УХВАЛАІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Лесько А.О., Черненко В.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Першої Ужгородської державної нотаріальної контори про визнання спадкоємцем четвертої черги за законом за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 18 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду позовом із указаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5, яка проживала та була власником квартири АДРЕСА_1.

Зазначав, що дітей та рідних у померлої не було.

З 2005 року він опікувався нею, надавав їй допомогу по господарству, купував продукти харчування, сплачував рахунки за комунальні послуги.

Після її смерті він звернувся до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, оскільки вважав, що фактично прийняв спадщину після померлої.

Враховуючи наведені обставини, просив визнати його членом сім'ї ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та спадкоємцем за законом четвертої черги після її смерті.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 жовтня 2012 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано ОСОБА_4 членом сім'ї та спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 18 грудня 2014 року рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 жовтня 2012 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_4 у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд виходив із недоведеності позивачем факту проживання із спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років.

Колегія суддів погоджується з такими висновками.

Апеляційний суд правильно відмовив у позові, оскільки позов пред'явлено до нотаріальної контори, проте при відсутності інших спадкоємців за заповітом та за законом відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Крім того, суд першої інстанції залишив поза увагою і ту обставину, що власником квартири АДРЕСА_1, є ОСОБА_6 на підставі договору довічного утримання, укладеного з померлою ще 19 березня 2004 року.

Доводи касаційної скарги зводяться до оцінки доказів, що не є компетенцією суду касаційної інстанції, та не спростовують висновків апеляційного суду і не дають підстав вважати, що ним при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Таким чином, оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, апеляційний суд з урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

У матеріалах справи відсутні докази про те, що ОСОБА_4 саме з 2006 року проживав зі спадкодавцем однією сім'єю, як того вимагає ст. 1264 ЦК України.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної скарги в цій частині також не можуть бути визнані як підстава для призначення справи до судового розгляду.

Виходячи з принципу диспозитивності, закріпленого ст. 11 ЦПК України, та заявлених позовних вимог, рішення апеляційного суду є правильним та законним, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 18 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Журавель
Судді:А.О. Лесько
В.А. Черненко