АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/8756/14-ц Номер провадження 22-ц/786/499/15Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Корнієнка В.І., Винниченка Ю.М., при секретарі: Рибак О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення часток у майні, що перебуває у спільній частковій власності, припинення права власності на ? частину квартири та стягнення грошової компенсації, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 грудня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення часток у майні, що перебуває у спільній частковій власності, припинення права власності на ? частину квартири та стягнення грошової компенсації відмовлено.

З рішенням суду не погодилась позивач по справі - ОСОБА_2 та подала на нього апеляційну скаргу, в якій прохає рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Апелянт вважає рішення місцевого суду необґрунтованим та таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також посилається на те, що судом неповно з'ясовані обставини справи, що мають суттєве значення для вирішення даного спору.

Судове засідання проводилось за участі сторін та їх представників.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, що на підставі свідоцтва про право власності, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради народних депутатів 16.05.1997 року та свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВТГ № 594554 від 23.07.2014 року, виданого Першою кременчуцькою державною нотаріальною конторою ОСОБА_2 належить на праві власності 1/3 частина та 1/6 частина квартири АДРЕСА_1.

На підставі договору дарування від 06.06.2013 року, посвідченого ОСОБА_4, приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу, ОСОБА_3 належить на праві власності 1/2 частина квартири АДРЕСА_1. Вказане підтверджується Інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна № 27949399 від 10.10.2014 року та Інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 27949198 від 10.10.2014 року.

Згідно висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 9/1-14 від 08.09.2014 року вбачається, що виділити в натурі 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 неможливо, оскільки виділити співвласникам ізольовані приміщення з окремими виходами, зі складом приміщень, зазначених в п.п. 2.22, 2.24, 2.27 ДБН В 2.2-15.2005, які можуть бути використані як окремі квартири, чи які можливо переобладнати в такі квартири у відповідності з діючими будівельними нормами не представляється можливим.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження тих обставин, що між нею та відповідачем виник спір з приводу користування спірною квартирою, і позивач позбавлена можливості вільно користуватися та розпоряджатися належною їй частиною квартири. Крім того, з огляду на те, що відповідач на даний час не спроможний виплатити позивачу компенсацію, яка є значною, примусове стягнення її з останнього в судовому порядку приведе до порушення його прав.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Виходячи із положень вказаних статтей, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Співвласники, незалежно від розміру часток, при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Відповідно до положень ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою ( ч.1,2 ст.364 ЦК).

Згідно правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року у справі № 6-4ц14, роз'яснено, щопри вирішенні справ про стягнення грошової компенсації вартості частки квартири, що знаходиться у спільній частковій власності, крім вказаної спеціальної норми суду слід врахувати і загальні засади цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України) щодо справедливості, добросовісності та розумності з врахуванням прав та інтересів усіх співвласників. При цьому суду слід ретельно вивчити обставини справи з метою з'ясувати, чи не зловживає позивач, який бажає виділу частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні та чи реалізація цього права не порушить прав інших осіб, які не мають змоги сплатити співвласнику грошову компенсацію вартості його частки.

Так, звітом про оцінку майна від 17.11.2014 року визначено, що ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 становить 272200 грн. ринкова вартість 1/2 частини квартири, власником якої є ОСОБА_2 становить 136000 грн.

Вирішуючи даний позов, судом було враховано ті обставини, що згідно наданих відповідачем доказів на підтвердження свої заперечень, він не працює, не має інших прибутків, в зв'язку з чим позбавлений можливості сплатити позивачу одним платежем вартість 1/2 частки спірної квартири, а примусове стягнення з нього компенсації призведе до порушення його прав.

Таким чином, колегія суддів за результатами апеляційного розгляду справи вважає, що висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного, всебічного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким судом надана відповідна правова оцінка.

За таких обставин висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити .

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Г.Л. Карпушин