Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:головуючого судді: - Ковальчук Н.М.,

суддів - Григоренка М.П., Максимчук З.М.,

секретар судового засідання - Шептицької С.С.,

з участю відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

представника позивача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду від 11 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної компенсації,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду від 11 листопада 2014 року вказаний позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 компенсацію ? частки квартири АДРЕСА_1 в сумі 10 000 доларів США, що еквівалентно 130 000 грн. та у зв'язку з цим припинено її право спільної часткової власності у цій квартирі. Вирішено питання про судові витрати.

Вважаючи рішення суду таким, що ухвалене із порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з'ясування всіх обставин справи, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі пояснює, що позивачка є власником ? частини спірної квартири на підставі рішення апеляційного суду Рівненської області від 22.01.2014 року. Зазначає, що вона має можливість користуватися своєю власністю, оскільки в квартирі ніхто не прописаний і ніхто не проживає. Стверджує, що закон не передбачає можливості реалізації прав одного співвласника за рахунок порушення прав інших співвласників, а відтак із визначеного ст. 364 ЦК України права позивачки на виділ у натурі частки із майна, що є спільною частковою власністю, не випливає обов'язок сплатити компенсацію цієї частки іншим співвласником. Вказує, він не є співвласником квартири, інша частина належить ОСОБА_6, а тому місцевим судом порушено процесуальні норми, оскільки не визначено коло усіх співвласників та не залучено до участі в справі співвласника ОСОБА_6, а також не перевірено оригіналу свідоцтва про право власності на спірну квартиру. Покликаючись на те, що право позивачки, раніше порушене відчуженням без її згоди належної їй ? частини квартири, уже відновлене в судовому порядку, в результаті чого вона набула право власності на цю частину квартири, має змогу нею користуватись, а відтак заявлені вимоги безпідставні, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення учасників процесу, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

_______________________________________________________________________

Справа № 569/16833/14-ц Головуючий в суді І інстанції - Галінська В.В.

Провадження № 22-ц 787/39/2014 Суддя-доповідач - Ковальчук Н.М.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивачки про відновлення свого права власності, порушеного відповідачем шляхом продажу спільної сумісної власності, є обґрунтованими, взяв до уваги, що сторони не мають наміру встановлювати порядок спільного користування своєю власністю, та стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 половину вартості квартири, яку позивачка вказала в позовній заяві.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, виходячи із слідуючого.

Судом встановлено, що вимога позивачки ОСОБА_5 про визнання за нею права власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1, яка перебувала у спільній сумісній власності, і яку відповідач незаконно без її згоди відчужив, вирішувалась судами в порядку цивільного судочинства і з цього приводу ухвалювались рішення.

За результатами розгляду судових спорів право власності на ? частину спірної квартири ОСОБА_5 відновила, що стверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.03.2014 року.

Відповідно до повідомленні Рівненського міського бюро технічної інвентаризації № 1279 від 23 травня 2011 року співвласником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_6

У спірній квартирі був зареєстрований відповідач ОСОБА_2., який виписався з квартири 2 лютого 2009 року та з 4 вересня 2009 року зареєстрований в с.Здовбиця Здолбунівського району, що стверджується відмітками у його паспорті.

Згідно зі ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. За положенням ст. 364 ЦК України, право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками і такому праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов'язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду судом справи.

При цьому зазначеною нормою передбачено, що вимоги про стягнення компенсації можуть пред»являтись тільки до співвласників майна, обов'язковою умовою призначення грошової компенсації є згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки, і не передбачається обов'язковість згоди інших співвласників на такий виділ та не ставиться право співвласника на виділ у залежність до згоди інших співвласників і мотивів, з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ.

Твердження апеляційної скарги про те, що право позивачки на частку у квартирі відновлено шляхом визнання за нею права власності на половину квартири і вона не довела, що в неї існують перешкоди в користуванні власністю через неможливість встановлення порядку користування спільною частковою власністю з іншим співвласником ОСОБА_6, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу, та спростовують висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 забов»язаний сплатити позивачці за належну їй частку 130 000 гривень компенсації.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивачки про одержання від ОСОБА_2 грошової компенсації вартості ? частки спірної квартири не відповідають положенням ст. 364 ЦК України, яка передбачає право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації від інших співвласників цього майна.

Норми процесуального права передбачають, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на те, що при вирішенні спору припущені помилки в застосуванні норм матеріального права, колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання про задоволення апеляційної скарги, оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду від 11 листопада 2014 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної компенсації відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі шістсот п»ятдесят гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя підпис Ковальчук Н.М.

Судді : підпис Григоренко М.П.

підпис Максимчук З.М.

Згідно:суддя-доповідач Ковальчук Н.М.