Провадження № 2/742/215/15
Єдиний унікальний № 742/273/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2015 року

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Білокур В.І., при секретарі Сірій І.В., за участю сторін та їх представників, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Прилуки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м. Прилуки в особі Прилуцької міської ради про визначення часток у приватизованій квартирі, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом вказуючи на те, що вона з матір"ю ОСОБА_3 взяли участь у приватизації квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, та відповідно до свідоцтва від 12.04.1994 року про право власності на житло, виданого Прилуцьким міськвиконкомом згідно розпорядження № 160 від 12.04.1994 року, та зареєстрованого в Прилуцькому міжміському бюро технічної інвентаризації за № 482/49, квартира за вищевказаною адресою належить на праві приватної спільної сумісної власності їй та ОСОБА_3, без визначення часток.

В подальшому вони, як співвласники провели відчуження однієї із кімнат у квартирі площею 14,3кв.м на користь ОСОБА_4, що становить 6/25 частин від загальної площі квартири. Відчужена частка в подальшому після виготовлення всієї необхідної дозвільної документації була приєднана до квартири АДРЕСА_2 рішенням Прилуцької міської ради від 11.03.2014 року.

Після відчуження частки розмір часток ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зменшилась до 38/50 частин від тієї площі квартири, яка була ними початково приватизована, та на яку отримано свідоцтво про право власності, тобто у власності їх як співвласників залишилося по 19/50 частин у квартирі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла мати позивачки (співвласник) ОСОБА_3, а тому, в порядку спадкування позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом серії НАК № 739194, зареєстроване в реєстрі за № 2470 на спадкове майно, що складається з 19/50 частин квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. На підставі отриманого свідоцтва про право на спадщину приватним нотаріусом було видано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 31601188 від 24.12.2014 року, відповідно до якого мною успадковано 19/50 частин в квартирі, що знаходиться за вищевказаною адресою на праві приватної, спільної часткової власності.

Інший правовстановлюючий документ, а саме свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого я позивачка є співвласником, не має посилання на частки, що унеможливлює для позивачки ОСОБА_1 на сьогоднішній день розпорядитися належною їй часткою, відповідно до вказаного свідоцтва, оскільки квартира, яка була отримана шляхом приватизації із державного житлового фонду, продовжує залишатися в спільній сумісній власності (без визначення часток) у цьому правовстановлюючому документі.

Тому, позивачка і просить суд : - визнати, що належна їй частка в праві спільної сумісної власності на квартиру, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 12.04.1994 року, становить 1/2 частину; - визнати, що належна їй частка у квартирі, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, становить 1/2 частину; - визнати, що ця квартира є окремим та цілим об»єктом нерухомого майна, що підлягає державній реєстрації в реєстраційній службі Прилуцького міськрайонного управління юстиції (а.с.2-4).

В судове засідання сторони не з"явилися, але будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, подали до суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності, при цьому, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_5 підтримала позовні вимоги в повному обсязі, а представник відповідача Прилуцької міськради Новіков Ю.М. не заперечує щодо прийняття рішення у відповідності до чинного законодавства (а.с.19-20).

Керуючись положеннями ст. ст.197 ч.2 ЦПК України, суд не здійснює фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи у письмовому провадженні, суд вважає необхідно задовольнити позов, з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів даної справи, із кола співвласників, які взяли участь у приватизації квартири яка розташована за адресою АДРЕСА_1, залишилася лише позивачка ОСОБА_1, бо інший співвласник - її матір ОСОБА_3 - померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Копією свідоцтва від 12.04.1994 року підтверджується їх (ОСОБА_1 та ОСОБА_3.) право власності на житло, виданого Прилуцьким міськвиконкомом згідно розпорядження № 160 від 12.04.1994 року, та зареєстрованого в Прилуцькому міжміському бюро технічної інвентаризації за № 482/49 (а.с.6).

Судом також установлено, що між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не було укладено письмового договору посвідченого нотаріально про виділ в натурі часток, а позивачка ОСОБА_1, після настання смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року її матері (співвласника) ОСОБА_3, успадкувала 19/50 частин вищеназваної квартири, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом серії НАК № 739194, зареєстроване в реєстрі за № 2470 та витягом з Держреєстру прав власності (а.с.7-8).

На цей час квартира АДРЕСА_1, має загальну площу 44,7 кв.м., житлову площу 28,3 кв.м, оскільки, на законних підставах було відчужено одну із кімнат площею 14,3кв.м на користь ОСОБА_4, що становило 6/25 частин від загальної площі квартири, що підтверджується довідкою Прилуцького МБТІ від 17.12.2014 року за №2143, а також даними технічного паспорту (а.с. 11, 9-10).

Вирішуючи позов відповідно до установлених судом вищенаведених фактичних обставин, суд керується положеннями ст. 355 Цивільного кодексу України, що майно яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Майно може належать особам на праві спільної часткової або спільної сумісної власності.

Згідно з ч.1 ст. 368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

На підставі ст. 370 Цивільного кодексу України співвласник наділений правом на виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або рішенням суду.

Пунктом 3 вищевказаної норми зазначено, що виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, врегульовано ст. 364 ЦК України, яка в свою чергу передбачає порядок виділу у натурі частки з нерухомого спільного майна шляхом укладення письмового договору між співвласниками який підлягає нотаріальному посвідченню.

Оскільки із кола співвласників, які взяли участь у приватизації, залишилася лише позивачка ОСОБА_1, а за життя її матері ОСОБА_3 не було між нами письмового договору, посвідченого нотаріально, щодо виділу в натурі часток, вищенаведене унеможливлює для позивачки на цей час розпорядитися належною їй часткою, відповідно до вказаного свідоцтва, оскільки квартира, яка була отримана шляхом приватизації із державного житлового фонду, продовжує залишатися у спільній сумісній власності (без визначення часток) у цьому правовстановлюючому документі (а.с.6).

За таких обставин, суд вважає що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому підлягає до задоволення у повному обсязі.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати, що належна ОСОБА_1 частка в праві спільної сумісної власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 44,7 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м., відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 12.04.1994 року, виданого Прилуцьким міськвиконкомом, становить 1/2 частину.

Визнати, що належна ОСОБА_1 частка в праві спільної сумісної власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 44,7 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м., відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії НАК № 739194, зареєстрованого в реєстрі за № 2470, становить 1/2 частину.

Визнати, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з загальною площею 44,7 кв.м. житловою площею 28,3 кв.м. є окремим та цілим об»єктом нерухомого майна, що підлягає державній реєстрації в реєстраційній службі Прилуцького міськрайонного управління юстиції.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя Білокур В.І.