АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Марфіна Н.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Мазурик О.Ф., Ратнікової В.М.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - Кочіна ГеннадіяІвановича на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 грудня 2014 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з ОСОБА_2 суму боргу за договором про надання споживчого кредиту №0 від 20 травня 2008 року в розмірі 72 631,14 доларів США, що за курсом НБУ станом на 06 травня 2014 року становить 833 048,39 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, для задоволення вимог ПАТ «УкрСиббанк», що виникли на підставі договору пронадання споживчого кредиту №0 від 20 травня 2008 року в розмірі 72631,14 доларів США, що за курсом НБУ станом на 06 травня 2014 року становить 833048,39 грн., з яких: 55377,31 доларів США, що еквівалентно 635154,27 грн - кредитної заборгованості; 14913,57 доларів США, що еквівалентно 171052,32 грн - заборгованості по процентам; 1200,40 доларів США, що еквівалентно 13768,10 грн. - пені за прострочення сплати по кредиту; 1139,86 доларів США, що еквіваленто 13073,70 грн. - пені за прострочення сплати процентів.

Просив встановити спосіб реалізації нерухомого майна, що належить іпотекодавцю на праві приватної власності, шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», та встановити початкову ціну, визначену на підставі оцінки майна, здійсненої суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 30 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором кредиту №0 від 20 травня 2008 року у загальному розмірі 72631 долар США 14 центів в еквіваленті національної валюти станом на 06 травня 2014 року в сумі 833048,39 грн. В іншій частині позовувідмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору у сумі 1827 грн.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12 березня 2015 року апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» - Кочіна Г.І. відхилено, рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 30 грудня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2015 року касаційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково, ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 12 березня 2015 року скасовано в частині позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник позивача ПАТ «УкрСиббанк» - Кочін Г.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 грудня 2014 року в частині відмови в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки та ухвалити в цій частині нове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення з обох відповідачів судового збору.

Свої доводи мотивує тим, що у зв'язку з невиконанням боржником своїх зобов'язань за кредитним договором, 02 квітня 2014 року позивач надіслав відповідачам відповідні вимоги згідно з ст.35 Закону України «Про іпотеку», у зв'язку з чим набув права звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зазначає, що відмовляючи у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки судом першої інстанції порушено вимоги статей 15, 16, 525, 526, 590, 610, 611 ЦК України, статей 1, 33 Закону України «Про іпотеку» та статей 1, 3, 213 ЦПК України.

Сторони в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, від відповідача ОСОБА_3 надійшла телеграма в якій остання просила відкласти розгляд справи у зв'язку з її хворобою.

Колегія суддів відхиляє клопотання відповідача ОСОБА_3, оскільки останньою не надано доказів на підтвердження хвороби ОСОБА_3 та вважає за можливе роглядати справу у відсутності осіб, які не з'явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Скасовуючи ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 12 березня 2015 року в частині позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки касаційна інстанція виходила з того, що при ухваленні судових рішень судом першої та апеляційної інстанції не враховані вимоги норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, не встановлені та не перевірені обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема не вірно застосовано норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Згідно ч.4 ст.338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Судом встановлено, що 20 травня 2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0 за яким банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 100000 доларів США, а останній зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 21 травня 2018 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 15% річних.

Банк належним чином виконав свої зобов'язання за кредитним договором та надав відповідачу кредит у розмірі визначеному в договорі.

З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором між банком та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки №86023 від 20 травня 2008 року, предметом якого є нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що в порушення вимог ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України позичальник взятих на себе зобов'язань за укладеним з банком кредитним договором не виконав внаслідок чого станом на 06 травня 2014 року утворилася заборгованість в розмірі 72 631,14 доларів США, що за курсом НБУ станом на 06 травня 2014 року становить 833 048 грн. 39 коп., яка складається з: 55 377, 31 доларів США, що за курсом НБУ станом на 06 травня 2014 року становить 635 154 грн. 27 коп.- кредитної заборгованості; 14 913,57 доларів США, що за курсом НБУ станом на 06 травня 2014 року становить 171 052 грн. 32 коп. - заборгованості по процентам; 1 200,40 доларів США, що за курсом НБУ станом на 06 травня 2014 року становить 13 768 грн. 10 коп. - пені за прострочення сплати по кредиту; 1 139,86 доларів США, що за курсом НБУ станом на 06 травня 2014 року становить 13 073 грн. 70 коп. - пені за прострочення процентів.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.590 ЦК Українизвернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст.575 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч.ч. 1, 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з п.п. 4.1, 4.2 договору іпотеки №86023 від 20 травня 2008 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за цим договором; в інших випадках відповідно до діючого законодавства. Звернення стягнення здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; позасудового врегулювання у відповідності до умов цього договору та Закону України «Про іпотеку»; з інших, передбачених законодавством України, підстав. Право визначення підстави та способу звернення стягнення належить іпотекодержателю.

Пунктом 6.5 вказаного договору іпотеки передбачено, що всі повідомлення між сторонами здійснюються у письмовій формі. Листування між сторонами за цим договором здійснюється шляхом направлення або надання однією стороною відповідних повідомлень (рекомендованих листів) іншій стороні на її адресу, що визначена, як адреса для листування у розділі «адреси, банківські реквізити та підписи сторін» цього договору або за іншою адресою, про яку сторона письмово повідомила іншій стороні про зміну адреси. Підтвердженням факту відправлення повідомлення (рекомендованого листа) є поштова квитанція або інший поштовий документ, що підтверджує факт відправки або вручення, або отримання повідомлення. Сторони погодили, що адреса іпотекодержателя для листування, зазначена в цьому договорі, вважається місцем виконання сторонами своїх зобов'язань за договором.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «УкрСиббанк» на адресу ОСОБА_2 направив вимогу №30-11/11307 від 02 квітня 2014 року, в якій було повідомлено, що відповідно до розділу 6 кредитного договору у разі порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань за договором строком більш нім на один місяць та у випадку непогашення простроченого грошового зобов'язання протягом 31 календарного дня, з дня отримання вимоги, банк визнає термін повернення кредиту таким, що настав та вимагає від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати за кредит з 32 календарного дня з дати одержання позичальником повідомлення про дострокове повернення кредиту. При цьому в разі неотримання позичальником вказаного повідомлення термін повернення кредиту вважається таким, що настав з 41 календарного дня з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту, а тому АТ «УкрСиббанк» вимагав від ОСОБА_2 виконання останнім своїх зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту №0 від 20 травня 2008 року, а саме: сплатити ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість по поверненню суми кредиту в повному обсязі, сплаті нарахованих процентів, що становить 67749,68 доларів США.

02 квітня 2014 року ПАТ «УкрСиббанк» на адресу ОСОБА_3 направив вимогу №30-11/11306 в якій було повідомлено, про порушення позичальник своїх зобов'язаннь щодо погашення заборгованості по наданому кредиту та було запропоновано ОСОБА_3 усунути порушення договору про надання споживчого кредиту №0 від 20 травня 2008 року протягом 30 днів з дня отримання вказаної вимоги, а у випадку не усунення порушень на 31 день з дня отримання вимоги, АТ «УкрСиббанк» буде вживати заходи, передбачені договором іпотеки, а саме: звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вказані вимоги були направлені на адреси відповідачів, що вказані в договорі про надання споживчого кредиту №0 від 20 травня 2008 року та в договорі іпотеки №86023 від 20 травня 2008 року, що підтверджується реєстрами про направлення заказних пакетів та квитанціями УДППЗ «Укрпошта» (а.с.39-41).

Вказані вимоги відповідачами виконані не були.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30 грудня 2014 рокув частині, яке набуло законної сили, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором кредиту №0 від 20 травня 2008 року у загальному розмірі 72631,14 долар США, що еквівалентно станом на 06 травня 2014 року 833048,39 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд першої інстанції виходив з того, що квартира, яка передана в іпотеку є забезпеченням кредитного договору наданого в іноземній валюті, вона є єдиним житлом відповідачів, її площа не перевищує 140 кв.м, іншого житла відповідачі не мають, у зв'язку із чим позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягають задоволенню згідно з положеннями Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з яким протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про заставу», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами − резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільнення від його виконання. Відтак установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати ( відчужувати без згоди власника).

Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, а тому колегія суддів вважає, що вказані обставини не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, а тому рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року №6-57цс15, яка згідно з ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів.

Відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленою статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Частиною 6 ст.38 Закону України «Про іпотеку», передбачено, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотеко держателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 грудня 2014 року про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - Кочіна ГеннадіяІвановичазадовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 грудня 2014 року про відмову в задоволенні позовних вимогпублічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк»» за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 20 травня 2008 року в розмірі 72 631,14 доларів США, що за курсом НБУ станом на 06 травня 2014 року становить 833 048 грн. 39 коп., яка складається з :

55 377, 31 доларів США, що за курсом НБУ станом на 06 травня 2014 року становить 635 154 грн. 27 коп.- кредитної заборгованості;

14 913,57 доларів США, що за курсом НБУ станом на 06 травня 2014 року становить 171 052 грн. 32 коп. - заборгованості по процентам;

1 200,40 доларів США, що за курсом НБУ станом на 06 травня 2014 року становить 13 768 грн. 10 коп. - пені за прострочення сплати по кредиту;

1 139,86 доларів США, що за курсом НБУ станом на 06 травня 2014 року становить 13 073 грн. 70 коп. - пені за прострочення процентів -

звернути стягнення на предмет іпотеки - трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки за ціною, яка встановлюється на рівні цін не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Рішення набирає законної сили з моментуйогопроголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді