю її автомобіля «Nissan Teana», 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_2 та автомобіля «Mitsubishi Pajero», державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої її автомобілю завдано механічні ушкодження. Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.04.2012 року, яку постановою Апеляційного суду Харківської області від 11.12.2012 року залишено без змін, її визнано винною. Зазначила, що автомобіль вона придбала із залученням кредитних коштів Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та 16.12.2009 року уклала з Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» договір добровільного страхування транспортного засобу № 06-USB/09-118-08929. 05.03.2012 року вона звернулася з відповідною заявою до страховою компанії, однак страхового відшкодування не отримала. На ремонт автомобіля вона витратила 63400,00 грн. Свої зобов'язання за договором кредиту вона виконала повністю, тому вигодонабувачем за договором страхування є вона. Просила стягнути з страхової компанії на свою користь 58593,91 грн., яка складається з суми страхового відшкодування в розмірі 56530, 54 грн., пені в розмірі 2063, 37 грн., витрат на правову допомогу в сумі 5000,00 грн. та судовий збір в розмірі 700, 51 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2014 року позов - задоволено; стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_2 суму страхового відшкодування в розмірі 56530, 54 грн., пеню в розмірі 2063, 37 грн., 5000 грн. витрат на правову допомогу та 700, 51 грн. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати, в задоволенні позову - відмовити. При цьому посилався на невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права. Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув увагу на показання свідка ОСОБА_4, який повідомив, що за кермом автомобіля була молодша за віком жінка; а також на те, що в договорі страхування зазначено, що особою, яка допущена до керування транспортним засобом є ОСОБА_2 та ОСОБА_5; що за кермом автомобіля під час ДТП була не вона, а її донька ОСОБА_6, про що свідчить аудіо запис; що страхова компанія просила в своїй заяві застосувати строк позовної давності до стягнення пені, який сплив, що судом не правильно застосовані ст. ст. 12, 19 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; навіть при визнанні ДТП «страховим випадком» сума страхового відшкодування становила 35472, 86 грн.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши обставини справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу - задовольнити частково, рішення суду - змінити з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, обґрунтовано виходив з того, що страхова компанія зобов'язана сплатити ОСОБА_2 страхове відшкодування, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Договором страхування наземного транспортного засобу № 06-USB/09-118-08929 передбачено, що всі взаємовідносини Сторін за цим договором регулюються Правилами добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) № 6 від 26.09.2006 року, зареєстрованих Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України від 07.11.2006 року, Законом України «Про страхування» від 07.03.1996 року із змінами та доповненнями.

Відповідно до частини 1 статті 5 та статті 6 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 року із змінами та доповненнями страхування може бути добровільним або обов'язковим. Добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядку здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Добровільне страхування з конкретним страховиком не може бути обов'язковою передумовою при реалізації інших правовідносин. Види добровільного страхування, на які видається ліцензія, визначаються згідно з прийнятими страховиком правилами (умовами) страхування, зареєстрованими Уповноваженим органом.

Пунктом 3.2. Правил передбачено, що страховий випадок - це подія, що відповідає всім ознакам, передбаченим договором страхування, яка відбулась і з настанням якої виникає обов'язок Страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику, або іншій третій особі. Підтвердженням визнання події страховим випадком вважається лише затверджений Страховиком страховий акт.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 05 березня 2012 року стався страховий випадок, в результаті якого пошкоджено автомобіль ОСОБА_2 «Nissan Teana». Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.04.2012 року, яку постановою Апеляційного суду Харківської області від 11.12.2012 року залишено без змін, ОСОБА_2 визнано винною. 16.12.2009 року між ОСОБА_2 та Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» укладено Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 06-USB/09-118-08929.

Посилання представника відповідача на те, що це не є страховим випадком, оскільки транспортним засобом керувала дочка ОСОБА_2, яка не входить в перелік осіб, допущених до керування транспортним засобом, тому в задоволенні позову необхідно відмовити, є необґрунтованими з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 визнано винною в настанні дорожньо-транспортної пригоди.

Статтею 57 ЦК України передбачено, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтями 58, 59 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими способами доказування.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Належних та допустимих доказів того, що за кермом транспортного засобу була дочка ОСОБА_2 матеріали справи не містять, і в суді апеляційної інстанції їх не надано.

У зв'язку з чим рішення суду в частині стягнення страхового відшкодування є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни або скасування немає.

Проте, судова колегія не погоджується з розміром стягнутого відшкодування та пені з наступних підстав.

Пунктом 4.15 Договору передбачено, що у разі, якщо за період дії Договору страхове відшкодування здійснювалось більше одного разу (за п. 5.1.1.1 Договору, а саме пошкодження чи знищення транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у випадку вини водія або якщо винна особа не встановлена), то за наступними страховими випадками, що стались після першого, франшиза з вини водія або якщо винна особа не встановлена, збільшується на 1% від страхової суми за кожен такий випадок.

Відповідно до п.4.9 додатку № 2 за вказаним Договором право страховика у разі настання страхових випадків, передбачених пунктами 5.1.1., 5.1.3, та 5.1.4 Договору, крім конструктивного знищення транспортного засобу з будь - яких причин, визначити розмір страхового відшкодування наступним чином: страхове відшкодування дорівнює 80% від суми, що визначається виходячи з вартості транспортного засобу, визначеної актом автотоварознавчого дослідження, після застосування до неї всіх відрахувань, передбачених умовами страхування, яке склало 35472,86 грн.(48229,07-3888,00/100х80)

Як вбачається з наданих в суді апеляційної інстанції документів за період дії вказаного договору страхове відшкодування ОСОБА_2 відшкодовувалося двічі за страховими подіями, які мали місце 23.03.2011 року і сплачено 30.05.2011 року у розмірі 549,49 грн. та 19.09.2011 року і сплачено 24.01.2012 року в розмірі 2959,21 грн., у зв'язку з чим розмір франшизи в даному випадку склав 3% від страхової суми, тобто 3888,00 грн. Із Договору добровільного страхування наземного транспортного засобу вбачається, що розмір страхової суми на період дії вказаного договору з 17.12.2011 року по 16.12.2012 року становив 129600,00 грн. Відповідно до звіту № 31/03/12 про оцінку колісного транспортного засобу дійсна (ринкова) вартість транспортного засобу станом на 16.12.2012 року склала 153620,24 грн., вартість відновлюваного ремонту - 57170,54 грн. Пропорційність страхової суми та пропорційність відповідальності страховика становила відповідно 84,36 грн. (129600,00/153620, 24х100) та 48229, 07 грн. (57170,54/100х84,36).

Таким чином, розмір страхового відшкодування становив 35472,86 грн., яка підлягає стягненню з страхової компанії, а не 56530, 54 грн.

Не погоджується судова колегія і з висновком суду щодо сплати пені, виходячи з наступного.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до пункту 4.1 Умов страхування до договору добровільного страхування наземного транспортного засобу, що є предметом застави страховик не пізніше ніж 15 робочих днів з дня отримання від страхувальника останнього з усіх необхідних документів зобов'язаний скласти та затвердити страховий акт. Страхове відшкодування сплачується в термін не пізніше ніж через 10 робочих днів з дати затвердження страхового акту. При цьому страховик залишає за собою право затримувати рішення в разі особливо складних обставин страхового випадку, але на строк не більше трьох місяців з дня настання події, що не може бути визнана страховим випадком.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 звернулася до страхової компанії з заявою про настання страхового випадку та сплати страхового відшкодування 05.03.2012 року, а до суду звернулася з позовом тільки 22.09.2014 року, тобто з пропуском строку спеціальної позовної давності. З заявою про надання їй письмової відповіді щодо затримки сплати страхового відшкодування ОСОБА_2 звернулася до страхової компанії 07.07.2012 року та отримала відповідь у липні 2012 року, тому до суду вона повинна була звернутися не пізніше серпня 2012 року.

В запереченнях на позовну заяву на аркушах справи №№ 45, 46 міститься заява відповідача про застосування строку позовної давності до позову в частині стягнення пені.

Витрати, пов'язані з наданням правової допомоги в розмірі 5000,00 грн. (а. с. 34,-36) стягнуто відповідно до вимог ст. ст. 79, 84 ЦПК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року із змінами та доповненнями розмір судового збору підлягає зменшенню з 700,51 грн. до 354, 72 грн., оскільки зменшено суму стягнення страхового відшкодування.

Керуючись ст. ст. 303,304, п.3 ч. 1 ст. 307, п. п. 1,3 ст. 309, ст. 313, ч.2 ст. 314, ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2014 року - змінити, скасувавши його в частині стягнення пені в розмірі 2063, 37 грн. та в задоволенні позову в цій частині ОСОБА_2 - відмовити та зменшити розмір стягнутої з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_2 страхового відшкодування з 56530, 54 грн. до 35472,86 грн. та розмір судового збору з 700, 51 грн. до 354, 72 грн.

В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії