Справа № 575/36/15-ц
Провадження № 2/575/24/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2015 р. смт. Велика Писарівка

В.Писарівський районний суд Сумської області у складі:

головуючого - судді Савєльєвої А.І.

за участю секретаря - Доценко Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.В.Писарівка справу за цивільним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на малолітню дитину,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася до суду з даним цивільним позовом, в якому зазначає, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який в подальшому рішенням В.Писарівського райсуду Сумської області від 25.06.2014 року було розірвано, та від шлюбу мають з відповідачем малолітнього сина ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходиться на утриманні позивача. За таких обставин позивач просить позов задовольнити.

У судовому засіданні позивач на позовних вимогах наполягає, просить позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав, проти стягнення з нього в судовому порядку аліментів на утримання неповнолітнього сина не заперечує.

Заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Матеріалами справи встановлено, що з 18.08.2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням В.Писарівського райсуду Сумської області від 25.06.2014 року у справі № 575/475/14-ц було розірвано (а.с.4).

У відповідності до свідоцтва про народження неповнолітнього ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1, у графі «батько» значиться ОСОБА_3 (а.с.3).

На даний час сторони фактично мешкають окремо, неповнолітня дитина проживає з матір'ю - позивачем по справі та знаходиться на її утриманні. На час розгляду справи позивач працює, отримує заробітну плату, середній розмір якої становить 1889,59 грн. (а.с.5).

Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 (стаття 5), кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. №789-XІІ) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Невиплата аліментів на утримання неповнолітніх дітей, на які вони мають право відповідно до законодавства становить порушення їх майнових прав відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини, яка передбачає таке: «Кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». У справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини висловив наступну думку: «Поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу № 1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і, таким, як «власність» в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу №1.

Згідно зі ст. ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними віку повноліття. Утримання неповнолітньої дитини являється обов'язком як матері, так в рівній мірі і батька.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК України). При цьому, як зазначено у ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач має задовільний стан здоров'я, інвалідом не являється, працює, отримує заробітну плату у розмірі 2836,00 грн., що підтверджується довідкою про доходи № 26 від 27.01.2015 року, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини.

Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і може бути прийняте судом.

У відповідності до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

З урахуванням обставин справи, приписів ст.183 СК України, суд вважає за можливе позов задовольнити і стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у частці від його заробітку (доходу) у розмірі 1/4 частини всих видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також судовий збір на користь держави.

На підставі ст.ст. 180,181,182,183,191 Сімейного Кодексу України,

керуючись ст.ст. 10,11,27,31,60,88,209,212,214,215,367 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м.Суми, на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/4 частини всих видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 19.01.2015 року і до досягнення дитиною віку повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Сумської області через В.Писарівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 06 лютого 2015 року.

Суддя А.І.Савєльєва