УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Висоцької В.С., Кафідової О.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4, тертя особа: орган опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 25 лютого 2014 року, рішення апеляційного суду м. Києва від 12 листопада 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року позивач - публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом, який уточнив в ході розгляду справи, просив в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_4 перед ПАТ «Укрсоцбанк» за договором про надання відновлювальної кредитної лінії від 20 серпня 2008 року в розмірі 1 200 000 грн звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за позивачем права власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 67,40 кв. м, житловою площею 43,20 кв. м.

Мотивував тим, що 20 серпня 2008 року між сторонами було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії, за умовами якого позичальник ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 560 000 доларів США зі сплатою 13,50 % річних та кінцевим терміном повернення до 19 серпня 2018 року. В якості забезпечення позичальником зобов'язань за кредитним договором між сторонами, 20 серпня 2008 року, укладено іпотечний договір, за умовами якого іпотекодавцем передано в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1. Умови кредитного договору відповідачем не виконувалися, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 29 жовтня 2013 року склала 438 217,88 доларів США, що еквівалентно 3 502 675,50 грн.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 25 лютого 2014 року позов задоволено. В рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_4 перед ПАТ «Укрсоцбанк» за договором про надання відновлювальної кредитної лінії від 20 серпня 2008 року в розмірі 1 200 000 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за позивачем права власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 67,40 кв. м, житловою площею 43,20 кв. м. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 12 листопада 2014 року заочне рішення районного суду змінено. Виключено з мотивувальної частини рішення посилання на ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Представник відповідача, не погоджуючись з даними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, або передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для його скасування. При цьому, змінив його в мотивувальній частині.

Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, виходив з того, що оскільки рішення суду у даній справі ухвалено у лютому 2014 року, підстави передбачені ст. 309 ЦПК України для його скасування відсутні, та відсутні підстави для застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 25 лютого 2014 року, рішення апеляційного суду м. Києва від 12 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
В.С. Висоцька
О.В. Кафідова