Кодимський районний суду Одеської області
____________________________________________________________________________________________________ Справа № 503/105/15-ц
Провадження №2/503/142/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2015 року м. Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Сопільняка О.М.

при секретарі Вдовиченко В.О.

за участі позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кодимі, Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства та виключення з актового запису про народження відомостей про батьківство,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 20 січня 2015 року звернувся до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про оспорювання свого батьківства щодо неповнолітнього ОСОБА_4, 10 травня 1999 року та виключення відомостей про себе, як про батька, з актового запису про народження цієї дитини.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свій позов підтримав та пояснив, що з відповідачем ОСОБА_2 він перебував у шлюбі, який був розірваний 15 березня 2006 року. За час перебування у шлюбі 10 травня 1999 року у них народився син ОСОБА_4, батьком якого він був записаний. Після народження дитини із розмов його знайомих дізнався, що він не є біологічним батьком вказаної дитини, тому просив виключити з актового запису про народження цієї дитини відомості про себе, як про батька дитини. З метою доведення відсутності кровного споріднення між ним та вказаною дитинною просив призначити у справі судову генетичну експертизу.

Відповідач ОСОБА_2 заявленого позову не визнала через його безпідставність. Щодо призначення експертизи пояснила, що син категорично відмовляється від її проведення, а вона не може на нього вплинути.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані ними письмові докази, що є в матеріалах цивільної справи, суд вважає необхідним у задоволенні позову відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 15 березня 2006 року (актовий запис про розірвання шлюбу №26 від 15 березня 2006 року, свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-ЖД №0399620, видане 09 квітня 2007 року відділом ДРАЦС Кодимського районного управління юстиції).

Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис про народження №07 від 29 червня 1999 року, свідоцтво про народження І-ЖД №163844, видане 29 червня 1999 року Шершенецької сільською радою Кодимського району Одеської області).

На обґрунтування своїх вимог позивач ОСОБА_1 посилається на ст.136 Сімейного кодексу України, відповідно до якої особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122,124,126 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Вирішуючи питання про те, якою нормою - Кодексом про шлюб та сім»ю України чи Сімейним кодексом України 2004 року слід керуватись при вирішення зазначеного спору суд виходить з такого.

Відповідно до п.1 розділу VII "Прикінцеві положення" Сімейного кодексу України, норми цього кодексу починають діяти з дня набуття чинності Цивільним кодексом України, тобто з 01 січня 2004 року.

Пленум Верховного Суду України в п.п.1-3 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, зазначив, що за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст.58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності.

Неповнолітній ОСОБА_4 народився 10 травня 1999 року, а тому спірні правовідносини виникли у 1999 році, відтак в силу п.1 Прикінцевих положень СК України 2004 року норми ст.136 СК України (на які посилається позивач у своєму позові) на виниклі правовідносини не поширюються.

Оскільки підстави для оспорювання батьківства, зазначені у ст.136 СК України, істотно відрізняються від підстав, передбачених у ст.56 КпШС, суд, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді вказаної справи, виходить з дати народження дитини та, з огляду на появу у позивача сумнівів щодо свого батьківства ще до 2004 року, вважає необхідним застосовувати норми КпШС України (відповідна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду України від 15 лютого 2012 року у цивільній справі №6-4981вов10 http://reyestr.court.gov.ua/Review/21840068 та від 11 травня 2011 року у цивільній справі №6-28212св09 - http://reyestr.court.gov.ua/Review/15968938).

Так, відповідно до ст.56 КпШС України, чинного на час спірних сімейних відносин, особа, яка записана як батько, має право оспорити проведений запис протягом року з часу, коли їй стало відомо або повинно було стати відомо про проведений запис.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 після народження сина ОСОБА_5 особисто звертався в органи реєстрації актів цивільного стану як батько дитини з заявою про реєстрацію народження сина, тобто знав про проведення такого актового запису з часу його вчинення, тобто з 1999 року, а сумніви щодо батьківства відносно вказаної дитини у нього виникли майже одразу після її народження, про що він зазначив у свої позовній заяві.

Відтак, оскільки правовідносини виникли у 1999 році, то ОСОБА_1 пропустив встановлений ст.56 КпШС України строк звернення до суду з вимогами про оспорювання свого батьківства, питання про поновлення цього строку перед судом не ініціював, що є підставою для відмови у задоволенні його позову.

Вкладене узгоджуються з матеріалами справи та з нормами матеріального права і розясненнями, викладеними у п.п.1, 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (відповідна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду України від 15 лютого 2012 року у справі №6-4981вов10 http://reyestr.court.gov.ua/Review/21840068).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.213, 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства та виключення з актового запису про народження відомостей про батьківство Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області через Кодимський районний суд одеської області протягом десяти дні з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду виготовлено 29 квітня 2015 року.

Суддя Сопільняк О.М.