Номер провадження: 22-ц/785/2092/15
Головуючий у першій інстанції Бобровська І. В.
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28.01.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Ісаєвої Н.В.

при секретарі Сілукової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що ОСОБА_3 з 02.09.1995р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, який було розірвано на підставі рішення суду від 16.12.2008р. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який навчається на юридичному факультеті Інституту кримінально-виконавчої служби на 2-му курсі очної форми навчання до 26.12.2017 року. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоч і має таку можливість, оскільки є пенсіонером ГУ МВС України. В зв'язку з чим позивачі просять суд стягнути аліменти з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_4 на його утримання на період навчання у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку щомісячно до 26.12.2017 року.

В судове засідання позивачі не з'явились, просили розглядати справу за їх відсутністю.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав частково, згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/8 частки заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі в розмірі 450 грн. щомісячно на утримання сина.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2014 року позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини задоволений.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь повнолітнього сина ОСОБА_4 аліменти на його утримання на період навчання в Інституті кримінально-виконавчої служби IV рівня акредитації в розмірі по 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04.08.2014 року до 26.12.2017 року, та судовий збір.

На рішення суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду змінити, яким стягнути аліменти в розмірі 1/8 частки доходів відповідача, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, а також, що судом порушенні норми матеріального та процесуального права.

В судове засідання ОСОБА_4 не з'явився, про слухання справи був сповіщений належним чином, про що свідчить судова розписка (а.с. 91).

Зі змістом ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд.

У відповідності до ст. 305 ч. 2 ЦПК України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно п. 3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 02.09.1995р., який розірвано на підставі рішення суду від 16.12.2008р., що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу.

Відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини та свідоцтвом про зміну імені з "ОСОБА_4" на "ОСОБА_4".

За рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 16.12.2008р. з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина стягувались аліменти до ІНФОРМАЦІЯ_2

ОСОБА_4 досяг повноліття, з 01.08.2014р. зарахований на 2-й курс юридичного факультету очної форми навчання Інституту кримінально-виконавчої служби IV рівня акредитації Національної академії внутрішніх справ і з 01.09.2013р. знаходиться на неповному державному забезпеченні, строк закінчення навчання - 26.12.2017 року.

Також судом встановлено, що позивачка ОСОБА_3 сама виховує сина ОСОБА_4, який навчається на денній формі навчання, отже не може працювати і мати самостійний заробіток, у зв'язку з цим потребує допомоги з боку батьків. Наявність у дитини стипендії в силу її незначного розміру не може покрити всіх потреб дитини на період її навчання.

Позивачка працює, але обов'язок утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, покладений на обох батьків.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на допомогу припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, передбачених ст.182 СК України.

Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У зв'язку з цим, суд обґрунтовано визначив аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання щомісячно в розмірі ? частини доходів відповідача.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що суд першої інстанції стягуючи аліменти з відповідача у розмірі ? частини доходів, не прийняв до уваги усі обставини справи, не приймаються до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме тим, що при визначені розміру аліментів, судом було враховано те, що відповідач ОСОБА_2, як батько повинен приймати участь в утриманні повнолітнього сина, який продовжує навчання і потребує допомоги. А оскільки ОСОБА_2 є пенсіонером за вислугою років, отримує пенсію в розмірі 3542 грн. щомісячно, інших утриманців у нього не має, суд стягнув з відповідача на користь повнолітнього сина ОСОБА_4 аліменти на його утримання на період навчання в Інституті кримінально-виконавчої служби IV рівня акредитації в розмірі по ? частини заробітку (доходу) щомісячно.

Інші доводи апеляційної скарги також не приймаються до уваги, оскільки вони також спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду надано не було.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційної скарги доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, та задоволенню не підлягають, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Н.В. Ісаєва