Категорія 24 Доповідач Сало Т. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі головуючого судді Сала Т.Б., суддів Нікушина В.П., Зайцева А.Ю., при секретарі Сніжко О.А., за участю ОСОБА_2, представника ПАТ «Вінницяобленерго», розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 березня 2015 року ухвалене у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Вінницяобленерго» в особі структурної одиниці «Вінницькі міські електричні мережі» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановила:

В вересні 2014 року ПАТ «Вінницяобленерго» в особі структурної одиниці «Вінницькі міські електричні мережі» звернулось в суд з позовом в якому просило стягнути з ОСОБА_2 на його користь 4 254,90 грн. збитків завданих шляхом порушення Правил користування електричною енергією для населення (далі ПКЕЕН) та судовий збір в сумі 243,60 грн. Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що між сторонами склалися фактичні правовідносини, що підтверджується наявністю особового рахунку №120070778, який відкрито відносно споживача за адресою: АДРЕСА_1, та, відповідно до якого, ОСОБА_2 як споживач користується електричною енергією, що постачається позивачем.

07.05.2013 року представниками ПАТ «Вінницяобленерго» при проведенні технічної перевірки електрообладнання в помешканні ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 в присутності її батька, було встановлено грубе порушення ПКЕЕН, а саме: змонтовано розетку зі схованою електропроводкою. При включенні навантаження в дану розетку (водонагрівач) електроприлади працюють, лічильник не працює. При відключенні запобіжників напруга в розетці є. Спожита таким чином електроенергія розрахунковим приладом не обліковувалась та її кількість не сплачувалась. По факту виявленого правопорушення представниками позивача було складено акт про порушення ПКЕЕН.

На засіданні комісії, яке відбулось 02.07.2013 року, з розгляду актів про порушення ПКЕЕН, на підставі Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕН, визначено розмір збитків, завданих позивачу ОСОБА_2, розмір якого склав 5 404, 90 грн. Відповідач частково сплатила завдані збитки в сумі 1250,00 грн.

Залишок заборгованості за спожиту електричну енергію становить 4 254 грн. 90 коп.. Відповідач в добровільному порядку відмовляється сплатити вказану суму, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19 березня 2015 року позов задоволено.

З таким рішенням суду відповідач не погодилась та оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19.03.2015 року і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_2 вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим, оскільки судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, судом не було взято до уваги, що представниками позивача складено Акт про порушення ПКЕЕН не у відповідності до вимог Правил та Закону України «Про електроенергетику»; не прийнято до уваги, що батько відповідача не являється споживачем електроенергії в розумінні норм чинного законодавства; в порушення норм Методики, невірно зроблені розрахунки збитків.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України у Вінницькій області від 25.09.2014 року (а. с. 41).

Особовий рахунок № НОМЕР_1 відкрито на ім'я ОСОБА_2 (а. с. 5).

07.05.2013 року контролерами енергозбуту по результатам технічної перевірки електрообладнання в помешканні відповідача, складено Акт про порушення ПКЕЕН №1931, а саме змонтовано розетку зі схованою електропроводкою. При включенні навантаження в дану розетку (водонагрівач) електроприлади працюють, лічильник не працює. При відключенні запобіжників напруга в розетці є. Спожита таким чином електроенергія розрахунковим приладом не обліковувалась та її кількість не сплачувалась (а. с. 8-9).

Даний Акт був складений в присутності батька відповідача - ОСОБА_3.

На засіданні комісії з розгляду актів про порушення ПКЕЕН, на підставі Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН, яке відбулось 02.07.2013 року за участю ОСОБА_2, визначено розмір збитків, завданих останньою.

Відповідно до протоколу засідання комісії по розгляду актів про порушення ПКЕЕ СО «Вінницькі МЕМ» №47 від 02.07.2013 року розмір збитків склав 5404,90 грн. (а. с.17, 18).

Частину розміру збитків відповідач сплатила. Несплаченою залишається заборгованість в розмірі 4245,9 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що вищезазначений Акт про порушення ПКЕЕН складено у відповідності до вимог ст. 53 ПКЕЕН, розрахунки збитків зроблені правильно, відповідно до згаданої Методики, а споживачами, відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», є як власник, так і наймач житла, а також всі, хто отримує ці послуги, проживаючи у конкретному приміщені.

Однак, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір, встановив, що в даному випадку між сторонами склалися фактичні правові відносини, що підтверджується наявністю особового рахунку, відповідно до якого остання, як споживач користується електричною енергією, яку постачає позивач (постачальник).

Однак, суд першої інстанції в цій частині невірно встановив обставини у справі, оскільки 30.05.2012 року між ПАТ «Вінницяобленерго» (енергопостачальник) та ОСОБА_2 (споживач) укладено письмовий договір о/р № НОМЕР_1 про користування електричною енергією (а. с.129-130).

За даним Договором (п.1), Енергопостачальник бере на себе зобов'язання надійно постачати Споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах, а споживач зобов'язується оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами у терміни, передбачені цим договором (а. с. 129).

Положеннями статті 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори.

Відповідно до ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до ст. 26 Закону, споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Як вказано у Постанові Верховного Суду України від 06.06.2011 (справа № 6-4ц11) правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, ст. ст. 24 - 27 Закону України "Про електроенергетику", Правилами і Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 4 травня 2006 року N 562 (далі - Методика).

Від так, посилання суду першої інстанції на Закон України «Про житлово-комунальні послуги» є помилковим.

Закон України «Про електроенергетику» (ст. 1), визначає поняття «СПОЖИВАЧІ ЕНЕРГІЇ» - це суб'єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю.

Згідно ч. 2 ст. 26 цього Закону споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

В даному випадку в спірних правовідносинах слід керуватись Правилами користування електричною енергією для населення (а не Правилами користування електричною енергією) оскільки дані норми є спеціальними.

Відповідно до вимог п. 3 ПКЕЕН, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією, укладеного між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1 до ПКЕЕН) і укладається на три роки.

Колегія суддів, проаналізувавши зазначені норми, прийшла до висновку, що саме ОСОБА_2, є споживачем електричної енергії, яку йому постачає позивач.

Відповідно до абз. 2 п. 12 Договору та п. 37 ПКЕЕН, енергопостачальник має право перевірити стан приладів обліку, проводити обстеження електроустановок споживачів щодо виявлення споживання електричної енергії поза приладами обліку та знімати її показання та вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними останнім під час користування електричною енергією.

Однією з підстав відповідальності споживача електроенергії за п. 48 ПКЕЕН, є розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку.

За змістом п. 11 ПКЕЕН відповідальність за збереження приладів обліку, встановлених у квартирі, на інших об'єктах споживача, та пломб на них несе споживач.

У відповідності до п. 53 вказаних Правил, у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем ПКЕЕН, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем.

Споживач має право внести до акта свої зауваження.

У разі відмови споживача від підпису, акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника.

Висновок суду першої інстанції, який базується на нормах Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в частині тих, що батько є споживачем, а отже, в його присутності може бути складений Акт про порушення ПКЕЕН, є теж безпідставними.

Колегія суддів вважає, що останній не являється «споживачем електроенергії» виходячи з змісту поняття «споживачі енергії» (ст. 1 Закону України «Про електроенергетику»), так як з ним не укладався договір про поставку електроенергії, а від так, він не несе будь-яких зобов'язань перед енергопостачальником, а отже, і не несе відповідальність за порушення ПКЕЕН.

Даний Акт був складений в присутності батька відповідача, і в Акті є відмітка, що батько відповідача відмовився підписувати Акт.

Колегія суддів, прийшла до висновку, що представниками енергозбуту порушено вимоги п. 53 ПКЕЕН, який передбачає підпис в Акті лише споживача. Батько відповідача не уповноважений представляти останню ні Договором, ні Законом, який регламентує ці спірні правовідносини, ні іншими актами.

В своїх запереченнях на апеляційну скаргу, позивач вказує, що представники постачальника мають право складати Акт в присутності членів сім'ї та близьких родичів, при цьому посилаючись на Лист НКРЕ від 19.07.2013 року № 4952/26/47-13, однак, копія вказаного листа не було додано до заперечень і цей лист відсутній на офіційному сайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері Енергетики (НКРЕ).

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін (ст. 57 ЦПК України).

Складений акт про порушення є лише фіксацією порушення, яке було виявлено під час проведення постачальником енергії перевірки дотримання ПКЕЕН.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України такий акт є лише доказом, який у разі виникнення спору повинен оцінюватися судом відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України.

Акт, складений контролерами енергозбуту, в даному випадку є недопустимим доказом, оскільки в силу ст. 59 ЦПК України, одержаний з порушенням порядку, встановленого законом, а саме п. 53 ПКЕЕН.

Також, даний Акт є недопустимим доказом, оскільки він складений контролерами енергозбуту всупереч вимогам ст. 30 Конституції України, яка є нормою прямої дії і стверджує про недоторканість житла, і містить застереження, що не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Як встановлено судом, власником 6/25 частин будинку під номером АДРЕСА_1, є ОСОБА_2, що підтверджується Договором купівлі-продажу від 29 червня 1993 року, зареєстрованого у Вінницькому обласному БТІ (реєстр № 316 від 23.07.1993 року) (а.с.131-132).

Контролери енергозбуту ПАТ «Вінницяобленерго» самовільно, без дозволу власника будівлі зайшли в приміщення, у якому виявили факт порушення ПКЕЕН, і у відсутність самого споживача склали відповідний Акт, що на думку суду є неприпустимим.

Крім цього, колегія суддів погоджується з твердженням апелянта, в тій частині, що позивач невірно застосував Методику та неправильно провів розрахунки заборгованості споживача перед постачальником.

Відповідно до п. 3.2 Методики, вартість необлікованої електричної енергії розраховується на підставі акта про порушення, який складається, відповідно до передбаченої Правилами процедури.

На засіданні комісії з розгляду актів про порушення Правил на підставі Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої Постановою НКРЕ України від 04.05.2006 року №562, яке відбулось 02.07.2013 року за участю ОСОБА_2, визначено розмір збитків, завданих відповідачем позивачу, який склав 5404,90 грн., що підтверджується протоколом засідання комісії по розгляду актів про порушення ПКЕЕН СО «Вінницькі МЕМ» №47 від 02.07.2013 року та розрахунок збитків за актом №1931 (а. с.17, 18).

В Акті про порушення ПКЕЕН вказано, що споживач вчинив порушення передбачене абз. 4 п. 48 ПКЕЕН.

Відповідно до вказаного абзацу даного пункту споживач несе відповідальність згідно із законодавством за розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку.

В Протоколі № 47 засідання комісії по розгляду даного Акту вказано, що розрахунок необхідно провести згідно пункту 3.3 Методики, який передбачає порядок здійснення розрахунку вартості не облікової електричної енергії, крім іншого, в разі самовільного підключення споживачем електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричних мереж енергопостачальника.

В самому розрахунку вказується підпункт 5 пункту 3.1 Методики, де вказано, що Методика застосовується на підставі Акта про порушення та в разі виявлення порушення ПКЕЕН, в даному випадку - самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника з порушенням схеми обліку.

В абзаці 7 підпункту 3.1 пункту 3 Методики, у разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпунктах 5 - 7 цього пункту, ця Методика застосовується за умови виявлення місця підключення до відповідних мереж, що зазначається в акті про порушення та позначається на схемі.

В Акті про порушення ПКЕЕН вказується, що ОСОБА_2 змонтована розетка із схованою електропроводкою. Також зазначається як було виявлено дане порушення - при включенні навантаження в дану розетку електроприлади працюють, лічильник не працює.

В додатку до Акта є фактична схема електропостачання споживача.

Однак, ні в Акті, ні в додатку до Акту не зазначено місце підключення до електромереж Постачальника, що в свою чергу є порушенням вимог Методики, та дає право стверджувати, що точка підключення взагалі не визначалась, а отже, дана Методика не могла застосуватись при розрахунках.

Даний факт підтверджується відео зйомкою, яку проводили контролери енергозбуту ПАТ «Вінницяобленерго», з якої вбачається наявність подовжувача, однак, не вбачається, як і де саме цей подовжувач приєднаний до електричних мереж постачальника. Також підтверджується показаннями свідків - контролерів енергозбуту, які пояснили, що батько ОСОБА_2 не надав згоди на частковий демонтаж оздоблювальних матеріалів для визначення точки підключення, а тому місце підключення не встановлено.

Дані докази спростовують зазначену в п. 8 Акту обставину, про те, що безоблікове підключення здійснено на ввідному кабелю від ізоляторів до електролічильника.

Крім цього, в п. «б» підпункту 3.3 Методики вказано, що розрахунок вартості необлікованої електричної енергії здійснюється, крім інших показників, і за кількістю днів.

Зокрема, у разі самовільного підключення споживачем електроустановок, струмоприймачів або проводів до електричних мереж енергопостачальника - із дня набуття споживачем права власності на електроустановку чи права користування електроустановкою або із дня здійснення останньої технічної перевірки електричної мережі, до якої було здійснене самовільне підключення, але не більше сумарної кількості днів за дванадцять календарних місяців, що передували дню виявлення порушення, та до дня усунення порушення.

Проте, представники ПАТ «Вінницяобленерго», розраховуючи збитки по даному Акту, не виконали вимог п. «б» підпункту 3.3 Методики та необґрунтовано порахували збитки за 12 місяців, що також було взято до уваги судом першої інстанції.

Узагальнюючи зазначене в частині порядку проведення розрахунків, колегія суддів вважає, що представниками позивача порушені вимоги Методики, що в свою чергу дає право робити висновок про необґрунтованість та неправильність розрахунків проведених на підставі Акту, який на думку суду, складений з порушенням вищезазначених вимог права.

Суд першої інстанції, мотивуючи рішення, посилався на норми Глави другої Методики (п. 2.1, п. 2.9), і на норми глави третьої Методики (п. 3.2, п. 3.1, 3.5). Дані посилання є неправильними, оскільки ця Методика встановлює порядок визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією - ПКЕЕ), або Правил користування електричною енергією для населення - ПКЕЕН).

В даному випадку необхідно застосовувати лише норми Глави третьої Методики, яка встановлює порядок розрахунків збитків при порушеннях споживачами саме ПКЕЕ для населення (ПКЕЕН).

Висновок суду першої інстанції про те, що відповідач, сплативши частину заборгованості фактично визнала вину у спричиненні завданих збитків є безпідставними, оскільки, як пояснила відповідач вона змушена була сплатити частину нарахованих збитків з метою недопущення відключення її будинку від електроенергії, оскільки в неї батько похилого віку.

Колегія суддів бере до уваги дані пояснення відповідача, оскільки вони підтверджуються копіями листів, які були направлені на адресу відповідача із попередженням про припинення постачання електричної енергії (а. с. 15, 16, 19).

Твердження представника ПАТ «Вінницяобленерго» про неможливість виявляти порушення та складати відповідні Акти безпосередньо в присутності споживача за договором є безпідставними, оскільки існують норми права, які надають таку можливість.

Зокрема, пунктом 35 ПКЕЕН передбачено право енергопостачальника відключити споживача у разі, крім інших випадків, невиконання припису Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії, які можуть складатись останніми при порушенні споживачем свого обов'язку щодо забезпечення допуску представника енергопостачальника до квартири або іншого об'єкта для обстеження приладу обліку, електроустановок та електропроводки (ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» та п. 42 ПКЕЕН).

Також, відповідальність споживача за невиконання вказаного обов'язку, передбачено статтею 185 12 Кодексу України про адміністративні правопорушення - створення перешкод у виконанні робіт, пов'язаних з обслуговуванням об'єктів електроенергетики, що тягне за собою попередження або накладення штрафу на громадян.

Таким чином, у разі недопуску персоналу енергопостачальника для виконання своїх обов'язків, є підставою для застосування статті 185 12 Кодексу, а саме, складання акту про порушення споживачем Правил.

Усунення вказаного недоліку в роботі енергопостачальника можливо на стадії укладання письмового договору про постачання електроенергії, зокрема, шляхом конкретизації його умов, зазначивши, що члени сім'ї, які зареєстровані та проживають в будинку власника, мають право ставити свій підпис в Актах про порушення ПКЕЕН, ставити підпис, засвідчивши покази приладу обліку, про отримання рахунків тощо.

Дана позиція висловлена в роз'ясненні НКРЕ направленому на адресу ПАТ «Вінницяобленерго» від 19.07.2013 року № 4952/26/47-13 (а. с.121).

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та не неповно з'ясував обставини, що мають значення для вирішення даного спору, що в силу ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 березня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову публічного акціонерного товариства «Вінницяобленерго» в особі структурної одиниці «Вінницькі міські електричні мережі» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: