Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне в порядку гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України/

16 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

при секретарі Пєронкові М.Ф.

розглянувши у судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 10 березня 2012 року з вини відповідача, яким керував автомобілем НОМЕР_1 була скоєна дорожньо - транспортна пригода. В результаті ДТП був пошкоджений транспортний засіб «ВАЗ 2106» державний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2, який належить останньому на праві власності. Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб, відповідно до висновку експерта складає 10 766,25 грн.

На дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Вина відповідача підтверджується постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2012 року.

08 травня 2012 року потерпілий з метою отримання страхового відшкодування звернувся в МТСБУ. 25 червня 2012 року позивачем було здійснено виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 8 971,88 грн. за шкоду заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу, керуючись нормами ст. 41 Закону в редакції, яка діяла на момент ДТП та відповідно до наказу МТСБУ № 1956 від 25 червня 2012 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, що підтверджується платіжним дорученням.

Крім того позивачем було понесено витрати на сплату аварійного комісару та судового збору. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача в порядку регресу виплати повязані з виплатою страхового відшкодування та понесенні судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надали суду заяву про розгляд справи без участі представника позовні вимоги підтримали в повному обсязі .

Відповідач в судове засідання не з*явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі , чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлено, що 19 червня 2015 року, МТСБУ в межах строку позовної давності звернулися з позовом до ОСОБА_3 про стягнення в порядку регресу витрат, пов*язанних з виплатою страхового відшкодування.

Так, 10 березня 2012 року з вини відповідача, який керував автомобілем НОМЕР_3 була скоєна дорожньо - транспортна пригода.

На дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Вина відповідача підтверджується постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2012 року /а.с. 6/.

Згідно приписам п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, які мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою.

В результаті ДТП був пошкоджений транспортний засіб «ВАЗ 2106» державний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2, який належить останньому на праві власності. Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб, відповідно до висновку експерта складає 10 766,25 грн. /а.с. 8/.

08 травня 2012 року потерпілий з метою отримання страхового відшкодування звернувся в МТСБУ /а.с.7/.

В звязку з настанням події, передбаченої ст.41 п.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України 27 червня 2012 року було здійснено виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 8 971,88 грн. за шкоду заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу, керуючись нормами п. «а» п. 41. 1 ст. 41 Закону в редакції, яка діяла на момент ДТП та відповідно до наказу МТСБУ № 1956 від 25 червня 2012 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, що підтверджується платіжним дорученням /а.с.9,11/.

Відповідно до ст.39 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховикiв, якi здiйснюють обов'язкове страхування цивiльно-правової вiдповiдальностi власникiв наземних транспортних засобiв за шкоду, заподiяну третiм особам. Участь страховикiв у МТСБУ є умовою здiйснення дiяльностi щодо обов'язкового страхування цивiльно-правової вiдповiдальностi власникiв наземних транспортних засобiв.

МТСБУ є непiдприємницькою (неприбутковою) органiзацiєю i здiйснює свою дiяльнiсть вiдповiдно до Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», законодавства України та свого Статуту.

Основними завданнями МТСБУ є здiйснення виплат iз централiзованих страхових резервних фондiв компенсацiй та вiдшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст.39 ч.2.1. Закону).

Відповідно до ст.41 п.41.1 п.п. «а» Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно правову відповідальність.

Відповідно до ст.1.6. Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники транспортних засобів юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Відповідно до ст.1191 ЦК України та ст.38 п.2 ч.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Таким актом є Закон України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоровю та майну третіх осіб під час дорожньо транспортної пригоди.

Ст.29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством, шкоду повязану із втратою товарного вигляду Моторне (транспортне) страхове бюро України не відшкодовує (ст.32 п.7 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

В звязку з виплатою страхового відшкодування до позивача в порядку ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 933, 1191 ЦК України в межах фактично понесених витрат перейшло право вимоги до відповідача, а в останнього виникло зобовязання виплатити відповідну суму на користь позивача.

Враховуючи викладене суд вважає вимоги позивача стосовно стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 8 971,88 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення позовної вимоги позивача стосовно стягнення на його користь понесених витрат в розмірі 210,70 грн. на послуги аварійного комісара, оскільки ці витрати не віднесені до фактичних витрат, що були сплачені потерпілому, а є наслідком виконаних робіт за дорученням МТСБУ № 17511 від 04 травня 2012 року.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача, судові витрати по сплаті судового збору на суму 243,60 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 62, 88, 169, 208, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, інд. номер НОМЕР_4) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (р/р 871 в ПАТ «Укрексімбанк» в м. Києві МФО 322313, код 21647131, місце знаходження м. Київ, бул. Русанівський буд. 8) грошові кошти в розмірі понесених витрат в розмірі 8 971,88 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, інд. номер НОМЕР_4) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (р/р 871 в ПАТ «Укрексімбанк» в м. Києві МФО 322313, код 21647131, місце знаходження м. Київ, бул. Русанівський буд. 8) судові витрати по справі в розмірі 243,60 грн.

В іншій частині позовних вимог -відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя С.О. Демидова