Справа №588/1246/13-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Маслов В. В.
Номер провадження 22-ц/788/785/15 Суддя-доповідач - Кононенко О. Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Семеній Л. І. , Білецького О. М.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 27 лютого 2015 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 27 лютого 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № SUT0GA від 03 березня 2008 року, станом на 06 червня 2013 року, в сумі 92108,98 доларів США, що за курсом НБУ від 27 лютого 2015 року складає 2764190,49 грн.

Вирішено питання судових витрат. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на незаконність та несправедливість рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить зазначене рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

При цьому зазначає, що на день ухвалення рішення офіційний курс НБУ гривні по відношенню до долара США становив 28,29 гривень за 1 долар США, проте розмір заборгованості судом був визначений за курсом 30,01 гривень за 1 долар США, що призвело до збільшення заборгованості. Суд не взяв до уваги умови кредитного договору, що регулюють спірні правовідносини стосовно страхування іпотечного майна та особистого життя, а також що банк не надав їй як споживачу інформацію про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту. Вважає, що банк неправомірно збільшив розмір відсотків за користування кредитом і вніс зміни до договору іпотеки та заставної. Ухвали про призначення судових експертиз постановлені судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, питання щодо розподілу оплати експертиз було вирішено не справедливо та незаконно. Судом було порушено порядок проголошення рішення суду та порушено таємницю нарадчої кімнати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_3, яка підтримала доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ПАТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушила умови зобов'язання, тому, відповідно до умов укладеного договору у позивача виникло право вимагати стягнення заборгованості за кредитом, відсотками, по винагороді за резервування (комісія), по пені та по штрафу. При цьому, суд першої інстанції вважав, що не підлягають задоволенню позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» на суму 0,01 доларів США.

Колегія суддів вважає, що висновки суду узгоджуються з матеріалами справи та вимогами закону.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 03 березня 2008 року між сторонами укладений кредитний договір № SUT0GA (т.1, а.с. 20-30).

В забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором 03 березня 2008 року між сторонами укладений договір іпотеки № SUT0GA, згідно з яким відповідач надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 93.3 кв.м, житловою площею 42,60 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 292900 грн. (т. 1, а.с. 34-39).

За умовами укладеного між сторонами кредитного договору (п.8.1) ПАТ КБ «Приватбанк» зобов'язувався надати ОСОБА_3 кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 03 березня 2008 року по 03 березня 2028 року включно у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 49800,00 доларів США на наступні цілі: 40000,00 доларів США на споживчі цілі, а також у розмірі 9800,00 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п. п. 2.1.3. 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансових інструментів у розмірі 2,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,48 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно з п. 8.2 даного договору. Періодом сплати визначено період з 1 по 5 число кожного місяця.

Згідно з п. п. 2.1.3 (при оформленні кредиту під заставу житла) кредитного договору позичальник звертається до банку про надання йому кредиту на оплату чергових страхових платежів відповідно до договорів страхування, укладених відповідно до п. 2.2.7 даного договору, і доручає банку щорічно перераховувати необхідну для цього суму коштів згідно з договорами страхування. Банк за наявності вільних коштів здійснює перерахування кредитних коштів у випадку не пред'явлення позичальником документів, що підтверджують сплату чергових страхових платежів за рахунок інших джерел, до дат їхньої сплати, передбачених договорами страхування. Перерахування коштів на сплату чергових страхових платежів здійснюється у національній валюті України. Якщо кредит надається в іноземній валюті, то позичальник доручає банку: одержувати з каси банку суму іноземної валюти готівкою, необхідну для сплати чергового страхового платежу на підставі договору страхування, укладеного згідно з п. 2.2.7 даного договору; здійснити продаж у касі банку готівкової іноземної валюти за курсом купівлі банку даної іноземної валюти, встановленим на день виконання даного доручення; отримані від продажу іноземної валюти кошти зарахувати від імені позичальника на сплату чергового страхового платежу.

Зазначене доручення позичальника не підлягає виконанню банком тільки у випадку пред'явлення позичальником банку документів, що підтверджують сплату чергових страхових платежів за рахунок інших джерел до дат їхньої сплати, передбачених договорами страхування.

Погашення заборгованості за кредитним договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 458,79 доларів США згідно з графіком погашення кредиту (додаток 2 до кредитного договору) для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії (абз. 2 п. 8.1 кредитного договору).

Для виконання даного договору банк відкриває позичальникові рахунок НОМЕР_1 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та іншим платежам (п. 8.2 кредитного договору).

Відповідно до п.п. 2.2.5 кредитного договору позичальник доручає банку списувати кошти із всіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту або у валюті, відмінної від валюти кредиту, при наявності на них необхідної суми коштів, не наданих у кредит, у межах сум, які підлягають сплаті банку за цим договором, при наявності строків платежів (здійснювати договірне списання).

Крім того в п. 1.2 кредитного договору зазначено, що позичальник доручає банку провадити погашення заборгованості по даному кредитному договору в передбачені даним договором строки за рахунок коштів, розміщених на рахунку позичальника. Номер рахунку зазначено у п. 8.2 договору.

Згідно з п. 3.2 кредитного договору кошти, отримані від позичальника для погашення заборгованості по кредиту, насамперед направляються для відшкодування витрат/збитків банку згідно з п.п. 2.2.9, 2.3.8 цього договору, далі пені згідно з розділом 5 цього договору, далі - простроченої комісії по кредиту, далі - простроченої винагороди, далі - прострочених відсотків, далі - простроченої заборгованості за кредитом, частина суми, що залишилась (у тому числі сума, надана позичальником понад суму щомісячного платежу), направляється на погашення заборгованості за кредитом, далі - комісії, далі - винагороди, далі - відсотків, далі - кредиту.

Нарахування відсотків, а також винагород, передбачених п.п. 7.2 та 8.1 договору здійснюється в останню дату їх сплати, при цьому відсотки розраховуються на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день, виходячи з фактичної кількості користування кредитом - 360 днів у році. Відсотки розраховуються щомісяця, за період з першої дати поточного періоду сплати включно. Дата погашення кредиту в розрахунок не включається (п. 3.3 кредитного договору).

Пунктом 2.3.1 кредитного договору передбачено право банка в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10 % у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки.

При порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день просрочки, але не менше 1 гривні (п. 8.4 кредитного договору). При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язується сплатити штраф у розмірі 250 грн. + 5 % від суми позову (п. 5.3 кредитного договору).

У додатках №1 та №2 до кредитного договору, які є невід'ємною частиною кредитного договору, міститься детальний опис загальної вартості кредиту і графік погашення кредиту.

Таким чином, умовами кредитного договору та додатками до нього визначено суму кредиту, порядок нарахування процентів за користування кредитними коштами та винагороди за резервування ресурсів, порядок погашення боргових зобов'язань та штрафні санкції за порушення термінів виконання боргових зобов'язань.

Тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що банк не надав їй як споживачу інформацію про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту є безпідставними.

З матеріалів справи також вбачається, що в зв'язку з недотриманням ОСОБА_3 строків сплати чергових щомісячних платежів у неї виникла заборгованість, розмір якої станом на 06 червня 2013 року становить - 92108,99 доларів США та складається з наступного: 39434, 28 доларів - заборгованість за кредитом; 23997, 44 доларів - заборгованість по процентам; 594,29 доларів - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 23667,04 доларів - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до умов договору: 31,29 доларів - штраф (фіксована частина); 4384,65 доларів - штраф (процентна складова) (т.1, а.с. 10-14).

При нарахуванні ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором була врахована загальна сума виданого кредиту у розмірі 41529,03 доларів США, в тому числі: кошти перераховані безпосередньо відповідачу 03 березня 2008 року - 40000,00 доларів США; кошти перераховані в рахунок страхових платежів ЗАТ «Страхова компанія «ІНГОСТРАХ» в загальній сумі 1529,03 дол. США, яка складається з: 291,11 доларів США (перераховані 02 березня 2009 року); 311,65 доларів США (перераховані 02 березня 2010 року); 311,84 доларів США (перераховані 02 березня 2011 року); 309,31 доларів США (перераховані 02 березня 2012 року); 305,12 доларів США (перераховані 01 березня 2013 року) ( т. 2 а.с. 4,6,10-19).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку запереченням ОСОБА_3 та навів відповідні мотиви їх відхилення стосовно стягнення з неї сплачених позивачем страхових платежів за страхування іпотечного майна та особистого життя. При цьому суд обґрунтовано виходив з того, що сплата страхових платежів здійснювалась ПАТ КБ «Приватбанк» згідно з умовами кредитного договору.

Так, пунктом 2.1.3 кредитного договору передбачено, що перерахування коштів на сплату чергових страхових платежів здійснюється у національній валюті України. Якщо кредит надається в іноземній валюті, то позичальник доручає банку: одержувати з каси банку суму іноземної валюти готівкою, необхідну для сплати чергового страхового платежу на підставі договору страхування, укладеного згідно з п. 2.2.7 даного договору; здійснити продаж у касі банку готівкової іноземної валюти за курсом купівлі банку даної іноземної валюти, встановленим на день виконання даного доручення; отримані від продажу іноземної валюти кошти зарахувати від імені позичальника на сплату чергового страхового платежу.

Крім того, відповідно до п. 2.2.7 укладеного між сторонами кредитного договору позичальник зобов'язувався надати банку належним чином оформлені договір іпотеки та договори страхування, які потребують пред'явлення та письмового узгодження з банком, у тому числі узгодженню підлягають вибір страхувальника, перелік страхових ризиків, які підлягають страхуванню. Письмовим узгодженням банку є віза уповноваженого представника банку на договорах страхування. У випадку не подання позичальником банку підтверджуючого документу про сплату чергових страхових платежів по погодженим з банком договорам страхування, банк сплачує страхові платежі за рахунок кредиту відповідно до п. 2.1.3. договору.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що надані ОСОБА_3 договори добровільного особистого страхування та страхування майна фізичної особи з НАСК «Оранта» (т. 3, а.с. 48-68) не є належним виконанням умов кредитного договору в частині забезпечення страхування позичальником іпотечного майна та особистого страхування, оскільки всупереч вищевказаним положенням договору вони не були погоджені з позивачем.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалами Тростянецького районного суду Сумської області від 13 вересня 2013 року та від 17 березня 2014 року було призначено дві судові економічні експертизи, проведення яких доручено експертам Сумського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. Бокаріуса М.С. (т.1, а.с. 103, 226).

На виконання вказаних ухвал судом отримано висновки експертизи від 17 січня 2014 року (т. 1, а.с. 176-194) та від 31 липня 2014 року (т. 3, а.с. 17-34).

Відповідно до п. п. 1-3 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Якщо сторони домовилися про залучення експертами певних осіб, суд повинен призначити їх відповідно до цієї домовленості.

Особи, які беруть участь у справі, мають право подати суду питання, на які потрібна відповідь експерта. Кількість і зміст питань, за якими має бути проведена експертиза, визначається судом. При цьому суд має мотивувати відхилення питань осіб, які беруть участь у справі.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції при призначенні експертиз норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження.

Так, з журналів судового засідання від 13 вересня 2013 року (т. 1, а.с. 100-101) та 17 березня 2014 року (т. 1, а.с. 225) вбачається, що суд заслухав думку учасників судового розгляду з приводу необхідності призначення експертиз і питань, які необхідно поставити на вирішення експерта та визначив кількість і зміст питань, за якими мають бути проведені експертизи. У нарадчій кімнаті суд обміркував всі питання, сформулював питання, які він порушує перед експертом з власної ініціативи, остаточно визначив коло питань, що виносяться на вирішення експертизи і виніс ухвалу про її призначення. В ухвалі про призначення експертизи, суд мотивував відхилення питань, які не поставив на вирішення експертизи. Таким чином, підстави вважати, що судом порушено порядок призначення судових експертиз також відсутні.

Керуючись висновком судової економічної експертизи № 396 від 31 липня 2014 року (т.3, а.с. 17-34) суд взяв до уваги варіант розрахунку заборгованості по кредитному договору за умови не представлення ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» договорів добровільного страхування майна фізичної особи, яке є предметом іпотеки, НОМЕР_2 від 26 січня 2010 року та № 714501 від 25 січня 2011 року, укладених зі страховиком ВАТ Національна страхова компанія «Оранта», та платіжних документів, які підтверджують проведення оплати страхових платежів за цими договорами, як передбачено п.2.1.3 кредитного договору № SUTOGA від 3 березня 2008 року. Відповідно до якого документально обґрунтована сума заборгованості позичальника ОСОБА_3 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» по кредитному договору SUTOGA від 03 березня 2008 року станом на 06 червня 2013 року становить 92108,98 дол. США, з яких: заборгованість за кредитом - 39 434,28 доларів США; заборгованість за відсотками - 23 997,44 доларів США; заборгованість по винагороді за резервування (комісія) - 594,29 доларів США; заборгованість по пені - 23 667,04 доларів США; заборгованість по штрафу - 4 415,93 доларів США (т.3, а.с. 17-34).

При цьому суд врахував, що в ході експертного дослідження не підтвердилась заборгованість на суму 0,01 доларів США, у зв'язку з похибкою банку при визначенні фіксованої частини штрафу, що виключає можливість задоволення позову в цій частині.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності підвищення відсоткової ставки по кредиту та стягнення 18486,69 грн. штрафу були предметом розгляду в суді першої інстанції та обґрунтовано ним спростовані.

Не погоджуючись з курсом 30,01 НБУ від 27 лютого 2015 року, за яким суд визначив заборгованість у гривнях, ОСОБА_3 не надала доказів, що на годину та дату винесення судового рішення був інший курс долара по відношенню до гривні.

З журналів судового засідання від 25 лютого та 27 лютого 2015 року (т. 3, а.с. 175-177) вбачається, що 25 лютого 2015 року після закінчення судових дебатів, суд видалився до нарадчої кімнати. 27 лютого 2015 року після повернення суду з нарадчої кімнати було проголошено рішення без участі осіб, які беруть участь у справі. Тому, доводи ОСОБА_3 про те, що судом першої інстанції було порушено порядок проголошення рішення суду та порушено таємницю нарадчої кімнати є лише припущеннями і на правильність ухваленого у справі рішення не впливають.

Судові витрати за проведення експертиз розподілені судом з дотриманням вимог ст. 88 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 27 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -