Справа № 463/240/15 Головуючий у 1 інстанції: Лакомська Ж.І.
Провадження № 22-ц/783/5655/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Шандри М.М.

суддів: Струс Л.Б., Тропак О.В.

з участю секретаря Куцика І.Б.

та з участю представника Львівського обласного виробничого управління водного господарства «Львівський облводгосп» - Когут Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Бурки В.В.» на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 10 червня 2015 року у справі за позовом Фермерського господарства «Бурки В.В.» до Львівського обласного виробничого управління водного господарства «Львівський облводгосп», Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -

встановила:

Оскаржуваним рішенням суду в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржило Фермерське господарство «Бурки В.В.». Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права та з неправильним встановленням обставин, що мають значення для справи. Рішення суду не ґрунтується на принципах законності, верховенстві права, прийняте без дотримання положень Конституції України. Зазначає, що відмовляючи у задоволенні його позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд виходив з того, що він не надав доказів на обґрунтування моральної шкоди, однак не зазначив у рішенні норми права, які визначають якими засобами доказування підтверджується нанесення моральної шкоди. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов задоволити.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений (а.с. 122), про причини неявки суд не повідомив та з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України здійснюється колегією суддів без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим

Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення відповідає даним вимогам.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач ФГ «Бурки В.В.» звернулось до суду із позовом до Львівського обласного виробничого управління водного господарства «Львівський облводгосп», Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про стягнення 1 000 000 грн. на відшкодування моральної шкоди завданої в результаті протиправних дій начальника Львівського обласного виробничого управління водного господарства «Львівський облводгосп» А.Завербний (зв'язку із наданням ФГ «Бурка В.В.» неповної інформації на запит на інформацію №342 від 18.07.2011 року), що спричинило приниження честі, гідності, ділової репутації.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають встановленню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини,

що мають значення для вирішення спору.

Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" з подальшими змінами і доповненнями, під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв"язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог про заподіяння відповідачем моральної шкоди, зокрема, що внаслідок дій відповідача для позивача настали втрати немайнового характеру, що зумовлені приниженням його честі, гідності та ділової репутації. Відтак, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення не вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Бурки В.В.» відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 10 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий М.М. Шандра

Судді: Л.Б. Струс

О.В. Тропак