У х в а л а

4 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Лященко Н.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_6, про поділ майна подружжя та визнання права власності, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права особистої приватної власності на майно,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково: проведено поділ спільного сумісного майна подружжя, а саме виділено ОСОБА_5 Ѕ частини 34/100 частини домоволодіння НОМЕР_1, що становить 34/200 частини домоволодіння, йке знаходиться на АДРЕСА_1, яке було придбане ОСОБА_4 згідно з договором купівлі-продажу від 19 листопада 2004 року, та визнано за ОСОБА_5 право власності на 34/200 частини вказаного домоволодіння; стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 483 грн судових витрат. У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено. У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Додатковим рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2014 року змінено частку ОСОБА_4 з 34/100 частини до 34/200 частини, та визнано за ОСОБА_4 право власності на 34/200 частини спірного домоволодіння.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2015 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2014 року та додаткове рішення суду першої інстанції від 22 вересня 2014 року у частині визначення розмірів та часток у спільному майні подружжя та в частині визначених кожному із подружжя в частині вартості частки домоволодіння та переліку площ, яз яких складається домоволодіння змінено: проведено поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, та виділено в особисту приватну власність ОСОБА_4 29/100 частини спірного домоволодіння, визнавши за ним право особистої приватної власності на ці 29/100 частини домоволодіння; виділено в особисту приватну власність ОСОБА_5 5/100 частини спірного домоволодіння, визнавши за нею право особистої приватної власності на ці 5/100 частини домоволодіння. В іншій частині рішення та додаткове рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою колегії судді судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено; касаційну скаргу ОСОБА_5 задоволено: рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2015 року скасовано, рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2014 року та додаткове рішення цього ж суду від 22 вересня 2014 року залишено в силі.

10 серпня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2015 року з передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстав неоднакового застосування судами касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статей 57, 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України), та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Обґрунтовуючи підставу подання заяви про перегляд зазначеного судового рішення, передбачену пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвалу Верховного Суду України від 15 грудня 2010 року, в якій, на його думку, по-іншому застосовано вказані норми матеріального права.

На підтвердження підстави перегляду вищевказаного судового рішення, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на постанови Верховного Суду України від 22 квітня і 1 липня 2015 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 17 червня 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявник, та залишаючи без змін судові рішення суду першої інстанції, касаційний суд погодився з його висновком про недоведеність заявлених ОСОБА_4 вимог про те, що відповідне майно належить йому на праві особистої приватної власності.

Разом з тим в наданій для порівняння ухвалі Верховного Суду України від 15 грудня 2010 року, касаційний суд, залишаючи в силі рішення суду першої інстанції, погодився з його висновком про те, що спірна квартира придбана за особисті кошти дружини, а тому є її особистою власністю.

Отже, порівняння наведеного судового рішення із судовим рішенням, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшли протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Крім того, відсутні підстави й для перегляду ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2015 року у зв'язку з її невідповідністю викладеним у постановах Верховного Суду України від 22 квітня і 1 липня 2015 року висновкам, оскільки судове рішення, про перегляд якого подано заяву, не суперечить зазначеним висновкам.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_6, про поділ майна подружжя та визнання права власності, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права особистої приватної власності на майно за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко