Справа № 159/349/15-ц
Провадження № 6/159/8/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 02 лютого 2015 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді Панасюка С.Л.

за участю секретаря Віндюк Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ковелі заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про розстрочку виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_2 до неї про поділ майна подружжя.

Заява обґрунтована тим, що згідно рішення суду від 24 січня 2014 року з неї в користь ОСОБА_2 стягнуто 11834 грн. та 997 грн. судових витрат.

Заявник, спираючись на те, що на її утриманні є неповнолітня дитина ІНФОРМАЦІЯ_1 від іншого чоловіка, яка хворіє, потребує значних витрат на лікування та важкохворий батько, просить розстрочити їй виконання рішення на 79 місяців, до вересня 2021 року (до досягнення дитиною повноліття) або ж відраховувати з її заробітку не 20, а 10 відсотків на погашення боргу.

Стягувач ОСОБА_2 категорично заперечує проти задоволення заяви, зазначивши, що заявник умисно затягує виконання рішення, вважаючи, що вона йому нічого не винна, не заплатила за рік, що минув, жодної копійки. Просить відмовити у заяві.

В задоволенні заяви слід відмовити повністю.

Згідно ст.373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Визначений заявником строк розстрочки виконання рішення суду, на 79 місяців, до вересня 2021 року (до досягнення дитиною повноліття), є невиправдано тривалим. Заявник не довела, що названі нею обставини, які перешкоджають виконанню рішення, будуть існувати настільки довго. До того ж, заявник не подала доказів відсутності у неї майна, на яке може бути звернене стягнення для погашення боргу.

Вказані заявником обставини, у випадку їх доведення та відсутності у неї майна, на яке може бути звернене стягнення, могли б стати підставою для відстрочки виконання рішення, однак, на момент розгляду справи заявник заперечує проти відстрочки, а наполягає саме на розстрочці.

Вимога відраховувати з заробітку заявника на погашення боргу не 20, а 10 відсотків не може бути задоволена. Відрахування з заробітної плати заявника поки що взагалі не проводиться і не виключено, що потреби у такому відрахуванні взагалі не буде у випадку наявності у заявника майна, на яке може бути звернене стягнення.

Керуючись ст.373 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду від 24 січня 2014 року про стягнення з неї в користь ОСОБА_2 11834 грн. та 997 грн. судових витрат відмовити повністю.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

ГОЛОВУЮЧИЙ: С.Л.ПАНАСЮК