Справа №476/1380/13-ц 29.01.2015 29.01.2015 29.01.2015
Провадження № 22ц/784/352/15 Головуючий у 1-й інстанції Чернякова Н.В.
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду Мурлигіна О.Я.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 січня 2015 року м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Мурлигіної О.Я.,

суддів: Леванчука О.М., Царюк Л.М.,

при секретарі судового засідання Харитоновій І.В.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (далі - Банк, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»)

на рішення

Єланецького районного суду Миколаївської області від 10 січня 2014 року

за позовом

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК звернулось з позовом до ОСОБА_2, у якому просило стягнути з неї 25 321 грн. боргу за договором кредиту.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, Банк зазначав, що 19 жовтня 2007 року між ними укладено договір, за яким Банк надав відповідачці в кредит 3300 грн. зі сплатою 12 % річних за користування грошима на суму залишку заборгованості. Відповідачка взяті на себе зобов'язання не виконує, внаслідок чого станом на 19 вересня 2013 року утворилось 25 321 грн. заборгованості, з яких 2638 грн. 45 коп. по кредиту, 259 грн. 65 коп. процентів, 1350 грн. 55 коп. комісії за обслуговування кредитом, 19381 грн. 83 коп. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань по договору, 500 грн. штрафу фіксованої частини та 1181 грн. 52 коп. його процентної складової.

Рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 10 січня 2014 року позов задоволено частково. З відповідачки на користь Банку стягнуто 5 930 грн. 17 коп. боргу та 59 грн. 30 коп. судового збору та зменшено розмір пені на всю нараховану суму і відмовлено в задоволенні позову про її стягнення.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» оскаржило рішення в частині стягнення пені та просило змінити рішення, задовольнивши в повному обсязі позовні вимоги.

Рішення залишено без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 11 березня 2014 року.

Однак, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 грудня 2014 року, постановленої за наслідками розгляду касаційної скарги Банку, ухвала апеляційного суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення пені скасована, а справа в цій частині направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, відповідачка не виконала належним чином зобов'язань за кредитним договором від 19 жовтня 2007 року. У зв'язку з чим, суд стягнув з неї на користь позивача за кредитним договором 2638 грн. 45 коп. заборгованості по кредиту, 259 грн. 65 коп. заборгованості за процентами, 1350 грн. комісії, 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 1181 грн. 52 коп. штрафу (процентна складова).

Рішення в цій частині набрало законної сили.

Також, Банк нарахував відповідачці до сплати 19381 грн. 83 коп. пені за період з 20 січня 2008 року по 19 вересня 2013 року.

Ухвалюючи рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення пені, суд виходив з неналежного майнового стану ОСОБА_2

Проте, з висновками суду в повному обсязі погодитись не можна з огляду на наступне.

Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Вказана норма не передбачає звільнення від сплати пені в повному обсязі.

За такого, рішення суду у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК Україні в частині стягнення пені підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині.

Згідно зі ст. 546 та ч. 3 ст. 551 ЦК України, одним із видів забезпечення виконання зобов'язання є неустойка, розмір якої може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Пункт 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розсрочка») («Стандарт»), які виходячи з заяви позичальника є складовою кредитного договору, передбачає сплату позичальником пені в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожний день прострочення платежу.

Як було згадано вище, позивач нарахував відповідачці до сплати з 20 січня 2008 року по 19 вересня 2013 року 19381 грн. 81 коп. пені (неустойки).

Проте, такий розмір неустойки не враховує сімейний і матеріальний стан відповідачки, на що вона письмово вказувала під час розгляду справи в заяві про зменшення пені (а.с.34).

Так, ОСОБА_2 має незначні доходи. Вона є інвалідом третьої групи безстроково. Джерелом її існування є пенсія по інвалідності. ОСОБА_2 знаходиться на обліку в Єланецькій центральній районній лікарні у зв'язку з захворюваннями, та постійно витрачає кошти на лікування. Як виходить з акту обстеження, складеного комісією виконкому Єланецької селищної ради від 26 лютого 2014 року, підсобного господарства у ОСОБА_2 немає, а проживає вона з чоловіком, також інвалідом третьої групи (а.с. 75). За вказаних обставин, стягнення пені в нарахованому Банком розмірі поставить відповідачку в скрутне майнове становище, та перетвориться із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання на несправедливо непомірний тягар.

Вказані обставини, дають підстави для зменшення суми пені, яка повинна бути стягнута з відповідачки, до 3000 грн.

Висновки колегії суддів про можливість, за вказаних обставин, зменшення пені відповідають рішенню Конституційного Суду України у рішенні від 11 липня 2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України ,,Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22 листопада 1996 року (з наступними змінами).

У цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

Крім того, вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та частинах 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Такий висновок Конституційного Суду узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН ,,Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 9 квітня 1985 року № 39/248, в якій наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

Тому Конституційний суд України зазначив, що захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Єланецького районного суду Миколаївської області від 10 січня 2014 року в частині стягнення пені скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, про часткове задоволення вказаних позовних вимог.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» з ОСОБА_2 3000 грн. пені по кредитному договору від 19 жовтня 2007 року.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржено в касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: