Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 2-412/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 серпня 2010 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області в

складі:

головуючого судді - Козаченка Р.В..

при секретарі судового засідання - Вєтошкіної Ю.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - КП «ПЖКО-2» - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, комунального підприємства «Первомайське житлово-комунальне обєднання №2», комунальне підприємство «Тепло» про встановлення порядку користування житловим приміщенням та зобовязання укласти окремі договори про надання комунальних послуг,

В С Т А НО В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та комунального підприємства (далі - КП) «ПЖКО №2» і КП «Тепло» про виділення йому для проживання окремої кімнати в спільній квартирі за адресою: АДРЕСА_1, та зобовязати комунальні підприємствами укласти з ним окремі договори про надання комунальних послуг.

Під час розгляду справи збільшив свої вимоги та просив визначити частки у спільній власності і визнати за кожним із співвласників право власності на 1А. Дані вимоги були виділені в окреме провадження. Рішенням суду від 31 травня 2010 року у виділеній справі позов було задоволено і за позивачем та трьома іншими членами сімї (за кожним) визнано право власності на % частину у спільній зазначеній вище квартирі. Рішення набрало законної сили і право власності зареєстровано у встановленому порядку.

В обґрунтування своїх вимог щодо визначення порядку користування житловим приміщенням він вказував, що'разом з відповідачами приватизував квартиру за адресою: АДРЕСА_1. Фактично відповідачі в квартирі не проживають, а знаходяться у відїздах в пошуках роботи по найму. Він сплачує всі комунальні платежі, в тому числі і за членів сімї. Посилаючись на те, що відповідачі відмовляються добровільно змінити договори про надання комунальних послуг, тому просив встановити порядок користування житловим приміщенням спільної квартири, виділивши йому для проживання кімнату житловою площею 12,20 кв.м., решту кімнат виділити для користуванням та проживання відповідачам ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_5, а загальні приміщення квартири залишити в спільному користуванні. Також просив зобовязати КП «ПЖКО №2» та КП «Тепло» укласти з ним окремі договори про надання комунальних послуг.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_5 та представник відповідача - КП «Тепло», до судового засідання не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі.

Представник відповідача - КП «ПЖКО №2» в судовому засіданні у вирішені спору покладався на розсуд суду.

Суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності відповідачів, оскільки матеріалів справи достатньо для її вирішення по суті, а інші присутні учасники розгляду не заперечують проти такого.

Заслухавши пояснення позивача, та представника КП «ПЖКО №2», дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

Судом було встановлено, що 16 лютого 1996 року позивач отримав за ордером № 5676 житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_2. Квартира мала 3 кімнати, загальну площу 67 кв.м., та була надана з врахуванням наявності ще трьох членів сімї: ОСОБА_3 - жінки, ОСОБА_4 - сина, ОСОБА_5 - дочки, які є відповідачами у справі.

В подальшому, квартиру вони разом приватизували і їм було видано свідоцтво про право спільної власності від 27 лютого 1998 року. Рішенням суду від 31 травня 2010 року у виділеній справі позов було задоволено і за позивачем та трьома іншими членами сімї (за кожним) визнано право власності на % частину у спільній зазначеній вище квартирі. Рішення набрало законної сили і право власності зареєстровано у встановленому порядку.

Квартира складається з трьох житлових кімнат площею 18,6 кв. м., 12,20 кв. м. та 8,10 кв. м., а загальна корисна площа з урахуванням підсобних приміщень складає 67 кв. м.

Таким чином 1/4 частина житлової площі, яка припадає на кожного зі співвласників складає 9,725 кв. м.

Згідно з ч.З ст. 358 ЦК України, яка регулює порядок здійснення права спільної часткової власності, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Позивач та члени його сімї не можуть дійти згоди щодо спільного користування квартирою, а поділити її неможливо.

В той же час позивач просить виділити йому у користування кімнату площею 12,20 кв. м., що більше його частки у спільній власності і таким чином порушуються права інших власників та мешканців квартири. Його посилання на те, що відповідачі не проти цього, не заслуговують на увагу, оскільки доказів на підтвердження згоди співвласників ним не було надано.

Тому в задоволенні позову про визначення порядку користування квартирою при якому позивачу виділити для проживання кімнату площею 12,20 кв. м., інші кімнати - відповідачам, а приміщення загального користування залишити в спільному користуванні, слід відмовити.

Згідно з вимогами ст. 104 ЖК України особа має право вимагати укладення з ним окремого договору найму, якщо належна на його долю житлова площа може бути виділена в вигляді приміщення, яке відповідає вимогам ст. 63 ЖК України. Тобто може бути виділена окрема кімната в житловій квартирі. Оскільки домовленості між членами сімї позивача, тобто співвласниками, про встановлення порядку користування квартирою не досягнуто, тому окремі договори з позивачем про надання комунальних послуг з ним не можуть бути укладені. В задоволенні цих вимог також слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10,11,130, 209,212, 213,214, 215, 216 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, комунального підприємства «ПЖКО №2», комунального підприємства «Тепло» про встановлення порядку користування житловою квартирою та зобовязання укласти з ним окремі договори про надання комунальних послуг - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту проголошення рішення.

Суддя: