Провадження № 2/344/1150/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бойчука О.В.

секретар Кондратів Х.І.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з встановлених рішенням Івано-Франківського міського суду від 08 грудня 2006 року у розмірі 1/3 від усіх видів доходів ОСОБА_1 щомісячно до 1/6 усіх видів його доходів щомісячно.

У судовому засіданні відповідач позов не визнала.

Позивач та його представник у судовому засіданні вимоги позову підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, та суду пояснили, що позивач хворіє, перебуває у скрутному матеріальному становищі та утримує ще двох дітей у новій сім'ї, яка теж потребує матеріального забезпечення, отримує низьку заробітну плату, а тому сплачувати такі кошти в даний час не має змоги. На даний час у нього існує заборгованість по аліментах, з розміром якої позивач не згідний і оскаржує його. Просили позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила та суду пояснила, що розмір аліментів, встановлений судовим рішенням, вважає достатньою фінансовою підтримкою для задоволення потреб дитини. Дитина хворіє. Позивач добровільно матеріальну допомогу не надає. Просила у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які надані суду сторонами на обґрунтування їхніх вимог та заперечень, з'ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що між сторонами виникли сімейні правовідносини, а також про необґрунтованість позовних вимог у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно вимог статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень, крім випадків наявності підстав для звільнення від доказування, передбачених статтею 61 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Таким чином не підлягають доказуванню обставини про встановлений судовим рішенням обов'язок ОСОБА_1 сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 від усіх видів доходів ОСОБА_1 щомісячно, оскільки визнається сторонами.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи встановлену частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини норму про приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, суд вважає, що розмір сплачуваних позивачем аліментів є в даний час таким, що в достатній мірі забезпечує потреби ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з огляду на її вік. При цьому суд вважає, що стягнення з позивача аліментів в такому розмірі не порушує прав позивача, оскільки після сплати аліментів у розмірі 1/3 доходу щомісячно залишається певна сума коштів у розмірі 2/3 доходу, яку він може використовувати на власний розсуд за відсутності встановленої судом термінової необхідності повністю утримувати інших осіб. Позивач не надав суду доказів, які б свідчили про його непрацездатність і неможливість внаслідок обставин непереборної сили вживати заходів для отримання належного доходу з врахуванням власного батьківського обов'язку утримувати усіх своїх дітей.

За таких обставин, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об'єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, утверджуючи та забезпечуючи права людини, дитини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, вік та стан здоров'я дитини, на утримання якої стягуються аліменти, розмір доходу та стан здоров'я її батьків, інші встановлені обставини, суд вважає відсутніми підстави для зменшення розміру аліментів, які підлягають сплаті позивачем на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки таке зменшення може призвести до втрати цією дитиною достатнього рівня побуту, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного, ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 8, 55, 124 Конституції України, ст. 15 Цивільного кодексу України, ст.ст. 180, 181, 192 Сімейного кодексу України, керуючись нормами цивільного процесуального законодавства, зокрема, ст.ст. 11, 57, 58, 60, 179, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Бойчук О.В.