Провадження № 2-1223/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 січня 2015 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі :
головуючого судді - Лазаренко В.В.
при секретарі - Пономарьові М.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -
23.09.2014 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини доходу відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що до листопада 2008 року перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого в 2001 році у них народився син ОСОБА_3. Неповнолітній син ОСОБА_3 проживає з відповідачкою та перебуває на повному її утриманні. Відповідач ухиляється від участі у витратах на його утримання, матеріальної допомоги не надає.
В судове засідання позивачка не з'явилася. 30.01.2015 року подала суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності та зазначає, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. 26.01.2015 надійшли письмові заперечення відповідача, з яких вбачається, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини його доходу.
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням заяви позивачки, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що вбачається із свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_1, свідоцтва про народження НОМЕР_2.
Як визначено статтею 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За змістом частин 1 та 2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
Судом встановлено, що на час розгляду справи неповнолітній син ОСОБА_3 проживає з позивачкою та перебуває на повному її утриманні. Відповідач не приймає участі в утриманні дитини, матеріальну допомогу в грошовій чи натуральній формі не надає.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Таким чином, враховуючи, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього ОСОБА_3, всі витрати несе позивачка, а відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та створювати для неї необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя, суд знаходить обґрунтованими вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача аліментів.
При цьому згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Частина 2 цієї ж статті визначає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 182, ст. 191 СК України та обставини встановлені судом, зокрема те, що відповідач працює та отримує стабільний заробіток, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та батьків пенсійного віку, а також те, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів в розмірі зазначеному позивачкою в позовній заяві, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення вимог позивачки про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.09.2014 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.
Разом з цим, при вирішені питання щодо розміру аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на утримання ОСОБА_3, суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що на його утриманні знаходяться ОСОБА_6 та малолітня ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки відповідачем дані обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.
З урахуванням того, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів і суд прийшов до висновку про задоволення позову, з відповідача відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.
Керуючись ст.ст. 110, 112, 180-184, 191 СК України, ст.ст. 10-11, 57-60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/4 частини від усіх доходів відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 вересня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок.
Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: