АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1998/15 Справа № 204/8425/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Дубіжанська Т. О. Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Максюти Ж.І.,

суддів: Прозорової М.Л., Макарова М.О.,

за участі секретаря: Самокиші О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2014 року

по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_2, товариства з обмеженою відповідальністю "Кінотеатр "Валентина" про стягнення кредитної заборгованості та за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Кінотеатр "Валентина" до ОСОБА_2, публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про визнання недійсним договору поруки, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2013 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 782 375 грн. 37 коп., а також судовий збір у розмірі 3 441 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 26 квітня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі Дніпропетровського обласного управління ВАТ "Ощадбанк" (назву змінено на Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України") та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 770/1, відповідно до якого банк надав ОСОБА_2 кредитні кошти в сумі 250 000 грн. за умови сплати 18 % річних, строком на 36 місяців, з остаточним строком погашенням кредиту не пізніше 25 квітня 2009 року. Позичальник ОСОБА_2 свої зобов'язання за договором належним чином не виконала, по закінченню терміну користування кредитними коштами 25 квітня 2009 року гроші в повному обсязі не повернула, у зв'язку з чим станом на 12 листопада 2013 року ОСОБА_2 має прострочену заборгованість за кредитом 192 000 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 135 861 грн. 98 коп., 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 27 536 грн. 16 коп., втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу - 426 977 грн. 23 коп. Крім того, з метою забезпечення повернення кредитних коштів, 26 квітня 2006 року Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кінотеатр "Валентина" було укладено договір поруки, відповідно до умов якого відповідач ТОВ "Кінотеатр "Валентина" як поручитель поручився за виконання позичальником ОСОБА_2 обов'язків, що виникли з Основного договору або можуть виникнути на підставі нього в майбутньому. Також в забезпечення виконання умов за кредитним договором 26 квітня 2006 року між позивачем та ТОВ "Кінотеатр "Валентина" був укладений іпотечний договір, де предметом іпотеки було нерухоме майно, а саме будівля АДРЕСА_1, відповідно до умов якого банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання за кредитним договором. 15 червня 2009 року банком на адресу ТОВ "Кінотеатр "Валентина" було направлено лист повідомлення про заборгованість з проханням усунути порушення. Дане повідомлення було отримане, однак залишено без задоволення як зі сторони позичальника, так і зі сторони поручителя ТОВ "Кінотеатр "Валентина". Тому банком було прийнято рішення на вчинення виконавчого напису та 23 вересня 2009 року Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Перфіловою О.А. на підставі іпотечного договору від 26 квітня 2006 року було вчинено виконавчий напис, згідно якого пропонувалося звернути стягнення на нерухоме майно, а саме будівлю кінотеатру "Комунар", розташованого за адресою: АДРЕСА_1, та за рахунок коштів від реалізації вищевказаного нерухомого майна задовольнити вимоги ВАТ "Ощадбанк" у розмірі 2 530 143 грн. 94 коп. Відповідачем ОСОБА_2 здійснювалось добровільне часткове погашення кредиту, однак заборгованості остання так і не погасила. У зв'язку з чим позивач був змушений звернутися до суду.

09 січня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Кінотеатр "Валентина" звернулося до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 та ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі Дніпропетровського обласного управління ПАТ "Державний ощадний банк України" про визнання договору поруки недійсним. В обґрунтування позовних вимог позивач за зустрічним позовом вказав на те, що в ході здійснення господарської діяльності директором ТОВ "Кінотеатр "Валентина" було встановлено, що на нерухоме майно позивача за зустрічним позовом, а саме на будівлю кінотеатру "Комунар", що належить йому на праві приватної власності накладено арешт. Також стало відомо, що 26 квітня 2006 року між ТОВ "Кінотеатр "Валентина" в особі ОСОБА_5 та ВАТ "Державний ощадний банк України" було укладено іпотечний договір, відповідно до якого майном ТОВ "Кінотеатр "Валентина" забезпечено виконання перед банком зобов'язання за кредитними договорами ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 Також, з позовної заяви ПАТ "Державний ощадний банк України" стало відомо, що 26 квітня 2006 року між ВАТ "Державний ощадний банк України" та ТОВ "Кінотеатр "Валентина" було укладено договір поруки в забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором. На момент укладення договору поруки від 26 квітня 2006 року ОСОБА_5 не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності представника юридичної особи. Укладаючи договір поруки від 26 квітня 2006 року ОСОБА_5 та директор ОСОБА_9 діяли з перевищенням своїх повноважень. Крім того, прямої чи опосередкованої вигоди позивач за зустрічним позовом від отримання позичальником кредитних коштів не отримав. За своєю правовою природою вищевказаний договір суперечить статутним цілям та предмету діяльності товариства, а тому має бути визнаний судом недійсним. У зв'язку з чим позивач за зустрічним позовом був змушений звернутися до суду.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2014 року Позовні вимоги заявою Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_2, Товариство з обмеженою відповідальністю "Кінотеатр "Валентина" про стягнення кредитної заборгованості - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" заборгованість по тілу кредиту у розмірі 192 000 грн., пеню у розмірі 135 861 грн. 98 коп., 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу за період з 01.05.2009 року по 12.11.2013 року у розмірі 26 148 грн. 82 коп., індекс інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу за період з 01.05.2009 року по 12.11.2013 року у розмірі 33 792 грн., а також судові витрати за подачу позову у розмірі 3 441 грн., а всього 391 243 грн. 80 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Кінотеатр "Валентина" до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про визнання недійсним договору поруки - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ "Державний ощадний банк України",посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову у повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, та підтверджено матеріалами справи 26 квітня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі Дніпропетровського обласного управління ВАТ "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 770/1, відповідно до якого банк надав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 250 000 грн. за умови сплати 18 % річних, строком на 36 місяців, з остаточним строком погашення кредиту не пізніше 25 квітня 2009 року (а.с.21-26).

Шляхом внесення змін до Статуту Відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" його назву змінено на Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (а.с.58-61).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 770/1 від 26 квітня 2006 року, наданого представником ПАТ "Державний ощадний банк України" вбачається, що станом на 12 листопада 2012 року у ОСОБА_2 наявна заборгованість перед банком за тілом кредиту - 192 000 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту з 01.05.2009 року по 31.05.2012 року - 135 861 грн. 98 коп., 3 % річних за несвоєчасне повернення основного боргу з 01.05.2009 року по 31.05.2012 року - 27 536 грн. 16 коп., втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу з 01.05.2009 року по 31.05.2012 року - 426 977 грн. 23 коп. (а.с.11).

15 червня 2009 року позивачем за первісним позовом на адресу відповідачів за первісним позовом була направлена вимога про усунення порушення зобов'язань за кредитним договором № 770/1 від 26.04.2006 року з пропозицією добровільного досудового погашення заборгованості у сумі 231 490 грн. 58 коп. (а.с.170-172).

07 червня 2013 року позивачем за первісним позовом на адресу відповідачів за первісним позовом була направлена вимога про усунення порушення зобов'язань за кредитним договором № 770/1 від 26.04.2006 року з пропозицією добровільного досудового погашення заборгованості у сумі 190 000 грн. (а.с.40).

Факт отримання ОСОБА_2 кредитних коштів за кредитним договором № 770/1 від 26 квітня 2006 року у сумі 250 000 грн. підтверджується заявою про видачу готівки № 10 від 26 квітня 2006 року (а.с.27).

Відповідачка за первісним позовом ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором № 770/1 від 26 квітня 2006 року належним чином не виконала, по закінченню терміну користування кредитними коштами 25 квітня 2009 року гроші в повному обсязі не повернула, у зв'язку з чим станом на 12 листопада 2013 року ОСОБА_2 має прострочену заборгованість за кредитом.

Також встановлено, 26 квітня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кінотеатр "Валентина", з метою забезпечення повернення кредитних коштів за кредитним договором №770/1 від 26.04.2016 року, було укладено договір поруки, відповідно до умов якого відповідач за первісним позовом ТОВ "Кінотеатр "Валентина" як поручитель поручився за виконання позичальником ОСОБА_2 обов'язків, що виникли з Основного договору або можуть виникнути на підставі нього в майбутньому та зобов'язався солідарно в повному обсязі відповідати за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань по вищезазначеному кредитному договору (а.с.29-31).

Задовольняючи частково позовні вимоги районний суд правильно виходив з того, що умови договору повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цивільного кодексу України, як то передбачено вимогами ст.1054,526,553,554 ЦК України.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, про стягнення кредитної заборгованості з поручителя Товариство з обмеженою відповідальністю "Кінотеатр "Валентина", на підставі ч.4 ст.559 ЦК України суд першої інстанції обґрунтовано зазначив в рішенні суду, що як вбачається з кредитного договору, датою остаточного повернення кредиту за договором № 770/1, укладеним між ВАТ "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_2, є 25 квітня 2009 року (а.с.21).

Відповідно до вимог ст. 253 ЦК України вбачається, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання по кредитному договору № 770/1 від 26 квітня 2006 року, укладеному між ВАТ "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_2, а саме 26 квітня 2009 року, не пред'являв до поручителя вимог про погашення заборгованості.

А тому, враховуючи положення ст. 559 ЦК України договір поруки від 26 квітня 2006 року, є припиненим з 27 жовтня 2009 року.

Також, з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_2 лише в листопаді 2013 року, тобто після припинення дії договору поруки, укладеного в якості забезпечення зобов'язань за кредитним договором № 770/1 від 26 квітня 2006 року.

Таким чином, оскільки позивач за первісним позовом не має правової підстави звернення до відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Кінотеатр "Валентина" як до поручителя після припинення договору поруки, суд вважає що позовні вимоги про стягнення боргу за кредитним договором підлягають частковому задоволенню з відповідачки ОСОБА_2

Не погоджуючись з висновком суду про відмову у стягнені заборгованості з поручителя апелянт посилається на п.4.5 договору поруки від 26.04.2006 року за яким не допускається припинення поруки без припинення забезпеченого нею зобов'язання, але згідно з п. 4.2 вказаного договору порука припиняється, якщо Кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язань по кредитному договору №770/1 від 26.04.2006 року не пред'явить вимоги до Поручителя. Вказані протиріччя договором поруки не узгоджені, а тому довід апеляційної скарги про те, що жодна з підстав договору поруки банком не порушена є необґрунтованим.

Також не можна погодитись з доводами апеляційної скарги про необхідність солідарного відшкодування з боку ТОВ "Кінотеатр "Валентина", як майнового поручителя.

В апеляційній скарзі зазначається, що для забезпечення виконання зобов'язань боржника з товариством з обмеженою відповідальністю "Кінотеатр "Валентина" було укладено не лише договір поруки, а й договір іпотеки. Тобто ТОВ "Кінотеатр "Валентина" є майновим поручителем. Відповідно до статті 11 Закону України "Про заставу", статей 1, 11 Закону України "Про іпотеку" - майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем.

Відповідно до статті 546 ЦК застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553 - 559 ЦК), не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки. У зв'язку із цим солідарна відповідальність боржника та майнового поручителя нормами ЦК не передбачена.

Як пояснила представник позивача в суді апеляційної інстанції предмет іпотеки на теперішній час реалізований, таким чином правових підстав для стягнення кредитної заборгованості у солідарному прядку з ТОВ "Кінотеатр "Валентина", як майнового поручителя немає.

Рішення суду в частині відмови у задоволені зустрічного позову не оскаржується.

Таким чином, рішення суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам та вимогам закону, що регулює вказані правовідносини, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не встановлено. Судом повно і всебічно з'ясовані обставини справи, та досліджені докази, надані сторонами, та їм дана належна оцінка в рішенні суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308,315,317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" - відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: