Ухвала

іменем україни

21 січня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Карпенко С.О., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків про професійних захворювань України у м. Марганець Дніпропетровської області про призначення та виплату одноразової допомоги на сім'ю у зв'язку зі смертю потерпілого від професійного захворювання, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків про професійних захворювань України у м. Марганець Дніпропетровської області (далі - відділення Фонду) про призначення та виплату одноразової допомоги на сім'ю у зв'язку зі смертю потерпілого від професійного захворювання.

Позовні вимоги мотивувала тим, що з 1989 року до 2004 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, від якого має двох дітей ОСОБА_3, 1990 року народження та ОСОБА_4, 1999 року народження.

У травні 2009 року у ОСОБА_2 було виявлено професійне захворювання, про що складено відповідний акт, а ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, висновком МСЕК від 18 грудня 2013 року встановлено причинний зв'язок смерті ОСОБА_2 з наслідками професійного захворювання.

Посилаючись на те, що після розірвання шлюбу, продовжувала проживати разом з ОСОБА_2 та дітьми за однією адресою, ОСОБА_1 просила встановити факт проживання з останнім однією сім'єю без реєстрації шлюбу з вересня 2004 року до червня 2012 року та зобов'язати відповідача призначити й здійснити їй виплату одноразової допомоги у розмірі п'ятирічного заробітку у зв'язку зі смертю годувальника.

Змінивши позовні вимоги під час розгляду справи, ОСОБА_1 просила зобов'язати відділення Фонду призначити та здійснити їй, як законному представнику неповнолітнього сина ОСОБА_4, одноразову допомогу на сім'ю в розмірі п'ятирічного заробітку ОСОБА_2, померлого унаслідок професійного захворювання, отриманого 28 травня 2009 року.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2014 року позов задоволено.

Зобов'язано відділення Фонду призначити та виплатити ОСОБА_1, одноразово допомогу на сім'ю у розмірі п'ятирічної заробітної плати померлого ОСОБА_2

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2014 року зазначене рішення скасовано й в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і залишити в силі рішення суду першої інстанції, що було помилково скасовано.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволені позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач та її діти позбавлені права на отримання одноразової допомоги у зв'язку зі смертю ОСОБА_2, оскільки шлюб між ним та ОСОБА_1 було розірвано у 2004 році.

Проте з таким висновком суду апеляційної інстанції погодитися не можна.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та вирішувати питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення апеляційного суду таким вимогам закону не відповідає.

Судом установлено, що 09 червня 2009 року ОСОБА_2 встановлено професійне захворювання, про що складено акт розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Висновком МСЕК від 18 грудня 2013 року серії АА № 0000071 встановлено причинний зв'язок смерті потерпілого з наслідками професійного захворювання.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 13 жовтня 1989 року до 01 вересня 2004 року, від якого мають двох дітей ОСОБА_3, 1990 року народження та ОСОБА_4, 1999 року народження.

Як під час шлюбу так і після його розірвання сім'я ОСОБА_4 мешкала й була зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1.

30 березня 2014 року відділенням Фонду призначено одноразову допомогу ОСОБА_4, як особі яка має на неї право у разі смерті потерпілого та щомісячні виплати.

У призначені страхової виплати на сім'ю відмовлено, у зв'язку з ненаданням до пакету документів свідоцтва про одруження.

Згідно зі ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», страхові виплати, які Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку складаються із: 1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати пенсії по інвалідності потерпілому; 4) страхової виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника; 5) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 6) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Відповідно до ч. 7 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання розмір одноразової допомоги його сім'ї повинен бути не меншим за п'ятирічну заробітну плату потерпілого, і, крім того, не меншим за однорічний заробіток потерпілого на кожну особу, яка перебувала на його утримані, а також на його дитину, яка народилася протягом не більше як десятимісячного строку після смерті потерпілого.

За змістом зазначеної норми законодавства право на отримання після смерті потерпілого вищезгаданої виплати у особи виникає у зв'язку із її належністю до складу сім'ї померлого.

Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки (ст. 3 СК України).

Отже, про утворення особами сім'ї може свідчити не тільки укладення між ними шлюбу, кровне споріднення, усиновлення, а й інші обставини, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Про те, що законодавець визнає можливість створення сім'ї чоловіком і жінкою, які не перебувають у шлюбі, свідчить положення ст. 74 СК України.

Згідно довідки ММКП «Житлове господарство» ОСОБА_2 постійно проживав однією сім'єю із колишньою дружиною ОСОБА_1 та їх спільними дітьми, у тому числі неповнолітнім сином ОСОБА_4, у квартирі АДРЕСА_1.

Таким чином, установивши, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 після розірвання шлюбу продовжували проживати однією сім'єю, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права і обов'язки, суд першої інстанції дійшов вірного й обґрунтованого висновку про обгрунтованість вимог позивача, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4, 1999 року народження й наявність правових підстав для призначення та виплати відповідачем одноразової допомоги у зв'язку зі смертю ОСОБА_2

До таких висновків суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Висновки суду узгоджується з матеріалами справи та відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд на порушення вимог ст. ст. 303, 304, 316 ЦПК України зазначені положення закону та обставини справи не врахував й помилково скасував рішення міського суду, не врахувавши при цьому, що за змістом ч. 7 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» право на отримання після смерті потерпілого допомоги виникає, зокрема у випадку належності особи до складу його сім'ї.

Крім того, судом апеляційної інстанції залишено поза увагою той факт, що ОСОБА_4, відповідачем призначена допомога та щомісячні виплати у зв'язку зі смертю батька ОСОБА_2

Отже, безпідставно скасувавши законне й обґрунтоване рішення суду першої інстанції, апеляційний суд припустився помилки в застосуванні процесуального та матеріального закону.

Ураховуючи те, що апеляційним судом помилково скасовано рішення суду першої інстанції, ухвалене згідно із законом, рішення апеляційного суду на підставі ст. 339 ЦПК України підлягає скасуванню із залишенням у силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 336, 339, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2014 року скасувати, залишивши в силі рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

С.О. Карпенко

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко