Номер провадження 2/754/192/15
РІШЕННЯ

Іменем України

28.01.2015 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Клочко І.В.

за участю секретаря Моторенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.09.1992 року було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем. Від шлюбу позивач та відповідач мають доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Під час перебування у шлюбі сторонами було придбано квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 90,90 кв.м. шляхом укладення договору про фінансування будівництва житла за програмою «50х50» між Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради та ОСОБА_4 (мати відповідача), ОСОБА_5 (вітчим відповідача), ОСОБА_2, який діяв від свого імені та від імені неповнолітньої доньки.

Оскільки, ОСОБА_5 - вітчим відповідача, помер, його частину квартири успадкувала ОСОБА_4 - мати відповідача. Таким чином, власником ? частини спірної квартири є ОСОБА_4, власником ? частини є відповідач та власником ? частини даної квартири є донька сторін - ОСОБА_3 Враховуючи, що позивач та відповідач не спілкуються, а також те, що ОСОБА_1 іншого помешкання не має, остання просить суд, визнати за нею у порядку поділу майна, набутого за час шлюбу право власності на 1/8 частину житлової квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і за відповідачем 1/8 частину вказаної квартири.

Не погоджуючись з позовними вимогами відповідач подав зустрічну позовну заяву, в якій посилається на те, що позивачка не була членом його сім'ї, а вказана позивачем вартість квартири в розмірі 367005,12 грн є завищеною, оскільки, ОСОБА_4 - мати відповідача сплатила 183502,56 грн, а решту коштів сплатила Держава Україна, тому що ОСОБА_4, як чорнобилець першої категорії мала пільгу при будівництві житла. До того ж, значна сума грошових коштів за квартиру була внесена ОСОБА_4, яка продала свій власний будинок, який було отримано в спадок, а тому ОСОБА_2 просить суд, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі та постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 45875,64 грн.

В судовому засіданні представник позивача за основним позовом, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, проти задоволення зустрічної позовної заяви заперечував.

Представник відповідача за основним позовом в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та просив задовольнити позовні вимоги за зустрічною позовною заявою в повному обсязі. Також, представник відповідача - ОСОБА_7 просив звернути увагу суд на той факт, що ОСОБА_1 з 2004 року по 2008 рік проживала у батьків в м. Суми, а тому жодним чином не могла приймати участь в будівництві спірної квартири в 2006-2007 роках, тобто позивачка одноособово встановила «режим окремого проживання подружжя».

25.09.2014 року до суду надійшла заява від третьої особи - ОСОБА_4, в якій остання з позовними вимогами не згодна, а тому просить в позові відмовити та справу розглядати без її участі.

21.11.2014 року через канцелярію суду надійшла заява від третьої особи - ОСОБА_3, в якій остання позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу без її участі.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, пояснення свідків - ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, шлюб між сторонами був укладений 11.09.1992 року (а.с.8).

Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.17).

10.07.2006 року між Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, який діє від свого імені та в інтересах неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 було укладено договір про фінансування будівництва житла за програмою «50х50» №281-М-1, відповідно до якого об'єктом інвестування є квартира, що знаходиться АДРЕСА_1 (а.с.9).

Відповідно до п. 3 договору, вартість об'єкту інвестування (50%) складає 182937,31 грн (а.с.9).

18.07.2008 року між Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, який діє від свого імені та в інтересах неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 було укладено додатковий договір до договору про фінансування будівництва житла за програмою «50х50» №281/М-1 від 10.07.2006 року (а.с.10).

ОСОБА_2 було сплачено 85000,00 грн на виконання умов договору про фінансування будівництва житла за програмою «50х50», що підтверджується квитанціями №45 від 19.07.2006 року, №61 від 18.09.2006 року, №9 від 11.06.2007 року (а.с.14-16).

В матеріалах справи містяться заяви, з яких вбачається, що ОСОБА_2 просить перенести строк виплати залишкової суми за квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в зв'язку з тим, що надання кредиту на підприємстві «УКРДОРТЕХНОЛОГІЯ», в якому працює відповідач, перенесено на інший квартал 2007 року (а.с.12-13).

Відповідно до свідоцтва про право власності від 20.08.2008 року, квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в рівних частинах на праві приватної власності (а.с.11).

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 31.07.2014 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.56).

Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги за основним позовом підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми) самостійного заробітку (доходу).

Частиною 3 ст. 61 ЦК України, передбачено, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. За загальним правилом, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, виходячи із рівності часток та за їх взаємною згодою. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

В судовому засіданні представник відповідача за основним позовом звертав увагу суду на те, що основна частина грошових коштів за спірну квартиру була внесена матір'ю ОСОБА_2, посилаючись на договір купівлі-продажу від 18.08.2004 року, відповідно до якого ОСОБА_4 (мати відповідача) продала житловий будинок за ціною 8000,00 грн (а.с.59).

Представником відповідача за основним позовом не було доведено факт, що кошти отримані від продажу спадкового майна третьої особи - ОСОБА_4 були внесені в повному обсязі на придбання спірної квартири, та не надано жодних доказів.

Відповідно до ч. 7 ст. 57 СК України, якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

Згідно з правовою позицією, зазначеною Верховним Судом України у постанові від 02.10.2013 року у справі № 6-79цс13, застосування якої в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто, застосовуючи цю норму права (ст. 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

В судовому засіданні представник позивача за основним позовом пояснив, що батько ОСОБА_1 продав свій автомобіль за 900 доларів США та доклавши ще 100 доларів США віддав ці кошти ОСОБА_2 на придбання квартири, що також підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_10

Згідно з вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України, розгляд і вирішення цивільних справ у судах проводиться на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, відповідачем за первісним позовом не надано суду будь-яких переконливих доказів, які б свідчили про те, що на придбання спірної квартири ним були затрачені гроші, належні йому особисто.

Оскільки, предметом спору є визнання право власності на 1/8 частину квартиру, а не поділ рухомих речей, які знаходяться в спірній квартирі, суд не бере до уваги акт про вивезення майна та надані до нього фотокопії.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що ? частина спірної квартири була придбана ОСОБА_2 під час перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 і є спільною сумісною власністю подружжя.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки, представником відповідача за основним позовом не доведено обгрунтованість стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми коштів в розмірі 45875,64 грн, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви.

Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем за основним позовом компенсуються за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 331, 368 ЦК України, ст. ст. 60, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про поділ майна подружжя - задовольнити.

В порядку поділу майна визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІННОМЕР_1, право власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 90,9кв.м, житловою площею 46,7кв.м, яка складається з трьох житлових кімнат, житловими площами 17,3кв.м, 12,2кв.м та 17,2кв.м.

В порядку поділу майна визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІННОМЕР_2, право власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 90,9кв.м, житловою площею 46,7кв.м, яка складається з трьох житлових кімнат, житловими площами 17,3кв.м, 12,2кв.м та 17,2кв.м.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів - відмовити.

Судові витрати понесені ОСОБА_1 компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Головуючий: