У х в а л а

19 січня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Євграфової Є.П. Журавель В.І.,

Карпенко С.О., Колодійчука В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління юстиції у м. Києві, про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання права власності на майно, стягнення коштів та витребування майна,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, який згодом уточнив, і остаточно просив встановити факт його проживання однією сім'єю із ОСОБА_7 як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу з березня 2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати за ним право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1, визнати за ним право спільної сумісної власності на грошові кошти на картковому рахунку ПАТ АКБ «Київ», стягнути з ОСОБА_6 кошти в сумі 90 000 грн, витрачених на ремонт будинку АДРЕСА_2, витребувати у відповідачів предмети звичайної домашньої обстановки та вжитку.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що більше п'яти років, а саме з березня 2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_1, він проживав однією сім'єю із спадкодавцем ОСОБА_7, вів з нею спільне господарство, вони мали єдиний бюджет і були пов'язані спільним побутом. З осені і до ранньої весни кожного року вони проживали в квартирі АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_7, а з весни і до пізньої осені разом проживали у її будинку АДРЕСА_2, де обробляли присадибну ділянку, займались господарством. За час спільного проживання їх зусиллями було здійснено ремонт у вказаній квартирі та у будинку. Крім того, ними були придбані речі домашнього вжитку та техніка. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 5 травня 2014 року позов задоволено частково.

Встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_3 та ОСОБА_7 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з березня 2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 та визнано за ОСОБА_3 право спільної сумісної власності на грошові кошти ОСОБА_7, що знаходяться на рахунку в ПАТ АКБ «Київ».

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 26 червня 2014 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 5 травня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України х розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 жовтня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення апеляційного суду м. Києва від 26 червня 2014 року залишено без змін.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 жовтня 2014 року з підстав неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме ст. 74 СК України.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Як приклад неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявник наводить постанову Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року, прийняту за результатами розгляду заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 серпня 2011 року у справі про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, поділ спільного майна подружжя, визнання недійсними договорів дарування жилого будинку та земельної ділянки, визнання права власності на Ѕ частину жилого будинку та земельної ділянки.

Відповідно до п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про судову практику застосування ст. ст. 353-360 ЦПК України» судовими рішеннями, на які заявник посилається на підтвердження підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, можуть бути рішення: Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ; Вищого адміністративного суду України; Вищого господарського суду України; Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, ухвалені як судом касаційної інстанції; апеляційних судів загальної юрисдикції як судів касаційної інстанції в цивільних справах, яким право на перегляд у касаційному порядку цивільних справ було надано Законом «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій України щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних справ» від 22 лютого 2007 року № 697-У. Зазначений перелік таких судових рішень є вичерпним. Тому на постанову Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року посилання здійснюватись не може.

Як приклад неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявник наводить ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року, постановлену за результатами розгляду касаційної скарги на рішення апеляційного суду Київської області від 31 жовтня 2014 року у справі про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна; ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року, постановлену за результатами розгляду касаційної скарги на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 5 березня 2011 року у справі про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка і жінки без шлюбу та поділ спільного набутого майна.

Відповідно до п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про судову практику застосування ст. ст. 353-360 ЦПК України» під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Проте зміст судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подана заява, та додані до неї рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року і від 30 липня 2014 року, на які заявник посилається як на приклади неоднакового застосування судами ст. 74 СК України, мають різний предмет та підстави позову, містять різні встановлені судом фактичні обставини і таке не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції зазначеної норми матеріального права у подібних правовідносинах.

За таких обставин колегія судів дійшла висновку, що заявник не надав різних за змістом судових рішень, ухвалених судами касаційної інстанції за тотожних предмета спору, підстав позову, аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин.

Оскільки наведені заявником доводи не містять ознак, які згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України є підставами для перегляду судових рішень, у допуску справи до провадження Верховного Суду України слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління юстиції у м. Києві, про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання права власності на майно, стягнення коштів та витребування майна до провадження Верховного Суду України за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 жовтня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П.Касьян
Судді: Є.П.Євграфова В.І.Журавель С.О.Карпенко В.М.Колодійчук