АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/2935/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Гайдук С.В.
Доповідач: Кравець В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючої - Кравець В.А.,

Суддів - Шиманського В.Й., Семенюк Т.А.

при секретарі - Круглику В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський АкціонернийБанк» - Славкіної Марини Анатоліївни на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» про повернення суми депозиту,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2014 рокупредставник позивача звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на користь ОСОБА_3 заборгованість по Договору банківського вкладу «Новорічний подарунок «Квартальний» №724463/2014 в розмірі 2652,13 доларів США та вирішити питання судових витрат.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що відповідач не виконує умов договору депозиту та не повертає йому внесок і відсотки, які були нараховані на вкладені ним кошти.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 вересня 2014 року - позов задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на користь ОСОБА_3 заборгованість по Договору банківського вкладу «Новорічний подарунок «Квартальний» № 724463/2014 в розмірі 2652 долари США 13 центів, що еквівалентно 31019 грн. 97 коп.

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» - Славкіна М.А. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, не з'ясувавши дійсні обставини спору.

Вказує на те, що Постановою Правління Національного банку України від 28 березня 2014 року № 172 «Про врегулювання діяльності фінансових установ та проведення валютних операцій» дані зобов'язання для банків залишились чинними. Додатково зазначено, що вказана вимога поширюється на видачу (отримання) готівкових коштів як в межах України, так і за її межами, незалежно від кількості рахунків клієнта в одному банку. Постановою Правління Національного банку України від 30 травня 2014 року №328 «Про врегулювання діяльності фінансових установ та проведення валютних операцій», постановою Правління Національного банку України від 29 серпня 2014 року № 540 «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України», постановою Правління Національного банку України від 01 грудня 2014 року №758 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» продовжено дію вищезазначених обмежень щодо видачі валютних коштів клієнтів з поточних, вкладних рахунків.

Крім того, Постановою Пленум Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі роз'яснено, що згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання.

Представник ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в судове засіданні не з»явився, просив справу розглядати без їх участі.

Позивач ОСОБА_3 проти скарги заперечував, просив рішення суду у справі залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що банк не виконує свої зобов'язання за договором банківського вкладу та не повертає в повному обсязі грошові кошти, чим порушуються права позивача.

Висновок суду відповідає обставинам справи та грунтується на вимогах закону.

Судом встановлено, що 10.01.2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ «ВіЕйБі Банк» був укладений договір банківського вкладу № 724463/2014 про розміщення вкладником в банку строкового вкладу в сумі 5 000 доларів США на умовах депозитного продукту в національній валюті на строк тринадцять місяців з дня укладення договору, з щомісячною сплатою процентів за ставкою з першого по третій місяці - 12 %, з четвертого по тринадцятий місяць - 2 % (а.с.4).

Позивач нa виконання умов депозитного договору перерахував кошти в сумі 5 000 доларів США, еквівалент у гривнях -39 965,00 грн., що підтверджується квитанцією від 10.01.2014 року (a.c.5).

Відповідно до п.п. 1.2., 1.3., 1.5. договору банк відкриває на ім'я позивача рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» № НОМЕР_1, на який банк перераховує нараховані проценти за збереження вкладу та може бути перерахований вклад по закінченню строку його дії.

Згідно п. 1.7 договору дата вимоги вкладу визначена 10.02.2015 року.

04.04.2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою про припинення договору та виплату суми вкладу та суми нарахованих процентів (а.с.6), проте кошти за вкладом не були повернуті в повному обсязі.

Згідно з п. 1.6 договору при достроковому закритті вкладу проценти за вкладом перераховуються/нараховуються за неповний строк розміщення вкладу за процентною ставкою для випадків дострокового закриття у розмірі, що діє на день закриття вкладу за цим видом вкладу у відповідній валюті, за відповідним строком, відповідною сумою початкового вкладу та відповідною періодичністю виплат процентів, оголошені на Інтернет-сайті Банку.

Як вбачається з виписки по рахунку коштів вихідний залишок коштів на рахунку становить 2 652,13 доларів США, еквівалент у гривнях - 31 019,97 грн. (a.c. 7).

Відповідно до ст.1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно зі ст.1060 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу, незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

За ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Разом з тим, ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення (ст. 1060 ЦК України). Незалежно від виду вкладу банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Виняток становлять вклади, зроблені юридичними особами на інших умовах повернення, що встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Таким чином, апеляційна інстанція погоджується з аргументованим висновком суду першої інстанції про те, що відповідач зобов'язаний повернути позивачу депозитні кошти, оскільки видача коштів за розпорядженням клієнта є обов'язком банку, встановленим ЦК України та умовами договору.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що постанова правління НБУ «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютних ринків України» від 29 серпня 2014 року № 540 не може бути підставою для відмови позивачу в задоволенні позову, оскільки правовідносини між сторонами регулюються законом та договором й зазначене суперечить приписам Конституції України, норми якої мають вищу юридичну силу та пряму дію.

Враховуючи те, що видача коштів за розпорядженням клієнта є обов'язком банку, встановленим ЦК України та умовами договору банківського обслуговування, проте банк не виконав свої зобов'язання по видачі коштів, суд дійшов вірного висновку про задоволення позову та зобов'язання відповідача видати позивачу готівкою одноразовою операцією через касу належні йому кошти в іноземній валюті.

У своїй скарзі апелянт вказує на те, що всупереч вимогам чинного законодавства, під час пред'явлення позовної заяви про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу, позивачем було заявлено вимоги щодо стягнення грошової суми у іноземній валюті, які взагалі не можуть бути задоволені судом.

Разом з тим, апеляційна інстанція не знаходить порушення судом першої інстанції вимог законодавства, оскільки згідно Постанови Пленуму Верховного суду № 14 від 18.12.2009 р., у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Таким чином,суд виконав вказані вимоги, що відображено у резолютивній частині рішення.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді скаржник не надав будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 218,303,304,307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» - Славкіної Марини Анатоліївни - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 вересня 2014 року в справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Судді