АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 416/4225/2012 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/151/К/15 суддя Попов В.В.
Категорія - 59 ( І ) Суддя - доповідач - Зубакова В.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді - Зубакової В.П.,

суддів - Бондар Я.М., Соколан Н.О.,

при секретарі - Трофименко О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 10 грудня 2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 підприємства "Спеціалізоване підприємство "Юстиція", ОСОБА_1, треті особи Інгулецький відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання прилюдних торгів з реалізації майна та укладеного на них договору купівлі-продажу недійсними.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_6,

позивач ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2012 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_4 підприємства "Спеціалізоване підприємство "Юстиція" (надалі - ПП "СП "Юстиція"), ОСОБА_1, треті особи Інгулецький відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції (надалі - Інгулецький ВДВС Криворізького МУЮ), приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_3, про визнання прилюдних торгів з реалізації майна та укладеного на них договору купівлі-продажу недійсними.

У вересні 2012 року до суду надійшов уточнений позов де позивачами зазначено ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в обґрунтування якого було зазначено, що позивачі є власниками квартири АДРЕСА_1, яка була передана в іпотеку ВАТ "Державний ощадний банк України".

26.05.2009 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 було вчинено виконавчий напис за реєстровим №3081 про звернення стягнення на предмет іпотеки, який було визнано таким, що не підлягає виконанню, рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу, яке набрало законної сили 05.05.2011 року.

Не зважаючи на викладене, 17 травня 2012 року Дніпропетровською філією ПП "СП "Юстиція", згідно договору №08/120/12/1-16н від 19.03.2012 року, проведено прилюдні торги з реалізації предмета іпотеки за виконавчим провадженням, відкритим постановою від 02.03.2010 року на підставі виконавчого напису нотаріуса від 26.05.2009 року.

На підставі Акту проведення прилюдних торгів по реалізації арештованого нерухомого майна було видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_1

Посилаючись на те, що прилюдні торги було проведено на підставі виконавчого напису, який не підлягав виконанню, та з порушенням Закону України "Про іпотеку", Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме: без належного повідомлення боржника та інших заінтересованих осіб про час та дату проведення прилюдних торгів, та без погодження початкової ціни продажу квартири, просили суд: визнати недійсними прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна - однокімнатної квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка раніше належала ОСОБА_2 та ОСОБА_3, проведені 17.05.2012 року Дніпропетровською філією ПП "СП "Юстиція"; визнати Протокол Дніпропетровської філієї ПП "СП "Юстиція" №08/120/12/1-16н-2 проведення публічних торгів з реалізації вказаної квартири недійсним; визнати Свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, видане на ім'я ОСОБА_1 недійсним.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 10 грудня 2012 року, описки у якому виправлено ухвалою цього ж суду від 28 січня 2013 року, задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Визнано недійсними прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна - однокімнатної квартири АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_2 та ОСОБА_3, проведені 17.05.2012 року Дніпропетровською філією приватного підприємства "Спеціалізоване підприємство "Юстиція".

Визнано Протокол Дніпропетровської філії приватного підприємства "Спеціалізоване підприємство №08/120/12/1-16н-2 проведення публічних торгів з реалізації квартири АДРЕСА_1 - недійсним.

Визнано Свідоцтво про придбання нерухомого майна - однокімнатної квартири АДРЕСА_1, з прилюдних торгів, проведених 17.05.2012 року Дніпропетровською філією приватного підприємства "Спеціалізоване підприємство "Юстиція", яке було видане на ім'я ОСОБА_1 - недійсним.

На підставі ст. 88 ЦПК України, стягнуто з Дніпропетровської філії приватного підприємства "Спеціалізоване підприємство "Юстиція" на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 220 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та невиконання вимог ч. 1 ст. 216 ЦК України щодо зобов'язання кожної із сторін правочину, у разі визнання його недійсним, повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала від виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Оскільки, визнавши Свідоцтво про придбання спірної квартири недійсним та позбавивши її права власності на це майно, суд не вирішив питання про повернення їй витрачених коштів на вчинення правочину, а позивач грошей не має та не бажає відшкодовувати таці витрати, відповідач ОСОБА_1 вважає ухвалене по справі рішення усіченим та незаконним.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Відповідач ОСОБА_1, будучи завчасно належним чином повідомленою про час та місце розгляду її апеляційної скарги на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 10 грудня 2012 року, про що свідчить її розписка від 26 січня 2015 року (а.с. 188- зворот), в судове засідання не з'явилась, скориставшись своїм правом, передбаченим ч. 1 ст. 38 ЦПК України, на участь у цивільній справі через представника ОСОБА_6, який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 14.11.2014 року, що (у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_6, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, позивача ОСОБА_2, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила її відхилити, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги і письмових заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що однокімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею - 27,66 кв. м., житловою площею - 16,4кв. м., на праві приватної спільної сумісної власності належала ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності на житло №І-208 від 22 березня 1994 року, виданого органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради народних депутатів згідно розпорядження від 19.01.1994 року за № 1128 та записами в КП "Криворізьке БТІ" в реєстрову книгу №63п-269-269.

22 лютого 2007 року між ВАТ "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_2, ОСОБА_3, на забезпечення виконання кредитного договору №55 від 22 лютого 2007 року, укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований у реєстрі за № 1867, за яким вищезазначена квартира була передана в іпотеку ВАТ "Державний ощадний банк України" (а.с. 13-14, 18-22).

26.05.2009 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 було вчинено виконавчий напис реєстровий № 3081, згідно якого звернено стягнення на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 17), на підставі якого державним виконавцем Інгулецького відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Чеглаковим Є.О. 02.03.2010 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 15).

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу 25.09.2011 року, яке не оскаржено та набрало законної сили 05.07.2011 року, виконавчий напис від 26.05.2009 року визнано таким, що не підлягає виконанню (а.с. 8-10).

17 травня 2012 року Дніпропетровською філією ПП "СП "Юстиція" (Ліцитатор ОСОБА_8.) на підставі Договору № 08/120/12/1-16н від 19.03.2012 року, укладеному між Інгулецьким ВДВС Криворізького МУЮ (а.с. 62-63), проведено прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1.

Переможцем торгів стала ОСОБА_1, яка купила вказану квартиру за 39695, 25 грн. (а.с. 82).

Цього ж дня було складено Протокол проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 17 травня 2012 року № 08/120/12/1-16н-2, підписаний Ліцитатором ОСОБА_8 та переможцем торгів ОСОБА_1, який затверджений 17 травня 2012 року директором Дніпропетровської філії ПП "СП "Юстиція" Шпаляренко О.А. (а.с. 82).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що проведення прилюдних торгів іпотечного майна відбулося з порушенням чинного законодавства і є незаконними, оскільки права позивачів було порушено як ПП "СП "Юстиція", так і неправомірними діями Інгулецького ВДВС Криворізького МУЮ під час призначення прилюдних торгів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, встановлених ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, зокрема, у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а відтак є правочином.

Законом України "Про виконавче провадження" визначено загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також учасників виконавчого провадження, закріплює їхні права та обов'язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження (ст. ст. 1, 2, 6, 12 Закону).

Порядок здійснення підготовки державним виконавцем та проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, а також реалізації арештованого майна визначені Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від № 512/5 від 02.04.2012 року і зареєстрованої у Міністерстві юстиції України, яка розроблена на виконання Закону України "Про виконавче провадження" і визначає умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону, інших нормативно-правових актів підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку.

Правовий аналіз положень указаного Закону та Інструкції свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і ст. 650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах, і відсилають до інших нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України, якими визначається порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна (ст. 62 Закону України "Про виконавче провадження" та пп. 5.11, 5.12 Інструкції).

Відповідно до ч. 1 ст. 62 Закону України "Про виконавче провадження" реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

Правила проведення прилюдних торгів визначені Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 27.10.1999 року №68/5 (далі - Положення), за яким прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (п. 2.2 Положення).

Відповідно до пунктів 4.14, 4.15, 6.1, 6.4, 6.5 Положення під час проведення прилюдних торгів ведеться протокол. Після повного розрахунку на підставі протоколу державний виконавець складає акт про проведення прилюдних торгів. На підставі цього акта нотаріус видає покупцеві свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів в порядку, передбаченому розділом 25 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Таким чином, протокол та акт з проведення прилюдних торгів фактично є юридичними угодами щодо нерухомого майна, на підставі них нотаріусом видається правовстановлюючий документ. Тому, визнаючи недійсними результати прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, необхідно визнавати недійсними протокол і акт з проведення прилюдних торгів.

Отже, протокол та акт про проведення прилюдних торгів можуть бути оскаржені в судовому порядку та визнані недійсними з підстав, встановлених ст. 203 ЦК України.

Аналогічна правова позицію, висловлена у постанові Верхового Суду України від 24 жовтня 2012 року у справі № 6-116цс12, яка є обов'язковою для судів загальної юрисдикції, та яким встановлено, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною у судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Згідно з п. 1.4 цього Положення організація та проведення прилюдних торгів з реалізації предмета іпотеки здійснюється з урахуванням Закону "Про іпотеку".

Згідно ст. 41 Закону України "Про іпотеку" реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог цього закону.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу 25.09.2011 року, яке не оскаржено та набрало законної сили 05.07.2011 року, виконавчий напис від 26.05.2009 року визнано таким, що не підлягає виконанню, тому будь-які дії, які проводилися на виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса, після 05 липня 2011 року суперечать вимогам чинного законодавства.

У п. 1.1 Положення визначено умови і порядок проведення прилюдних торгів з продажу квартир, будинків, підприємств як цілісного майнового комплексу, інших приміщень, земельних ділянок, що є нерухомим майном, на які звернено стягнення відповідно до чинного законодавства.

Тобто підставою для проведення прилюдних торгів є саме звернення стягнення на нерухоме майно.

Інших підстав проведення прилюдних торгів цим Положенням не передбачено. За відсутності рішенням суду або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки проведення прилюдних торгів відповідно до Закону України "Про іпотеку" та Положення не можливо, а тому Інгулецький ВДВС Криворізького МУ, достеменно знаючи про рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу 25.09.2011 року, не мав повноважень на призначення цих торгів.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 43 Закону України "Про іпотеку", початкова ціна продажу предмету іпотеки встановлюється рішенням суду, або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом оцінки.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України "Про іпотеку", Спеціалізована організація не пізніше ніж за 15 днів до дня початку прилюдних торгів публікує за місцезнаходженням предмета іпотеки принаймні в двох місцевих друкованих засобах масової інформації повідомлення про проведення прилюдних торгів. У повідомленні зазначається інформація про день, час, місце проведення прилюдних торгів, опис предмета іпотеки, що підлягає продажу, місце, де можна отримати додаткову інформацію про умови проведення прилюдних торгів та іншу необхідну інформацію.

Відповідно до ч. 4 ст. 43 Закону України "Про іпотеку" не пізніше дня публікації повідомлення про проведення прилюдних торгів у засобах масової інформації спеціалізована організація письмово сповіщає державного виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не оскаржується ОСОБА_1 (апеляційна скарга не містить доводів щодо невірності висновків суду в цій частині), ПП "СП "Юстиція" було порушено зазначені вимоги законодавства та не погоджено початкову ціну предмету іпотеки, повідомлення про проведення прилюдних торгів опубліковано не за місцезнаходженням предмета іпотеки, іпотекодавці не були сповіщені про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна.

Таким чином, матеріали справи свідчать про невідповідність проведення оспорюваних торгів вимогам діючого законодавства і є підставою для визнання їх недійсними.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального права та незастосування реституції колегією суддів відхиляються з огляду на наступне.

Як передбачено ч.1 ст.216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користування майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

У п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" № 9 від 06 листопада 2009 року зазначено, що вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.

Крім того, у п.7 цієї Постанови зазначено, що за змістом ст. 216 ЦК України та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину. Інші наслідки недійсності оспорюваного правочину (відшкодування збитків, моральної шкоди тощо) суд застосовує відповідно до статті 11 ЦПК.

Таким чином, на підставі зазначених норм права та з урахуванням встановлених обставин справи, колегія суддів вважає, що підстави для застосування реституції відсутні, враховуючи, що вимога про застосування наслідків недійсності правочину під час судового розгляду не заявлялась.

Більше того, правила про реституцію володіння не можуть бути використані для повернення грошових коштів відповідачу ОСОБА_1, які були нею передані на виконання недійсного правочину з приводу проведення прилюдних торгів щодо реалізації нерухомого майна ще й з тих підстав, що правила реституції можуть бути заявлені лише однією стороною недійсного правочину іншій стороні такого правочину, а позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є стороною оспорюваного правочину та не отримували за ним жодних грошових коштів.

Разом з тим, ОСОБА_1 не позбавлена права звернутися до суду із самостійною вимогою стосовно повернення коштів, переданих на виконання недійсного правочину.

Таким чином, установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, та дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивачем не доведені, не обґрунтовані, а тому немає підстав для задоволення позову.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає рішення суду ухваленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, яке зміні чи скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 10 грудня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: