АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/862/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 30 Кузьменко В. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКорнієнко Н. В.
суддівГончар Н. І. , Ювшина В. І.
при секретаріАнкудінові О.І.,

з участю: представника апелянта ОСОБА_6- ОСОБА_7,

представника позивачки ОСОБА_8 - ОСОБА_9,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_10 про відшкодування майнової і моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

03 вересня 2014 року ОСОБА_8 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про відшкодування майнової i моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 19 грудня 2013 року о 20 год.20 хв. ОСОБА_10, керував автомобілем DAEWOO FSO LANOS д.н.з. НОМЕР_1, який на правi власності належить ОСОБА_6, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1, не дав дорогу автомобілю SKODA OCTAVIA д.н.з. НОМЕР_2, що належить позивачу на правi власності, під керуванням водія ОСОБА_11, що рухався по вул. Благовісній та скоїв з ним зіткнення, чим порушив п. 2.36, 16.11 Правил дорожнього руху України.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобiлi отримали механiчнi ушкодження з матеріальними збитками.

Постановою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 лютого 2014 року ОСОБА_12 визнаний винним у вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та до нього застосоване адмiнiстративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 400 гривень.

Вiдповiдно до висновку експертного авто-товарознавчого дослідження від 25.02.2014 року вартість завданої шкоди складає 105 470 грн. 04 коп. Позивачу страховою компанією ПАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» виплачено 50 000 грн. Проте не відшкодованими залишилися 55 470 гривень 04 копійки.

Крім цього, діями відповідача ОСОБА_6, яка є власником транспортного засобу, в результаті дорожньо - транспортної пригоди, їй, позивачу, заподіяно ще й моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку зі значним пошкодженням її цінного майна.

Тому просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_6. на її користь матеріальну шкоду в сумі 55 470 грн. 04 коп., моральну шкоду в сумі 30 000 грн. та судові витрати.

Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 18 лютого 2015 року позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Вирішено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 55 470 грн. 04 коп., моральну шкоду в сумі 1 000 грн. та судові витрати в сумі 854 грн. 70 коп., а всього - 57 324 грн. 74 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, вважаючи рішення суду незаконним, необ'єктивним та таким, що порушує її матеріальні права, просить його скасувати та ухвалите нове про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення не відповідає.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки позивачці була завдана матеріальна і моральна шкода протиправними діями водія ОСОБА_10, то дану шкоду їй повинна відшкодувати відповідачка ОСОБА_6, як власник транспортного засобу за участі якого сталася дорожньо-транспортна пригода.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

За змістом ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон від 01.07.2004, № 1961-IV) страхування відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових прав страхувальника.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи (Ст.22 Закону від 01.07.2004, № 1961-IV).

Виходячи із суті такого страхування Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди.

Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст.985 ЦК України, страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи (вигодонабувача), якій страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі настання страхового випадку.

Встановлено, що 19 грудня 2013 року о 20 год. 20 хв. ОСОБА_10 керував автомобілем DAEWOO FSO LANOS д.н.з. НОМЕР_1, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1, не дав дорогу автомобілю SKODA OCTAVIA д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_11 С, що рухався по вул. Благовісній, та скоїв з ним зіткнення, чим порушив п. 2.36, 16.11 Правил дорожнього руху України.

Власником автомобіля DAEWOO FSO LANOS д.н.з. НОМЕР_1 є відповідачка ОСОБА_6

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля SKODA OCTAVIA д.н.з. НОМЕР_2 є позивачка ОСОБА_8 (а.с. 6).

Постановою судді Соснівського районного суду м. Черкаси у справі про адміністративне правопорушення від 14 лютого 2014 року ОСОБА_10 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України і до нього застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 400 гривень (а.с. 7).

Відповідно до висновку № 43/14 експертного автотоварознавчого дослідження

від 25.02.2014року вартість матеріальних збитків, заподіяних при ДТП власнику автомобіля SKODA OCTAVIA д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_8 на момент проведення оцінки без урахування втрати товарної вартості складає 105470 грн. 04 коп. (а.с. 9-31).

Відповідно до вимог ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Згідно листа ПАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» № 2208/14 від 22 серпня 2014 року, 31.03.2014 року ОСОБА_8 страховою компанією виплачено 50 000 грн., у зв'язку з пошкодження автомобіля, внаслідок ДТП (а.с. 32).

З протоколу огляду транспортного засобу № 73 від 11 лютого 2015 року вбачається, що огляд автомобіля SKODA OCTAVIA д.н.з. НОМЕР_2 на предмет встановлення пошкоджень, проводився за участю учасника ДТП ОСОБА_10 (а.с. 54-56).

Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, від 27 березня 1992 року № 6 у п.4 роз'яснено, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав ( договору оренди, довіреності тощо).

Таким чином, як вбачається із аналізу наведеної норми права, суб'єктами відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки може бути власник цього джерела, володілець, тобто особа яка фактично утримує у себе це джерело, а також особа, яка без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст. 398 ЦК України передбачено, що право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Отже, для вирішення питання про притягнення тієї чи іншої особи до відшкодування шкоди за ст. 1187 ЦК України суду необхідно було визначити дві основні ознаки володільця транспортного засобу: юридичну та матеріальну (фактичну), тобто, виявити того, хто фактично володіє транспортним засобом ( а саме здійснює його експлуатацію, використання, зберігання та утримання) та відповідні правові підстави такого володіння.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Власником автомобіля марки DAEWOO FSO LANOS д.н.з. НОМЕР_1, за участю якого сталося ДТП, є відповідачка ОСОБА_6

Однак, як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_6, особисто передала ОСОБА_10 автомобіль DAEWOO FSO LANOS разом із свідоцтвом про реєстрацію машини.

Тобто ОСОБА_6 добровільно, як власник транспортного засобу, передала автомобіль у володіння ОСОБА_10 При цьому законом не передбачено, що власник транспортного засобу, передаючи транспортний засіб у володіння іншій особі має укладати будь-які письмові угоди, які б підтверджували укладання між ними відповідного договору.

Крім того, пунктом 2.2 Правил дорожнього руху визначено, що власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Таким чином, оскільки законом не передбачається укладання письмових угод на підтвердження передачі транспортного засобу у володіння і при відсутності заяви власника про неправомірне заволодіння його транспортним засобом, вважається, що особа, яка керувала ним, володіє ним на законних підставах.

З врахуванням наведеного, шкода, яка була завдана джерелом підвищеної небезпеки, має бути відшкодована саме винною у ДТП особою, у володіння якої знаходився автомобіль DAEWOO FSO LANOS, тобто ОСОБА_10

При зверненні до суду в позовній заяві ОСОБА_8, ставлячи питання про стягнення майнової та моральної шкоди з відповідачки ОСОБА_6, з чим погодився і суд першої інстанції, посилається на правовий висновок Верховного Суду України у справі про відшкодуванні майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди №6-108цс13 від 06.11.2013 року.

Так, у вказаному висновку зазначено, що відповідно до аналізу норм ст.ст. 1167, 1172, 1187, 1188 ЦК України шкода, ( в тому числі моральна), завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Разом з тим, в даному випадку в судовому засіданні не встановлено і в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_10, який у справі залучений як третя особа і по вині якого сталася ДТП, перебував з відповідачкою ОСОБА_6 у трудових відносинах чи виконував завдання останньої як його роботодавця.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Встановивши дійсні обставини справи і визначивши відповідно до них правовідносини, судова колегія вважає, що право ОСОБА_8 не може бути захищено в обраний нею спосіб шляхом стягнення завданої шкоди з особи, яка є власником транспортного засобу, а має бути захищено лише шляхом покладення обов'язку з відшкодування завданої шкоди саме на володільця джерела підвищеної небезпеки - ОСОБА_10

Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні спору не повно з'ясував та перевірив всі фактичні обставини справи, не правильно оцінив докази та дав їм неналежну правову оцінку, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, не правильно визначив норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин та прийняв не законне судове рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкас від 18 лютого 2015 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 до ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_10 про відшкодування майнової і моральної шкоди - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :