АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/791/203/15 Головуючий в суді 1 інстанції: Зуб І.Ю. Категорія: 45 Доповідач: Склярська І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року лютого місяця 02 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі :

Головуючого: Склярської І.В.

Суддів: Цуканової І.В.

Вейтас І.В.

При секретарі: Благовещенській О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Імперія» на рішення Суворовського районного суду міста Херсона від 16 серпня 2013 року у справі за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Імперія» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2013 року Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Імперія» звернулося до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що позивач є балансоутримувачем та управителем житлового комплексу за адресою: АДРЕСА_1, здійснює в повному обсязі його утримання та обслуговування. ОСОБА_3 є власником трикімнатної квартири АДРЕСА_1. Враховуючи те, що відповідач протягом тривалого часу не сплачує внески на утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого станом на 06.03.2013 року має заборгованість у розмірі 4416 грн. 17 коп., яка складається з: заборгованості по внеску на утримання житлового комплексу - 3891,17 грн.; заборгованості по одноразовому цільовому внеску в юридичний фонд - 110 грн.; заборгованості по цільовому внеску в юридичний фонд - 300 грн.; заборгованості по цільовому внеску на благоустрій прибудинкової території - 115 грн., просив:

1) стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСББ «Імперія» заборгованість по внескам на утримання житлового комплексу та цільовим внескам станом на 06.03.2013 року у загальній сумі 4416,17 грн.

Рішенням Суворовського районного суду міста Херсона від 16 серпня 2013 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Імперія» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Письмові заперечення до суду апеляційної інстанції не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з підстав недоведеності членства відповідача в Об'єднанні співвласників багатоквартирного будинку та укладення між сторонами договору про надання послуг із утримання будинку та прибудинкової території, а також з підстав не подання доказів на підтвердження факту надання відповідачу вказаних послуг саме в тому об'ємі та за визначеними тарифами.

Проте до такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм матеріального та процесуального права, виходячи з наступного.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого cамоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з п.п. 1.1,2.1 статуту ОСББ «Імперія», затвердженого рішенням установчих зборів власників квартир багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_1, Протокол № 1 від 06.10.2007 року та зареєстрованого Виконавчим комітетом Суворовської районної у м. Херсоні Ради від 23.10.2007 року (далі-Статут), ОСББ «Імперія» створено власниками квартир та приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 відповідно до Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», метою створення якого є забезпечення захисту прав його членів відповідно до п.11.1 цього Статуту, та дотримання ними та власниками житлових та нежитлових приміщень житлового комплексу, які не є членами об'єднання, обов'язків щодо належного утримання та використання неподільного і загального майна житлового комплексу, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених чинним законодавством України, статутними та іншими документами (а.с.12).

Отже, позивач у цій справі є належним балансоутримувачем, а тому він має права, передбачені частиною першою статті 24 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Відповідачу на праві власності належить трикімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею 124,3 кв.м., що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с.18).

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» відносини власників приміщень і управителя регулюються договором між ними, який укладається на основі Типового договору, форму якого затверджує спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань містобудування та житлової політики.

Укладення договору між власником окремого приміщення у житловому комплексі та управителем є обов'язковим і не залежить від членства в об'єднанні.

Відповідно до ст. 22 цього ж Закону власники квартир, приміщень зобов'язані укласти договір про обслуговування та оплату комунальних послуг з управителем незалежно від членства в об'єднанні. Відмова від укладення договору, від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об'єднання і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості зі сплати по відповідних рахунках у примусовому порядку. Власники несуть відповідальність за своєчасність здійснення платежів на рахунок управителя незалежно від використання приміщень особисто чи надання належних їм приміщень в оренду, якщо інше не передбачено договором.

Вказані положення закону відображені також у Розділі 8 Статуту ОСББ «Імперія», у якому визначено, що у разі відмови власника приміщення укладати договір або сплачувати обов'язкові платежі на утримання та ремонт неподільного майна та відповідної частки загального майна об'єднання має право звернутися до суду для стягнення нарахованих платежів у судовому порядку. Право на звернення до суду виникає в об'єднання через шістдесят днів з дня припинення платежів або відмови в укладенні договору (а.с.15).

Згідно із ч. 1 ст. 15 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" власник - член об'єднання, зобов'язаний, зокрема, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні платежі, та згідно з ч. 9 ст. 22 зазначеного Закону несе відповідальність за своєчасність їх здійснення на рахунок управителя незалежно від використання приміщень особисто чи надання належних їм приміщень в оренду, якщо інше не передбачено договором.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» за функціональним призначенням послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій полягають у прибиранні внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічному обслуговуванні, обслуговуванні внутрішньо-будинкових мереж, утриманні ліфтів, освітленні місць загального користування, поточному ремонті, вивезенні побутових відходів тощо, тобто це послуги, направлені на забезпечення обов'язку власників житлових і нежитлових приміщень щодо належного утримання та використання неподільного і загального майна житлового комплексу і їх споживання не залежить від того, чи власник проживає у належній йому квартирі і від того, чи є він членом об'єднання співвласників багатоквартирного будинку.

Відповідно до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року №529 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, з врахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року №869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги», які підлягають застосуванню залежно від часу виникнення спірних правовідносин, тариф на послуги на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку згідно з додатком до цього Порядку.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що між сторонами фактично склалися відносини з приводу надання відповідачу послуг з утримання будинку та прибудинкової території, які повинні оплачуватися останнім за встановленими тарифами.

Не зважаючи на вищевказані положення закону та обставини справи, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку щодо недоведеності членства відповідача в Об'єднанні співвласників багатоквартирного будинку «Імперія» та укладення між сторонами договору про надання послуг із утримання будинку та прибудинкової території.

З матеріалів справи також вбачається, що у спірний період ОСББ «Імперія» визначало розмір внесків на утримання будинку та прибудинкової території з урахуванням типового (мінімального) переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з розрахунку за 1 кв. метр загальної площі квартири (а.с. 20-25).

Станом на 06.03.2013 року власник квартири АДРЕСА_1 має заборгованість по внеску на утримання житлового будинку та прибудинкової території у розмірі 3891,17 грн. та заборгованість по цільовим внескам у розмірі 525 грн., а всього 4416,17 грн. (а.с.7). Вказаний розрахунок заборгованості відповідачем не спростований належними та допустимими доказами, а часткова сплата внеску (а.с.134, 134 (о.с.)) свідчить про наявність підстав для переривання перебігу позовної давності.

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч.3 ст. 267 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч.5 ст. 267 ЦК України).

За положенням ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, ОСОБА_3 здійснював сплату внесків на утримання житлового будинку та прибудинкової території, а саме: 08.12.2009 року у розмірі 1462,32 грн., 30.12.2010 року у розмірі 1116,00 грн., 31.12.2011 року у розмірі 1596,00 грн. (а.с.7,134, 134 (о.с.)).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що з відповідача підлягає стягненню заявлена позивачем сума заборгованості за період з 01.01.2008 року по 06.03.2013 року у розмірі 4416,17 грн., яка складається з заборгованості по внеску на утримання житлового будинку та прибудинкової території у розмірі 3891,17 грн. та заборгованості по цільовим внескам у розмірі 525 грн.

При розгляді даної справи місцевим судом була надана невірна правова оцінка спірним правовідносинам, неправильно застосовані норми матеріального та порушені норми процесуального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення про відмову в задоволені позову.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім і підтверджені документально судові витрати в сумі 344,10 грн. (229,40грн. + 114,70 грн.) (а.с.6, 65)

На підставі викладеного, ст. ст. 13, 22 ЗУ «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», керуючись ст. 303, ч.1 п.2 ст.307, ч.1 п.3,4 ст. 309, ст.316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Імперія» задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 16 серпня 2013 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Імперія» заборгованість з обов'язкових платежів з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 4416 грн. 17 коп. (чотири тисячі шістнадцять грн. 17 коп.) та судові витрати в сумі 344 грн. 10 коп. (триста сорок чотири грн. 10 коп.).

Рішення набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: