АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1800/15 Справа № 206/6103/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Румянцев О. П. Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2015 м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Самарський РВ в м. Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, скасування державної реєстрації, виселення та вселення, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її брат ОСОБА_4, у зв'язку з чим відкрилась спадщина на частку в будинку АДРЕСА_1. Під час підготовки та оформлення документів стосовно спадщини з'ясувалось наявність державної реєстрації ОСОБА_5, яку вона отримала в 2009 році. Позивач посилається на ті обставини, що відповідачка в добровільному порядку не знімається з реєстрації із займаного будинку, її реєстрація за адресою створює перешкоди позивачу як власниці в користуванні та розпорядженні нерухомим майном.

Таким чином, позивач після уточнення позовних вимог просила суд ухвалити рішення, яким ОСОБА_5 визнати такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1, скасувати її державну реєстрацію за вказаною адресою, усунути позивачці перешкоди шляхом виселення відповідача з будинку, вселити позивача ОСОБА_3 в будинок АДРЕСА_1.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2014 року позовні вимоги позивача задоволено частково. Вселено ОСОБА_3 до будинку АДРЕСА_1. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про вселення, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Таким чином в даному апеляційному провадженні переглядається рішення суду лише в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про вселення.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду в оскаржуваній частині - залишенню без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу на праві свідоцтва про право на спадщину від 05.10.2006 року виданого Восьмою ДДНК належить 13/32 частки домоволодіння АДРЕСА_1.

Співвласником вказаного домоволодіння є ОСОБА_6, якому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.10.2006 року належить також 13/32 частки домоволодіння.

Крім позивача в спірному будинку зареєстрована відповідач ОСОБА_2, що 14.08.2009 року уклала шлюб з братом позивача ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_6 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Відповідач ОСОБА_2, як дружина ОСОБА_6, є спадкоємцем першої черги після його смерті.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 в частині вселення її до будинку АДРЕСА_1, суд першої інстанції прийняв до уваги наявний між сторонами по справі конфлікт, через який позивач не має можливості реалізовувати закріплене ст.ст. 316, 317 ЦК України право користування належною їй частиною домоволодіння.

З'ясувавши в достатньо повному обсязі права та обов'язки сторін, обставини по справі, перевіривши доводи сторін та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном, а ст. 319 ЦК України надає право власнику володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами цивільної справи, ОСОБА_3 належить 13/32 частки домоволодіння АДРЕСА_1.

Приведені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_2 про те, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, що позивачем не надано доказів того, що вона чинить будь-які перешкоди позивачу, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів, незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права. В суді апеляційної інстанції апелянт визнала, що між нею та позивачем ОСОБА_3 склалися неприязні стосунки і вона не бажає, щоб остання проживала в спірному домоволодінні та вважає, що остання не має ніякого відношення до нього.

Інші доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. Крім того, зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду судом апеляційної інстанції не встановлено.

Вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному об'ємі з'ясував права та обов'язки учасників спору, обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про вселення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2014 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова