НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/1416/15
№ 2/183/1548/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Парфьонова Д.О., за участі секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5 про встановлення факту сумісного проживання та визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень просила встановити факт проживання однією сімєю ОСОБА_1 з ОСОБА_6. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності в порядку спадкування на 1/4 частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та в цілому складається з 2 (двох) кімнат житловою площею 29,3 кв. м. та загальною площею 51,8 кв. м. після смерті ОСОБА_6, померлого 30 квітня 2002 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30 квітня 2002 року помер ОСОБА_6. Після його смерті відкрилася спадщина на частину квартири АДРЕСА_2. На момент смерті спадкодавця, з ним разом з 03 червня 1999 року проживали: мати позивача, ОСОБА_2, ОСОБА_1 та сестра позивача - ОСОБА_3 за адресою: вул. Енгельса, 19 с. Вільне Новомосковського району Дніпропетровської області однією сім'єю, мали спільний сімейний бюджет, вели спільне господарство, піклувалися один про одного. Оскільки мати позивача та позивач з сестрою проживали зі спадкодавцем однією сімєю, ОСОБА_6 02 квітня 1996 року звернувся до органів опіки та піклування з клопотанням про встановлення над позивачем опіки. Таким чином з 02 квітня 1996 року ОСОБА_6 був опікуном позивача. Факт спільного проживання з ОСОБА_6 підтверджується довідкою № 513 про склад сім'ї. 30 квітня 2002 року ОСОБА_6 помер. Позивач з відповідачами поховали його та оплатили всі ритуальні послуги. Спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_6 на спадкове майно у померлого немає. Таким чином позивач перебувала на утриманні померлого з 1996 року та проживала разом з ним в одному помешканні. Звернувшись до ОСОБА_4 нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5 для оформлення заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, померлого 30 квітня 2002 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу відмовлено, оскільки відсутні необхідні докази, які свідчать про те, що позивач постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання зі спадкодавцем і запропонували в судовому порядку вирішити це питання, що послугувало підставою для звернення до суду.

В поданій заяві позивач просила розглядати справу за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, надали заяви, згідно яких просили розглядати справу за їх відсутності, не заперечували проти задоволення позову.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, згідно заяви просив розглядати справу за його відсутності.

В зв`язку з неявкою сторін фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступного.

На підставі свідоцтва про право на житло від 17 квітня 1997 року ОСОБА_2, членам її сім`ї ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_3 передано у спільну часткову власність квартиру, загальною площею 51,8 кв.м., розташовану за адресою: квартира АДРЕСА_3 /а.с.6/.

30 квітня 2002 року ОСОБА_6 помер /а.с.8/.

У відповідності до акту фактичного проживання від 22 серпня 2011 року, за участю депутата Вільненської сільської ради, свідків, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживав без реєстрації в будинку за адресою: вул. Енгельса, 12, с. Вільне Новомосковського району Дніпропетровської області однією сім`єю з ОСОБА_2 Також, довідка Вільненської сільської ради № 1253 від 04 жовтня 2004 року, довідка Вільненської сільської ради № 513 від 16 серпня 2011 року, довідка Вільненської сільської ради № 252 від 08 вересня 2011 року свідчать про спільне проживання позивача з померлим по день смерті за адресою: вул. Енгельса, 12, с. Вільне Новомосковського району Дніпропетровської області /а.с. 6, 9, 11, 12/.

У відповідності до Рішення № 168 від 02 квітня 1996 року /а.с.42/, відповіді Вільненської сільської ради від 27 квітня 2015 року, ОСОБА_6 був опікуном ОСОБА_1

ОСОБА_4 нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5 у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу після смерті ОСОБА_6 відмовлено, оскільки відсутні необхідні докази, які свідчать про те, що позивач постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання зі спадкодавцем і запропонували в судовому порядку вирішити це питання, що послугувало підставою для звернення до суду.

Як свідчать матеріали справи, позивач помер в 2002 році, тобто під час дії ЦК УРСР.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст.525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначеній в статті 21 цього кодексу.

Згідно ст.526 ЦК УРСР, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

У відповідності до ст.527 ЦК УРСР, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно до ст.531 ЦК УРСР, до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Якщо спадщина відкрилася у період чинності ЦК УРСР, застосуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину.

Відповідно до ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Згідно ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Оскільки матеріалами справи підтверджено факт звернення позивача до нотаріальної контори, перебування позивача на утриманні померлого, проживання станом на час відкриття спадщини позивача разом із спадкодавцем більше ніж рік до відкриття спадщини - позивач прийняв спадщину належним чином та має право на спадщину в порядку ст.531, 549 ЦК УРСР.

Враховуючи відсутність доказів наявності спадкоємців ОСОБА_6 попередньої черги, відсутність доказів на порушення спадкової справи після смерті останнього, фактичний вступ у спадщину спадкоємця, який перебував на утриманні померлого, докази на підтвердження права власності останнього на спадкове майно, слід визнати право власності на майно саме в розмірі на 1/4 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та в цілому складається з 2 (двох) кімнат житловою площею 29,3 кв. м. та загальною площею 51,8 кв. м. після смерті ОСОБА_6, померлого 30 квітня 2002 року.

В той же час, вимоги про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю із спадкодавцем задоволенню не підлягають, оскільки поняття проживання однією сім`єю, необхідне для визначення права на спадщину виникло в 2004 році із вступом в силу положень цивільного кодексу України та до 2004 року не може бути застосовано до спірних правовідносин, внаслідок чого задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5 про встановлення факту сумісного проживання та визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на 1/4 частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та в цілому складається з 2 (двох) кімнат житловою площею 29,3 кв.м. та загальною площею 51,8 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого 30 квітня 2002 року.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.О. Парфьонов