Справа № 161/954/15-ц
Провадження № 4-с/161/18/15
У Х В А Л А

27 січня 2015 року місто Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Ковтуненко В.В. вивчивши матеріали цивільної справи за скаргою ФОП ОСОБА_1 на дії заступника начальника Другого відділу ДВС Луцького міського управління юстиції ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В :

ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії заступника начальника Другого відділу ДВС Луцького міського управління юстиції ОСОБА_2 В обґрунтування скарги посилається на те, що 05 грудня 2014 року заступник начальника Другого відділу ДВС Луцького міського управління юстиції ОСОБА_2 виніс постанову про накладення штрафу у розмірі 340 гривень. Вважає, що дії заступника начальника Другого відділу ДВС Луцького міського управління юстиції ОСОБА_2 є незаконними, а дана постанова підлягає до скасування з підстав викладених в скарзі. Просить суд поновити строк подання скарги, визнати дії заступника начальника Другого відділу ДВС Луцького міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо накладення штрафу у розмірі 340 гривень та скасувати постанову про накладення штрафу.

Вивчивши письмові матеріали справи, приходжу до висновку про відмову у відкритті провадження з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства;

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах відповідно до статей 28, 41, 89 Закону України Про виконавче провадження при визначених умовах у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виносить постанови про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафу та про стягнення витрат, повязаних із організацією та проведенням виконавчих дій.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону України Про виконавче провадження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами. У звязку із цим справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до компетенції адміністративних судів.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України від 21 травня 2012 року № 5 Про внесення змін до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 3 Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобовязує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Прийнята державним виконавцем постанова про накладення штрафу на боржника, не виконана самостійно, є підставою для її примусового виконання.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону України Про виконавче провадження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Тому слід ураховувати, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. Також до юрисдикції адміністративних судів належать справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Як вбачається із матеріалів справи, що 05 грудня 2014 року заступником начальника Другого відділу ДВС Луцького міського управління юстиції ОСОБА_2 винесено постанову про накладення штрафу (а.с. 3) при примусовому виконанні виконавчого листа № 161/6861/14-ц виданого 02.10.2014 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області про зобовязання ОСОБА_1 передати ОСОБА_3 чавунну ванну. Заступником начальника Другого відділу ДВС Луцького міського управління юстиції ОСОБА_2 було встановлено, що станом на 05 грудня 2014 року рішення суду ОСОБА_1 не виконане, а саме не передано ОСОБА_3 чавунну ванну.

Ураховуючи викладене та керуючись ст. ст. 11, 89 Закону України "Про виконавче провадження" постановив за невиконання без поважних причин рішення, що зобовязує виконати певні дії, накласти на боржника ОСОБА_1 штраф у розмірі 340,00 гривень.

Також вбачається із самого змісту скарги, що оскаржувана постанова про накладення в порядку ст. 89 Закону України "Про виконавче провадження" штрафу на боржника ОСОБА_1 не виконана самостійно, є підставою для її примусового виконання.

Таким чином до юрисдикції (компетенції) адміністративних судів належать справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про накладенням штрафу як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що винесена 05 грудня 2014 року заступником начальника Другого відділу ДВС Луцького міського управління юстиції ОСОБА_2 постанова, в порядку ст. 89 Закону України "Про виконавче провадження" про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 не виконана самостійно, є підставою для її примусового виконання. Оскільки постанови державного виконавця про накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобовязує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. При цьому до юрисдикції (компетенції) адміністративних судів належать справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про накладенням штрафу як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні. А тому за таких обставин приходжу до висновку про відмову у відкритті провадження.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за скаргою ФОП ОСОБА_1 на дії заступника начальника Другого відділу ДВС Луцького міського управління юстиції ОСОБА_2.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5-ти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: В.В. Ковтуненко