У Х В А Л А І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 28 січня 2015 року м. КиївКолегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі: Черненко В.А., Лесько А.О., Червинської М.Є., розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про звернення стягнення на предмет іпотеки, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, про визнання недійсним іпотечного договору, скасування заборони на відчуження квартири і скасування запису обтяження в Державному реєстрі іпотек за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 31 березня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року, в с т а н о в и л а: У січні 2014 року публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулося до суду із вищевказаним позовом, в якому просило звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною 766 тис. грн в рахунок погашення кредитної заборгованості ОСОБА_5 перед банком по кредитному договору № 10-06-И/15 від 8 серпня 2006 року у розмірі 4 484 657 грн. Вимоги мотивувало тим, що 8 серпня 2006 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», і ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 10-06-И/15 на суму 100 тис. доларів США зі сплатою 12 % річних з датою повернення кредиту до 7 серпня 2024 року з цільовим призначенням кредитних коштів: для придбання квартири АДРЕСА_1 та погоджено графік зменшення розміру заборгованості по кредиту. Для забезпечення зобов'язань за кредитним договором цього ж дня укладено договори поруки № 10-06-ПЗ/15 з ОСОБА_7, № 10-06-П2/15 з ОСОБА_8, № 10-06-П1/15 з ОСОБА_9, а також з ОСОБА_5 іпотечний договір, предметом якого є квартира АДРЕСА_1, яку ОСОБА_5 придбала у ОСОБА_10 згідно договору купівлі-продажу квартири від 8 серпня 2006 року. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 4 вересня 2009 року солідарно стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 734 210 грн 53 коп., у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 про визнання договорів недійсними та застосування трьохсторонньої реституції відмовлено. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14 червня 2007 року позов ОСОБА_4 задоволено, визнано недійсною довіреність від 31 травня 2006 року від імені ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_10, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11, за реєстровим № 3633, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 від 23 червня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12, за реєстровим № 1452, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 від 6 серпня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_13, за реєстровим № 2070. Позичальник ОСОБА_5 кредит не повертає, станом на 18 листопада 2013 року має заборгованість у розмірі 4 484 657 грн. У лютому 2014 року ОСОБА_4 пред'явила зустрічний позов до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_5 про визнання недійсним іпотечного договору, скасування заборони на відчуження квартири і скасування запису обтяження в Державному реєстрі іпотек. Вимоги мотивувала тим, що вона на підставі договору купівлі-продажу є власником квартири АДРЕСА_1, яка незаконно була відчужена від її імені на користь ОСОБА_10, а останній в подальшому відчужив цю квартиру ОСОБА_5 На час укладення іпотечного договору ОСОБА_5 не була власником предмета іпотеки, оскільки правовстановлюючий документ, що посвідчував її право власності на предмет іпотеки був визнаний недійсним. Вона особисто не має ніяких зобов'язань перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», з 30 липня 2004 року вона з родиною постійно проживає в цій квартирі і звернення стягнення на цю квартиру порушить її право власності та права членів її родини. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 31 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року, у задоволенні позову ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано недійсним іпотечний договір, укладений 8 серпня 2006 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» і ОСОБА_5, предметом якого є квартира АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_13, зареєстрований в реєстрі за № 2073. Скасовано заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 30 липня 2004 року, вчинену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_13, зареєстровану в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на підставі іпотечного договору від 8 серпня 2006 року за № 2074. Скасовано запис про реєстрацію обтяження у Державному реєстрі іпотек згідно іпотечного договору, укладеного 8 серпня 2006 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» і ОСОБА_5, предметом якого є квартира АДРЕСА_1, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_13, зареєстрованого в реєстрі за № 2073. У касаційній скарзі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов банку задовольнити повністю, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовити.Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права. Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та задоволення зустрічного позову ОСОБА_4, з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права. Зокрема, суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов правильного висновку про те, що на час укладення оспорюваного іпотечного договору іпотекодавець ОСОБА_5 не була власником предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_1, та не мала права розпоряджатися нею. Крім того, строк позовної давності ОСОБА_4 не пропустила, оскільки порушення її прав власності на квартиру відбулося у січні 2014 року, коли банк звернувся до суду із первісним позовом. Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень. Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити. Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» відхилити. Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 31 березня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Колегія суддів: В.А. Черненко А.О. Лесько М.Є. Червинська