Провадження №2/751/115/15
Рішення

Іменем України

29 квітня 2015 року м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Мороз К. В.

при секретарі Шестак К. В.

за участю представника позивача-відповідача ОСОБА_1, представника відповідача-позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання цивільну справу за позовом ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ "УкрСиббанк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову ОСОБА_4 про визнання кредитного договору таким, що не відповідає чинному законодавству,

Встановив:

ПАТ "УкрСиббанк" звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_4 в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № 0 від 16 червня 2007 року, згідно заяви про збільшення позовних вимог від 02 квітня 2015 року ( том 2 а. с. 165-166) ПАТ "УкрСиббанк" просить стягнути заборгованість в розмірі 28878 швейцарських франків, з яких 25268,40 швейцарських франків кредитна заборгованість, 3610,23 швейцарських франків заборгованість по процентах, 36472 грн. 96 коп. пеня за прострочення сплати кредиту, 13799 грн. 29 коп. пеня за прострочення сплати процентів. Мотивуючи вимоги невиконанням умов кредитного договору відповідачем ОСОБА_2 і наявністю солідарного обовязку у ОСОБА_4. 04 серпня 2014 року відповідачам були направлені вимоги про погашення простроченої заборгованості, однак станом на день звернення до суду відповідачі свої зобов'язання не виконали.

ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом про визнання договору про надання кредиту № 0 від 16.06.2007 року укладеного між ОСОБА_2 та АКІБ "УкрСиббанк" ( в подальшому ПАТ "УкрСиббанк" таким, що порушує чинне законодавство України, заявою від 26.03.2015 року ( том 2 а. с. 147-154) ОСОБА_2 просить визнати договір про надання кредиту № 0 від 16.06.2007 року укладений між ОСОБА_2 та АКІБ "УкрСиббанк" таким, що суперечить вимогам чинного законодавства України, а саме ст. 627 ЦК України, ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", Правилам надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженим Постановою Національного Банку України від 10.05.2007 року № 168, в редакції, що існувала на момент укладання такого договору. Мотивуючи вимоги тим, що АКІБ "УкрСиббанк" порушив вимоги ч.2 ст. 627 ЦК України, ч.2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", а саме на момент підписання кредитного договору письмово не повідомив про сукупну вартість кредиту та вартість послуг з оформлення договору про надання кредиту, мету для якої споживчий кредит може бути витрачений, податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію, переваги та недоліки пропонованих схем кредитування, а також про покладення на ОСОБА_2 валютних ризиків і не розяснив їх значення при виконанні договору, та не надав інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, повязаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним.

Представник позивача-відповідача в судовому засіданні позовні вимоги ПАТ "УкрСиббанк" підтримав. Пояснив, що між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, банк свої зобов'язання виконав, а саме надав грошові кошти у розмірі і на умовах визначених договором. 27 травня 2011 року була укладена додаткова угода із визначенням підвищення процентної ставки у подвійному розмірі за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін, від ставки, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення. Підвищення процентної ставки відбувалося згідно листів № 42540 від 19.02.2008 року, № НОМЕР_1 від 13.06.2008 року, № НОМЕР_2 від 26.07.2008 р., № НОМЕР_3 від 26.07.2008 р.. Відповідно до договору поруки від 16 червня 2007 року ОСОБА_4 взяв на себе солідарні зобов'язання з виконання умов кредитного договору. ОСОБА_2 порушувала умови кредитного договору, виникала прострочка зі сплати процентів з 11 грудня 2013 року. Повідомлення про порушення зобов'язання було надіслано поручителю 31.06.2014 року. Просив відмовити в задоволені зустрічного позову, оскільки згідно п. 9.13 кредитного договору визначено отримання ОСОБА_2 інформаційного листа відповідно до вимог п.2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів". Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту є додатком № 2 до кредитного договору і кожний аркуш підписаний ОСОБА_2, лише останній не підписаний.

Представник відповідача-позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 в судовому засіданні просила відмовити в задоволені позову ПАТ "УкрСиббанк" і задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2. Пояснила, що висновком експертизи не підтверджений розмір заборгованості який просить стягнути банк, також експертизою встановлені численні порушення і необґрунтованість підвищення відсоткової ставки. Відповідачі не отримували листів про збільшення відсоткової ставки відповідно до умов п. 9.2 кредитного договору. Дія поруки припинена, оскільки відбулося підвищення відсоткової ставки і угоди з поручителем не укладалося, але збільшилася його відповідальність, крім того пропущений строк предявлення вимоги. По зустрічному позову пояснила, що банк не виконав всі вимоги чинного законодавства, інформація про сукупну вартість кредиту була оформлена лише в 2011 році.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про день, час та слухання справи повідомлений, про що свідчить розписка про отримання судової повістки ( том 2 а. с. 185 ). Суд керуючись ст. 169 ЦПК України ухвалив судове засідання проводити у відсутності відповідача-позивача ОСОБА_2, відповідача третьої особи ОСОБА_4.

Вислухавши осіб, які брали участь в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 16 червня 2007 року був укладений Договір про надання кредиту № 0 ( том 1 а. с. 6-15). Згідно умов договору банк зобовязався надати ОСОБА_2, а ОСОБА_2 зобовязалася прийняти, належним чином використати і повернути банку кредит у формі поновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту поновлювальної кредитної лінії, що дорівнює 57455 швейцарських франків та сплатити проценти у порядку і на умовах договору. Пунктом 1.3 визначений розмір процентів за використання кредитних коштів протягом 30 календарних днів 8,99 % річних і понад встановлений термін процентна ставка встановлена в розмірі 13,485% річних. Пунктом 7.1 визначені підстави та розмір пені. Пунктом 9.1 визначені підстави і порядок збільшення розміру процентної ставки. Пунктом 9.13 підтверджується, що перед підписанням договору ОСОБА_2 отримала інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема п.2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів". Порядок дострокового повернення кредиту визначений розділом 11 договору.

27 травня 2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 укладена Додаткова угода № 1 до кредитного договору № 0 ( щодо зміни процентної ставки по кредиту за основною сумою боргу) ( том 1 а. с. 15).Сторони домовилися, що за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін встановлюється процентна ставка у подвійному розмірі від ставки, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення.

16 червня 2007 року АКІБ "УкрСиббанк", ОСОБА_2 ( позичальник) та ОСОБА_4 (поручитель) уклали договір поруки № 30007З187 ( том 1 а. с. 16-18) згідно умов якого ОСОБА_4 взяв на себе зобов'язання відповідати за виконання позичальником усіх зобовязань в повному обсязі, що виникли з кредитного договору № 0 від 16 червня 2007 року.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості за кредитом станом на 02.04.2015 року ( том 2 а. с. 167-169) заборгованість становить 25268 швейцарських франків 40 сан.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом станом на 02.04.2015 року ( том 2 а. с. 169-177) складає 3610 швейцарських франків 23 сан. Зі змісту довідки вбачається, що до 30 травня 2008 року застосовувалася процентна ставка визначена умовами кредитного договору - 8.99 та 13.4850, а з 30 травня 2008 року процентна ставка розраховувалася із розрахунку 8.9900% 17.9800%, 2%, 10.9900%, 21.9800%. Аналогічний розмір процентної ставки визначений і в довідці розрахунку станом на 17.09.2014 року ( том 1 а. с. 21-29).

З довідки - розрахунку пені за несвоєчасне погашення заборгованості ( том 2 а. с. 178) вбачається, що станом на 02.04.2015 року розмір пені становить 36472 грн. 96 коп..

З довідки - розрахунку пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом ( том 2 а. с. 179) вбачається, що станом на 02.04.2015 року розмір пені становить 13799 грн. 29 коп..

В судовому засіданні встановлено, що заборгованість по сплаті відсотків за кредитним договором № 0 від 16 червня 2007 року виникла у ОСОБА_2 з грудня 2013 року, що згідно умов п. п. 5.5, 11.1 кредитного договору є підставою для дострокового повернення кредиту, проте суду не надано належних та допустимих доказів про розмір заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 0 від 16 червня 2007 року станом на 17 вересня 2014 року складав 25268.40 швейцарських франків за кредитом, 1929.39 швейцарських франків по процентам за користування кредитом, 414.70 та 116.92 швейцарських франка пені та станом на 02 квітня 2015 року заборгованості за кредитом в сумі 25268,40 швейцарських франків, заборгованості по процентах в сумі 3610,23 швейцарських франків, пені за прострочення сплати кредиту в сумі 36472 грн. 96 коп., пені за прострочення сплати процентів в сумі 13799 грн. 29 коп..

Доказів правомірності нарахування процентів за період з 30 травня 2008 року до 27 травня 2011 року суду не надано, а тому довідки-розрахунки про наявність заборгованості судом не можуть бути визнані належними та допустимими доказами заборгованості.

З копії листів № 42540 від 19 лютого 2008 року ( том 2 а. с. 103), № НОМЕР_2 від 26.07.2008 р. ( том 2 а. с. 105) вбачається, що ОСОБА_2 повідомлялася про запровадження нової системи нарахування відсотків з 12 березня 2008 року та про збільшення процентної ставки на 2 проценти річних. Реєстр згрупованих відправлень № 773 від 19.02.2008 року ( том 2 а. с. 109) № 873 від 26.07.2008 р. ( том 2 а. с. 110) свідчить про направлення рекомендованих листів на ім'я ОСОБА_2. Доказів виконання умов п. 9.2 кредитного договору в частині повідомлення ОСОБА_2 про встановлення нової процентної ставки, із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України ПАТ "УкрСиббанк"суду не надало. Дійсно листом № 37415ДР від 13.06.2008р. адресованим на ім'я ОСОБА_2 визначено, що з 01 липня 2008 року збільшується процентна ставка "користування кредитними коштами (сумою основного боргу" на 2 проценти річних. Крім того, Банк відповідно збільшує процентну ставку за користування кредитним коштами понад встановлений вказаним договором строк, до рівня в розмірі збільшеному вдвічі від ставки встановленої "за користування кредитними коштами (сумою основного боргу)". Проте відсутні належні та допустимі докази направлення поштового рекомендованого листа за адресою позичальника, що вказаному у розділі 12 цього Договору, або за іншою адресою, яку позичальник письмово повідомив банку при зміні адреси.

Оскільки суду не надано доказів правомірності збільшення процентної ставки згідно умов кредитного договору, довідки розрахунки про розмір заборгованості враховують підвищений розмір процентної ставки, виписка за кредитним договором за період з 16.06.2007 року по 07.11.2014 року ( том 2 а. с. 115-137) підтверджує, що сплачені позичальником грошові кошти зараховувалися із розрахунку підвищеного розміру процентної ставки, висновком експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи № 4285-4287/14-24 від 19 лютого 2015 року Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ( том 2 а. с. 98-127, 195) не підтвердився і не спростувався розмір суми нарахованих процентів, суми заборгованості за договором та пені по договору про надання кредиту, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстави визначених ст. ст. 526, 543, 554, 1050 ЦК України, умов кредитного договору № 0 від 16 червня 2007 року, умов договору поруки № 3007З187 від 16 червня 2007 року для примусового стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_4 в солідарному порядку заборгованості у розмірі визначеному у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог.

Позовні вимоги ОСОБА_2 за зустрічним позовом також задоволення не підлягають, оскільки згідно ст. ст. 12, 13 ЦК України, ст. 3, 11 ЦПК України особа здійснює цивільні права на власний розсуд і суд згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог. ОСОБА_2 просить визнати договір про надання кредиту № 0 від 16.06.2007 року таким, що суперечить вимогам ст. 627 ЦК України, ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та Правилам надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженим Постановою Національного Банку України № 168 від 10.05.2007 року, проте обраний спосіб захисту права не відповідає ст. 16 ЦК України.

Частина 1 ст. 203 ЦК України визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме вимогу, що зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, захист цивільних прав та інтересів зазначена норма не регулює. Позовних вимог в частині правових наслідків недодержання сторонами при вчинені правочину вимог закону суду не заявлялося і доказів в обґрунтування не надавалося, а тому відсутні підстави для захисту прав ОСОБА_2 у обраний нею спосіб.

Пунктом 9.13 договору про надання кредиту № 0 від 16.06.2007 року спростовується обґрунтування ОСОБА_2 про порушення банком її прав споживача, оскільки своїм підписом ОСОБА_2 засвідчила, що всі умови даного договору цілком зрозумілі і вважає їх справедливими по відношенню до неї; перед підписанням даного договору ОСОБА_2 отримала інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема п.2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів.

Згідно ст. 88 ЦПК України ПАТ "УкрСиббанку" судові витрати по сплаті судового збору не відшкодовуються, а ОСОБА_2 відшкодовуються частково витрати повязані із проведенням судової експертизи, в частині, що стала підставою для відмови у задоволені позовних вимог ПАТ "УкрСиббанк" в сумі 2152 грн. 50 коп. ( 4305/2=2152.50) том 2 а. с. 13.

Керуючись ст. ст. 11-13, 15, 16, 20, ч.1 ст. 203, ст. ст. 525, 526, 530, 543, 553, 554, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 10, 11, 57-60, 64, 66, 80, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

Вирішив:

В задоволені позову ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ "УкрСиббанк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову ОСОБА_4 про визнання кредитного договору таким, що не відповідає чинному законодавству відмовити.

Стягнути з ПАТ "УкрСиббанк" на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 2152 ( дві тисячі сто пятдесят дві) грн. 50 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд міста Чернігова.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя К. В. Мороз