АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/50/2015 Головуючий в І інстанції Каневський В.О.
Категорія: 45 Доповідач: Цуканова І.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року лютого місяця «02» дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Цуканової І.В.

Суддів: Вейтас І.В.

Склярської І.В.

при секретарі Благовещенській О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 10 жовтня 2014 року та додаткове рішення цього ж суду від 25 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, третя особа - відділ Держземагенства у Нововоронцовському районі Херсонської області, про розірвання договору оренди земельної ділянки, зобов`язання передати земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із даним позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, в якому просила розірвати договір оренди земельної ділянки від 01.12.2005р. та зобов'язати відповідача передати їй земельну ділянку. При цьому посилалася, що відповідач не доплачував або не сплачував взагалі орендну плату за 2006, 2007, 2008, 2011, 2014р.р., неналежно виконав обов'язки по державній реєстрації договору оренди, яка виконана лише 11.09.2007р., та не зареєстрував додаток №2 від 21.01.2006р. до договору, яким зменшено строк оренди з 10 до 5 років.

Рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 10.10.2014 року в задоволенні позову про розірвання договору оренди земельної ділянки відмовлено.

Додатковим рішенням цього ж суду від 25.11.2014р. в задоволенні позовних вимог про передачу земельної ділянки та стягнення судових витрат відмовлено.

ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, подала апеляційні скарги на рішення суду від 10.10.2014р. та додаткове рішення від 25.11.2014р., в яких просила обидва рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на невідповідність висновку суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідача, представника позивача, відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_3 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 01.12.2005р. укладено договір оренди земельної ділянки №42, зареєстрований 11.09.2007р. Нововоронцовським реєстраційним відділом за №4АА002388/56. Згідно умов договору позивач зобов'язувалася передати відповідачу земельну ділянку, належну їй на праві власності (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ХС №002490, виданого 02 червня 2003 року) площею 6,15га, розташовану на території Нововоскресенської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області у володіння і користування на 10 років, а відповідач зобов'язувався використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства, сплачуючи орендну плату у вартісному вигляді у розмірі 783,00 грн., або в натуральній оплаті 1200кг зернових та 100кг соняшника.

Обґрунтовуючи позов, позивач посилалася на порушення відповідачем істотних умов договору оренди земельної ділянки, а саме: несплата орендної плати за 2006, 2007, 2008, 2011, 2014 роки, та сплата орендної плати з розрахунку, який не відповідає чинному законодавству.

Відмовляючи позивачу з даних підстав, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов'язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Як вбачається із пояснень представника позивача, за 2006, 2007, 2008, 2011, 2014 роки позивачем орендна плата отримана не була, підпис, який міститься у відомостях, належить невідомій особі. Суд вважав, що неотримання плати за 2006, 2007, 2008 роки не може бути підставою до розірвання спірного договору, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності, а на його застосуванні наполягає відповідач.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, який за загальним правилом (ч.1 ст. 257 ЦК України) становить 3 роки.

Відповідно до п. «д» ч.1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Верховний Суд України в своїй постанові №6-146цс12 від 12.12.2012 року, яка в силу імперативних положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою у правозастосуванні судами, зазначив, що аналіз норм Закону дає підстави для висновку про те, що розірвання договору оренди вимагає систематичної несплати орендної плати.

Оскільки позивач не довела факт несплати відповідачем орендної плати за 2011р., а саме: не спростувала справжність підпису, виконаного від її імені у відомостях видачі орендної плати за 2011р., а строк сплати орендної плати за 2014р., який згідно п.3.3 договору оренди встановлено до першого січня наступного року, не наступив, суд вважав посилання позивача на несплату орендної плати за 2011, 2014 роки безпідставними і не обґрунтованими.

Так як сплата орендної плати відповідачем за 2006-2008 р.р. на користь позивача підтверджується відомостями та ордерами, в яких містяться підписи від імені ОСОБА_3 /а.с. 22-27, підробку яких позивачем не доведено, з позовами про стягнення орендної плати за 2006-2008р.р. остання до суду не зверталася, що підтверджує доводи відповідача про проведення розрахунків за вказаний період, то, за думкою судової колегії, суд правомірно вважав, що доводи позивача про несплату орендної плати за вказані роки є безпідставними і не можуть розцінюватися на підтвердження систематичної несплати орендної плати, як підстави для розірвання договору.

Посилання при цьому суду на пропуск строку позовної давності для встановлення обставин розрахунку сторін в 2006-2008р.р., за думкою судової колегії, є помилковим, оскільки позовна давність застосовується до позовних вимог, а позивач вимог про стягнення орендної плати за ці роки не заявляв, проте такі посилання суду не вплинули на правильність висновку про відсутність систематичної несплати орендної плати.

Крім того, суд вважав, що недоплата орендної плати не є підставою для розірвання договору оренди, оскільки це не передбачено, ні законом, ні договором. Така недоплата надає право позивачу на звернення до суду за захистом свого порушеного права.

З матеріалів справи вбачається, що 21.01.2006р. сторони уклали додаток №2 до договору оренди №42 від 21.01.2006р., відповідно до якого внесено зміни до п.2 розділу 2.2 про строк заключення договору на 5 років /а.с. 9/.

Згідно статей 16, 19 Закону України «Про оренду землі» договір оренди земельної ділянки набирає чинності після досягнення домовленості з усіх істотних умов, підписання його сторонами і державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Оцінюючи обставини укладення сторонами додатку №2, суд виходив з наступного.

Відповідно до п.4.4.1 Договору №42, відповідач зобов'язаний здійснити реєстрацію договору, яка й відбулась, однак за умовами цього ж договору сторонами не визначено строк, в межах якого останній зобов'язувався виконати дане зобов'язання, тому посилання позивача на несвоєчасність державної реєстрації є необґрунтованим. Що стосується додатку №2 про зміну строку оренди земельної ділянки до 5 (п'яти) років, то його зміст не містить положення щодо обов'язку відповідача здійснити державну реєстрацію додатку. Крім того, додаток укладено 21.01.2006 року, тобто перед державною реєстрацією договору №42, який на момент розгляду справи є дійсним. При розгляді спору в даних правовідносинах суд керувався договором, який зареєстрований у встановленому законом порядку і який не містить додатків, зареєстрованих у встановленому законом порядку щодо зміни будь-яких істотних умов договору. Оскільки, згідно п.10.1 договору, договір набирає чинності після його підписання сторонами та державної реєстрації, яка відбулася 11.09.2007 року, і який укладено на 10 (десять) років, вимога позивача щодо повернення земельної ділянки відповідачем у зв'язку із закінченням строку договору оренди, за думкою суду, є необґрунтованою, також є необґрунтованим твердження позивача щодо порушення істотної умови договору - строку дії договору.

Оскільки судом не встановлено підстав для розірвання договору оренди, то відмовлено ОСОБА_3 і в задоволенні похідної вимоги про зобов'язання відповідача передати їй земельну ділянку.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи, підтверджуються дослідженими доказами, яким дана відповідна юридична оцінка.

Рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи представника апелянта про неправильне визначення відповідачем розміру орендної плати, що призвело до її недоплати, що рівнозначно її несплаті та є підставою для розірвання договору оренди з огляду на таке.

Посилання апелянта на Указ Президента України №82 від 02.02.2002р. «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)», яким запроваджено плату за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення у розмірі не менше 3 відсотків вартості земельної ділянки колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказаний нормативно-правовий акт має рекомендаційний характер і не є обов'язковим, але може бути підставою для зміни договору за згодою сторін.

Правильність застосування відповідачем до розміру орендної плати коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель колегія суддів в межах даної справи не перевіряє, оскільки необхідність їх застосування спростовується п.1.1 договору оренди землі, грошова оцінка якої становить сталу суму 52210,57 грн., та п.3.6 про підстави перегляду орендної плати, серед яких застосування таких коефіцієнтів не передбачено.

Інші доводи апеляційної скарги є тотожними доводами позовної заяви, яким суд надав належну юридичну оцінку, тому підстави для їх переоцінки судовою колегією відсутні.

Керуючись ст.ст.303, 308, 315, п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 10 жовтня 2014 року та додаткове рішення цього ж суду від 25 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: підпис

Судді: два підписи

З оригіналом згідно:

Копія ухвали оформлена 06 лютого 2015 року

Ухвала набрала законної сили 02 лютого 2015 року

Суддя: І.В. Цуканова

Секретар судового засідання: О.О.Благовещенська