У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Гримич М.К., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Романівського районного суду Житомирської області від 17 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 13 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус Любарського районного нотаріального округу Соляр Віталій Миколайович, про визнання недійсним договору дарування,

встановив:

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 06 квітня 2011 року приватним нотаріусом Любарського району Житомирської області Соляром В.М., був посвідчений договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 згідно якого вона подарувала вказаний будинок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках кожному, вказуючи, що договір дарування є удаваним правочином, оскільки був укладений з метою приховати правочин про довічне утримання, також нею було допущено помилку щодо самої природи договору, так як між нею та відповідачкою ОСОБА_4 мав бути укладений договір довічного утримання, причини внесення відповідача ОСОБА_3 до оспорюваного договору, як обдарованого, її не зрозумілі, оскільки домовленості із ним не було. Посилаючись на вказані обставини та з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати договір дарування житлового будинку недійсним.

Рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 17 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 13 січня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Доводи касаційної скарги, додані до неї матеріали, зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій повно встановлені фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів та вірно застосовані норми матеріального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення місцевого суду. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою заявника з висновками судів по їх оцінці.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Романівського районного суду Житомирської області від 17 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 13 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: приватний нотаріус Любарського районного нотаріального округу - Соляр Віталій Миколайович, про визнання недійсним договору дарування.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ М.К. Гримич