Провадження № 2-8155/15
У Х В А Л А

05 листопада 2015 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Демидовська А.І., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 інтереси яких представляє - ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення матеріального збитку, моральної шкоди спричиненого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Солом'янського районного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення матеріального збитку, моральної шкоди спричиненого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Зі змісту поданого позову вбачається, що позивачі просять стягнути грошові кошти у зв'язку з заподіянням матеріального збитку, моральної шкоди спричиненого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі:

- найменування позивача і відповідача, їх місце проживання або знаходження, поштовий індекс, номер засобів зв'язку, якщо такий відомий;

- зміст позовних вимог;

- чіткий виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із зазначенням фактів та посиланням на докази, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що позов не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, оскільки в позовній заяві не чітко викладено зміст позовних вимог, підстави та обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, тобто ті юридичні факти, на основі яких позивач обґрунтовує свої вимоги про стягнення з відповідачів матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Суду не зрозуміло чому позивачі звертаються саме до Солом'янського районного суду м. Києва, оскільки ОСОБА_5 проживає за адресою: АДРЕСА_1, місце скоєння ДТП - Херсонська область, що не відноситься до території Солом'янського району м. Києва.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

У відповідності до ч. 6 ст. 110 ЦПК України, позови про відшкодування шкоди, завданої майну фізичних осіб або юридичних осіб, можуть пред'являтися також за місцем завданої шкоди.

У позові позивачі посилаються на те, що звертаються за місцем знаходження Відповідача - 2 - ОСОБА_6, що в свою чергу викликає сумнів щодо належності відповідача. Суду з викладених обставин у позовній заяві не зрозуміло відношення - ОСОБА_6 до справи про стягнення матеріального збитку, моральної шкоди та страхового відшкодування, спричиненого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Зазначення цих обставин за нормами ст. 119 ЦПК України є передумовою відкриття провадження у справі, оскільки відповідно до ст. 15 цього ж Кодексу суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають саме з правових відносин: цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, а не з будь-яких суспільних зв'язків.

Крім того, згідно з чинним законодавством зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову, є обов'язковими для особи, яка пред'являє позов, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести попереднє судове засідання, а відповідач, котрий як і позивач має право на судових захист, має бути обізнаний, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Вивченням позовної заяви та доданих до неї документів встановлено відсутність документа, що підтверджує салату судового збору.

Так, згідно з підпунктом 1 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати ( 487,20 грн.) та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня календарного року.

Підпунктом 2 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру складає 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня календарного року, що складає 487,20 грн..

Відповідно до п. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Виходячи з вищенаведеного, позивачу необхідно належним чином викласти обґрунтування своєї вимоги із зазначенням усіх правових підстав для звернення до суду з даною вимогою відповідно до норм матеріального права із зазначенням доказів в підтвердження даних обставин справи, уточнити відношення відповідача - ОСОБА_6 до справи про стягнення матеріального збитку, моральної шкоди та страхового відшкодування, спричиненого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та надати суду документ, який підтверджує сплату судового збору.

За таких обставин, в силу ч.1 ст. 121 ЦПК України вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаних недоліків.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 інтереси яких представляє - ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення матеріального збитку, моральної шкоди спричиненого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків терміном два дні з моменту отримання копії ухвали, шляхом подачі нової позовної заяви, з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Роз'яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: А.І. Демидовська