Номер провадження 2/754/2937/15
Справа №754/5309/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

(повне рішення суду виготовлено 23 жовтня 2015 року)

20.10.2015 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Грегуль О.В.

при секретарі - Сивенко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про відшкодування збитків, завданих забезпеченням позову,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернувшись до суду з вищевказаним позовом і посилаючись на завдання їй збитків забезпеченням позову, просить стягнути з відповідача: 1564630 грн. - у відшкодування цих збитків. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що вона мала намір продати нерухоме майно і 10.12.2014 року їй був переданий авансовий внесок у розмірі: 100000 доларів США, що станом на 10.12.2014 року, еквівалентно за курсом НБУ: 156430 грн.. Однак, у нотаріуса виявилось, що на це майно накладено арешт ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 05.12.2014 року і в результаті чого, вона була вимушена повернути авансовий платіж.

Позивачка у судове засідання не з'явилась.

Від представника позивачки до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивачки та її представників, а також у цьому клопотанні, представник позивачки, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Третя особа в судове засідання не з'явилась і доказів про поважність причин своєї неявки, суду не надала, хоча про час і місце розгляду справи, неодноразово повідомлялась належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи, письмовими доказами.

Представник відповідача не заперечував проти розгляду справи по суті за відсутності позивачки, її представників та третьої особи по справі.

З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі, для її розгляду по суті за відсутності позивачки, її представників та третьої особи по справі.

У судовому засіданні представник відповідача, пред'явленні до відповідача позовні вимоги не визнав і посилаючись на їх безпідставність, просив у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив наступне.

Відповідач подав до Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області позов, пред'явлений ним до позивачки та третьої особи про стягнення позики в сумі: 500000 грн.. Разом із позовом відповідач подав і заяву про забезпечення позову.

Ухвалою судді Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 05.12.2014 року, накладено арешт на АДРЕСА_1 та два машиномісця, що розташовані на першому рівні підвалу АДРЕСА_2 та право власності на які, тобто, квартиру і два машиномісця, зареєстровані за позивачкою.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.03.2015 року, скасовано ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 05.12.2014 року та постановлено нову, якою відповідачу - ОСОБА_2, відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Згідно зі ст. 155 ЦПК України, 1. У разі скасування заходів забезпечення позову, набрання законної сили рішенням про відмову у задоволенні позову чи ухвалою про закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову, має право на відшкодування збитків, завданих забезпеченням позову. 2. У разі внесення позивачем предмета застави відшкодування збитків, завданих забезпеченням позову, в першу чергу здійснюється за рахунок предмета застави. 3. Предмет застави повертається позивачеві, якщо позов про відшкодування збитків не подано протягом двох місяців після настання обставин, визначених частиною першою цієї статті. Також предмет застави повертається позивачеві, якщо набрало законної сили рішення суду про задоволення позову або якщо сторони уклали мирову угоду.

Будь-яких конкретних правових доказів, які б свідчили, що вона дійсно отримувала, а потім повертала авансовий платіж із-за неможливості продати нерухоме майно, через накладення арешту на це майно та заборону його відчуження, позивачка зі своїми представниками, суду не надали і судом таких доказів не здобуто.

Також, суду не надано і судом у процесі розгляду справи, не здобуто конкретних правових доказів, які б свідчили, що із-за накладення арешту на майно та заборону його відчуження, дане майно втрачено, пошкоджено або зменшилось у своїй ціні.

Не свідчать про це і надіслані до суду представником позивачки, витяги з мережі «Інтернет» про розміщення оголошення в мережі «Інтернет» про продаж нерухомого майна.

З урахуванням викладено, суд вважає позовні вимоги недоведеними.

За таких обставин, позов задоволенню не підлягає.

Оскільки позов не задовольняється, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, понесені позивачкою судові витрати по справі за рахунок відповідача, не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 4-11, 209, 213-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1.

Понесені ОСОБА_1 судові витрати по справі, покласти на ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: