Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2015 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючої - судді Андрієнко Г.В

при секретарі Новіовій А.П.

за участю адвокатів : ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава справу за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права на аліменти ,

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_3 29.07.2014 року звернулася до суду із вищевказаним позовом. В заяві зазначила , що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 15.04.2013 р. стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно.

Прохала припинити право ОСОБА_4 на стягнення аліментів на його користь на утримання ОСОБА_4 з ОСОБА_3 Звільнити її від сплати заборгованості по аліментах в розмірі 15361,73 грн. Посилалася на те , що ОСОБА_5 отримує пенсію в розмірі 1596,42 грн. на місяць , що є більшим ніж прожитковий мінімум. ОСОБА_4 також отримує щомісячний дохід від здачі в оренду нерухомості , що перебуває у спільній власності подружжя в розмірі 2500 грн. від ФОП ОСОБА_6 та від агентства « Харків-Реєлком» в розмірі 3000 грн. Відповідач отримує дохід значно більший , ніж мінімальний прожитковий мінімум визначений на 2014 рік.

Водночас , з моменту призначення аліментів її матеріальне становище суттєво змінилося.

На сьогодні вона працює інженером у Полтавському обласному санаторії для дітей з порушенням опорно-рухового апарату та отримує мінімальну заробітну плату. Крім того , на її утриманні знаходиться донька ОСОБА_5, яка є студенткою , навчається на платному відділенні Київського національного університету культури. Батько жодної допомоги на її утримання не надає. Фактично після сплати аліментів їй залишається на прожиття 551 ,50 грн.

В судовому засіданні позивачка та її представник повністю підтримали позовні вимоги та надали пояснення аналогічні змісту позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав та пояснив, що він не отримує орендну плату від ОСОБА_6 та «Харків-Ріелком «. Ці докази є неправдивими і були отримані ОСОБА_3 разом з ОСОБА_7 злочинним шляхом, з цього приводу в Октябрському районному суді м. Полтави розглядається кримінальне провадження , де ОСОБА_4 визнаний потерпілим. Наступний доказ наведений ОСОБА_3 є договір про надання матеріальної допомоги дітьми ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в сумі 700 грн. Ніяких письмових доказів цієї посилки позивач не надала і не посилалася на джерело його походження . Єдиним джерелом його матеріального забезпечення є пенсія за віком в сумі 1754,30 грн. Вважає, що ОСОБА_3 працездатна , має певну освіту та стан здоров*я і може працювати на роботі із більш достойною заробітною платою , а це не робить тому , що не хоче сплачувати матеріальне утримання. Матеріальну допомогу він надає доньці ОСОБА_5 , про що надав відповідні квитанції.

Заслухавши пояснення учасників процесу , дослідивши матеріали справи , суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено , що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 15.04.2013 р. стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно. Позивачка вважає, що відповідач ОСОБА_4 не має права на аліменти , зважаючи на його матеріальний стан, який є набагато кращій , ніж її.

Так , позивачка посилається на те , що ОСОБА_10 отримує арендну плату в сумі 5500 грн. за здачу нерухомості . В якості доказів надала копію розписки ОСОБА_6 і копію договору оренди та акт прийому передачі обєкту нерухомості по вул. Леніна , 13 в м. Полтаві.

В Октябрському районному суді м. Полтави перебуває кримінальне провадження по якому ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 предявлено підозру у вчиненні кримінальних правопорушень повязаних з примушуванням до невиконання цивільно-правових зобовязань , а саме: договору оренди приміщення , вчинене організованою групою, з погрозою насильства над потерпілими та пошкодженням майна за ч.3 ст. 355, ч.3 ст. 28, ст. 3564 ч.3 ст. 28, ч.1 ст. 357 ; ч.5 ст. 186 КК України.

В цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 визнаний потерпілим.

27.06.2013 р. ОСОБА_7 разом із ОСОБА_11, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_3 в приміщенні кіоску за адресою м. Полтава , вул. Леніна 13 із погрозою застосування фізичного насильства відносно ОСОБА_6, примусили його надати письмову відповідь від останнього на лист ОСОБА_3 , наданий йому 21.06.2013 р. , а також примушували ОСОБА_6 до невиконання умов договору оренди нежитлового приміщення від 10.02.2012 р. , укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , вимагаючи натомість укласти договір з ОСОБА_7 та в подальшому сплачувати йому кошти. У випадку відмови від висунутих умов , вказані особи вимагали звільнити дане приміщення , з погрозою насильства над потерпілим.

З метою залучення як доказу до цивільного провадження № 2878/13 , яке перебувало у провадженні Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_7 та інші вимагали та змусили ОСОБА_6 під диктовку ОСОБА_7 скласти розписку про сплату коштів ОСОБА_4 в сумі 2500 грн. за оренду приміщення розташованого по вул. Леніна , 13 в м. Полтаві. Отримавши зазначену розписку , ОСОБА_7 висунув вимогу ОСОБА_6 звільнити дане приміщення або укласти договір оренди з ОСОБА_7 , якому в подальшому сплачувати грошові кошти. Після зазначених подій , ОСОБА_1 вимушений був виїхати з даного приміщення.

В подальшому , ОСОБА_7, виступаючи як представник ОСОБА_3, у цивільному провадженні № 2878/13 , долучив дану розписку як доказ матеріальної забезпеченості ОСОБА_4

10.07.2013 р. ОСОБА_4 дійсно уклав договір оренди частини приміщення ( кіоску ) за адресою м. Полтава , вул. Леніна , 13 із директором ПП « Агенство нерухомості « Харків-Ріелкомпані « ОСОБА_17

В середині липня 2013 р. ОСОБА_7, дізнавшись , що у вказаному приміщенні здійснюють підприємницьку діяльність працівники агентства нерухомості , став вимагати від них звільнити дане приміщення добровільно , або працювати і надалі , але сплатити грошові кошти за оренду приміщення йому.

29.07.2013 р. дізнавшись , що приміщення кіоску працівниками ПП « Агенство нерухомості « Харків-Ріелком» не звільнене , ОСОБА_7 разом із ОСОБА_11, ОСОБА_15, ОСОБА_18, ОСОБА_13, ОСОБА_14, діючи умисно , у складі організованої групи , із застосуванням фізичного та психологічного насильства , винесли з даного приміщення працівника ПП « Агентства нерухомості « Харків-Ріелком» ОСОБА_19 та все майно , що належало ПП « Агенство нерухомості « Харків- Ріелком « на вулицю. ОСОБА_13 змінив замки вхідних дверей у приміщення кіоску з метою недопущення ОСОБА_4 в кіоск залишився біля дверей кіоску ОСОБА_14, який цілодобово виконував обовязки охоронця.

Дані факти є предметом розгляду кримінальної справи.

Таким чином , докази , яка надала ОСОБА_3, суд визнає недопустимими , тому , що вони одержані з порушенням порядку встановленого законом , злочинним шляхом і вони не відповідають дійсності .

Позивачкою не надано доказів того , що на даний час дане нежитлове приміщення здається в оренду та отримується дохід ОСОБА_4

Договору про надання матеріальної допомоги дітьми ОСОБА_4 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в сумі 700 грн. на який посилається позивачка , суду не надано.

Посилання позивачки на той факт , що ОСОБА_4 не надає матеріальної підтримки доньці ОСОБА_20 є безпідставним . Суду надані квитанції про перерахування коштів доньці на її утримання ОСОБА_4

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_4 є пенсіонером , інвалідом 2 групи , отримує пенсію в розмірі 1754 грн. Позивач стверджувала про те , що ОСОБА_4 отримує дохід від підприємницької діяльності . Згідно відповіді ДПІ у м. Полтаві ОСОБА_4 звітує про відсутність доходу від підприємницької діяльності. За перід з 01.01.2014 р. по 01.01.2015 р. ОСОБА_4 було отримано 29000 грн. доходу від Полтавського національного технічного університету ім. Ю.Кондратюка (а.с. 246 ).

Відповідно до ч.1 ст .82 СК України право одного із подружжя на утримання , а також право на утримання , яке особа має після розірвання шлюбу , припиняється у разі поновлення його працездатності , а також реєстрації з ним повторного шлюбу.

Відповідно до ч.3 ст. 82 СК України право одного із подружжя на аліменти , які були присуджені за рішенням суду , може бути припинене за рішенням суду , якщо буде встановлено , що :

1 )одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги;

2) платник аліментів неспроможний надавати матеріальну допомогу.

На даний час ОСОБА_4 не перестав бути непрацездатним , не перестав потребувати матеріальної допомоги , оскільки його матеріальний стан значно не поліпшився з моменту винесення судового рішення про стягнення аліментів.

Платник аліментів ОСОБА_3 спроможна надати матеріальну допомогу , оскільки працює. Навпаки , її матеріальний стан покращився , оскільки на час прийняття рішення про стягнення аліментів вона не працювала.

Позивачка наполягала на своїх вимогах про припинення аліментів і не бажала змінювати позовні вимоги на зменшення розміру стягуємих аліментів. Враховуючи те , що для припинення сплати аліментів правові підстави відсутні , позивачка не змінила підстави для задоволення позовних вимог , то в задоволенні позовних вимог про припинення права на аліменти , звільнення від заборгованості по аліментах слід відмовити .

На підставі вищевикладеного , керуючись ст. ст. 10, 60, 212-215, 218 ЦПК України , ст. 82 СК України , суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права на аліменти відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м. Полтави на протязі 10 діб з моменту оголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя : Г.В. Андрієнко