АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Прядкіної О.В.,

Суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 14 листопада 2014 року

по справі за поданням старшого державного виконавця Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ Бойко О.В. про тимчасове обмеження боржнику у праві виїзду за межі України до виконання останнім зобов'язань за рішенням суду, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2014 року старший державний виконавець Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ Бойко О.В. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов'язань, покладених рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 16 березня 2000р. про стягнення аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина. Зазначали, що заборгованість по сплаті аліментів з січня 2013р. по 1 жовтня 2014р. становить 12 215,75грн.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 14 листопада 2014 року в задоволенні подання старшого державного виконавця Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ Бойко О.В. про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України відмовлено.

Ухвалу оскаржив Октябрський відділ державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції, який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу та ухвалити нову, якою задовольнити подання.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таки підстав:

Як вбачається з матеріалів справи, на примусовому виконанні у Октябрському відділі державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа АЕ-113, виданого 27 березня 2000 року Октябрським районним судом м. Полтави про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини від всіх видів доходів, але не менше ? неоподаткованого мінімуму, щомісячно, починаючи з 16 березня 2000 року.

Звертаючись до суду з поданням, державний виконавець зазначав, що станом на 01.10.2014р. заборгованість боржника по сплаті аліментів становить 12215,75 грн., його місцезнаходження не відоме, внаслідок чого ОСОБА_3 ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду.

Відмовляючи в задоволенні подання, районний суд виходив з того, що старшим державним виконавцем Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ Бойко О.В. не надано доказів, які б підтверджували ухилення від виконання рішення суду боржником.

Згідно п. 18 ч.3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язання за рішенням.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у листі від 01.02.2013р. ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Однак заявником не надано належних доказів ухилення ОСОБА_3 від виконання зобов'язання.

Так, ні в поданні, ні в апеляційній скарзі не зазначено, які заходи вживались державним виконавцем з часу утворення заборгованості - з січня 2013р.- до виклику чи розшуку боржника, з'ясування джерел його доходів, наявності майна, приховування цього майна, що є підтвердженням ухилення від виконання зобов'язань по сплаті аліментів.

За таких обставин, суд правомірно дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують.

Підстав для скасування ухвали місцевого суду колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції відхилити.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 14 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ: