АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 596/2184/14-ц Головуючий у 1-й інстанції Римар Г.М.
Провадження № 22-ц/789/1239/15 Доповідач - Дикун С.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

при секретарі - Коваль О.І.

з участю сторін - апелянта ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Гусятинського районного суду від 02 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Хоростківської міської ради Гусятинського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Хоростківської міської ради Гусятинського району про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 - спадкове майно за законом після прадіда ОСОБА_5, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки вона є єдиною спадкоємицею за законом.

Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 02 грудня 2014 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 Тернопільської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 Судові витрати по справі покладено на позивача.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1, яка не брала участі у справі, звернулася з апеляційною скаргою посилаючись, що суд вирішив питання про її права та обов'язки, оскільки вона є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_5,так як фактично вступила у володіння житловим будинком, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР свідчить про прийняття спадщини. Апелянт також зазначила, що ОСОБА_3, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 не може спадкувати після ОСОБА_5, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто за три роки до її народження.

Посилаючись на наведене, апелянт просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до Хоростківської міської ради Гусятинського району про визнання права власності на спадкове майно відмовити.

У судовому засіданні апелянт та її представник підтримали вимоги апеляційної скарги, зіславшись на доводи, викладені у ній.

Інші учасники процесу, будучи належно повідомленими про розгляд справи, у судове засідання не з'явилися.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду - до скасування, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону рішення суду не відповідає.

Висновок суду про те, що ОСОБА_3 є спадкоємцем ОСОБА_5 не відповідає вимогам закону. Крім того, суд, в порушення норм процесуального права невірно визначив коло осіб, які мають відповідати за позовом. Наведене, відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування ухваленого у справі рішення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про смерть ( а.8). Позивачка ОСОБА_3 є його правнучкою, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2, як вбачається із правоустановлюючих документів (а.с.4-5,7).

Як стверджується свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 28 серпня 1960 року, будинок у АДРЕСА_1 належав колгоспному двору головою якого був ОСОБА_5.

Технічним паспортом на даний будинок, виданим на ОСОБА_5, підтверджується, що житловий будинок, підвал під ним, мансарда житлова - 2013 року побудови; погріб під частиною будівлі та сарай - 1923 року побудови( а. 9).

Повідомленням №71 від 24.11.2014 року державного нотаріуса Копичинецької державної нотаріальної контори стверджується, що спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не була заведена.

Із представленої апелянтом ОСОБА_1 копії заповіту від 06 березня 1986 року, вбачається ОСОБА_5 заповів їй належний йому будинок з надвірними будівлями та спорудами у АДРЕСА_1. Як пояснила ОСОБА_1, спадкодавець, котрий доводився їй дідом, був останнім членом колгоспного двору, проживав одиноко, а вона допомагала йому по господарству та у побуті, тому він залишив їй будинок по заповіту. Вона організувала похорон ОСОБА_5, а після похорону прийняла спадщину, так як доглядала будинок та господарство. Однак, свідоцтво про спадщину не оформила.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Оскільки ОСОБА_5 помер у ІНФОРМАЦІЯ_1 (тобто до набрання чинності ЦК України 2003р.), а ОСОБА_3 звернулася з позовом про визнання права власності на спадкове майно за законом після його смерті, дані цивільні відносини регулюються положеннями ЦК Української РСР 1963р.

У відповідності до ч.1,2 ст. 524 ЦК УРСР ( у редакції, що діяла станом на час відкриття спадщини) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Статтею 527 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно до приписів ч.2 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та обставин справи, висновок суду про спадкування позивачкою, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2, після смерті ОСОБА_5, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1, суперечить вимогам закону. При цьому суд безпідставно задовольнив позов про визнання права власності на спадкове майно до відповідача Хоростківської міської ради, не з'ясувавши кола спадкоємців після ОСОБА_5, чим порушив права апелянта.

Також суд не зауважив, що живим є батько позивачки ОСОБА_3 - ОСОБА_6 - онук спадкодавця, котрий, відповідно до приписів ч.2 ст. 529 ЦК УРСР, належить до числа спадкоємців першої черги за законом

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає до скасування із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 до Хоростківської міської ради про визнання права власності на спадкове майно.

На підставі ст.ст. 524, 525, 527, 529 ЦК УРСР 1963 року та керуючись ст.ст. 307, 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

Вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Гусятинського районного суду від 02 грудня 2014 року скасувати. Ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до Хоростківської міської ради Гусятинського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області С.І. Дикун