Номер провадження: 22-ц/785/3495/15
Головуючий у першій інстанції Дяченко В. Г.
Доповідач Комаровська Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2015 року м.Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого - Комаровської Н.В.,

Суддів - Калараша А.А., Короткова В.Д.,

З участю секретаря - Абалдової О.С. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, з участю третьої особа - Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення за апеляційною скаргою ПАТ "Державний ощадний банк України" на заочне рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 04.02.2015р.,

в с т а н о в и л а :

21.03.2014р. ПАТ "Державний ощадний банк України" звернувся з позовом до ОСОБА_2,ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

В обґрунтування вимог посилався на те,що 01.11.2007 р. між банком та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав їй кредит у розмірі 429250 грн. зі сплатою 16,5% річних строком до 01.11.2017 р., а відповідач прийняла на себе забов*язання своєчасно повернати кредитні кошти та проценти за користування ними.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором банком було укладено іпотечний договір із ОСОБА_2, на підставі якого позивачем прийнято в іпотеку нерухоме майно, а саме будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Оскільки ОСОБА_3 свої обов'язки за укладеним кредитним договором належним чином не виконувала, утворилася заборгованість, яка станом на 20.11.2014 року складає 1553641,59 грн.

26.11.2013 р. на адресу відповідачів було направлено вимоги про усунення порушень.

Позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки, а сааме: будинок загальною площею 70,2 кв.м., жилою площею 38,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в рахунок погашення боргу за кредитним договором №20638-н від 01.11.2007 р. в розмірі 1553641,59 грн. з визначенням способу реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, яка визначена суб'єктом оціночної діяльності не нижчою ніж 422113,00 грн. на момент реалізації, передачу в управління позивача предмета іпотеки, надавши право вчиняти будь-які юридичні дії по відношенню до предмета іпотеки,встановити вищий пріоритет позивача на предмет іпотеки, виселити з будинку відповідачів,а також стягнути судові витрати.

Після уточнення позовних вимог банк просив звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом укладення договору купівлі-продажу відповідно до ст.38 Закону "Про іпотеку".

Відповідачі та треті особи в судове засідання не з*явились.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 04.02.2015р. позов задоволений в частині звернення стягнення на іпотечне майно,в частині виселення відповідачів відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ "Державний ощадний банк України" просить про скасування рішення суду та задоволення позову банку у відповідності до уточнених позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки та виселити відповідачів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,доводи апеляційної скарги ,розглянувши матеріали справи,перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах апеляційної скарги та заявлених вимог,колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Задовольняючи позов ПАТ "Державний ощадний банк України" в частині звернення стягнення на іпотечне майно,суд визнав,що за кредитним договором укладеним 01.11.2007р. між банком та ОСОБА_3,виникла заборгованість,яка станом на 20.11.2014р. складає 1 553 641,59 грн.,що підтверджується наданим банком розрахунком.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно із ст. 39 Закону України "Про іпотеку"(далі - Закон) у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду, зокрема, зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Відповідно до п.5.5 договору про іпотеку,укладеного банком та ОСОБА_2 07.11.2007 р., одним із способів задоволення вимог іпотекодержателя є продаж від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

Пунктом 5.6 вказаного договору іпотеки передбачено право вибору способу задоволення вимог іпотекодержателя,встановлених п. 5.5 договору, за іпотеко держателем.

З матеріалів справи вбачається,що ПАТ "Державний ощадний банк України" після уточнення позовних вимог просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом укладення договору купівлі-продажу з будь-якою особою покупцем за ціною,не ніжче встановленої у звіті про вартість житлового будинку по АДРЕСА_1,яка склала 422 113 грн. ( а.с.82).

Відповідно до ст.11 ЦПК Українисуд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову та звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу з публічних торгів, суд першої інстанції вийшов за межі заявлених позивачем вимог та звернув стягнення на заставлене майно іншим способом, ніж просив позивач.

Оскаржуваним заочним рішення відмовлено в задоволенні позовних вимог ПАТ"Державний ощадний банк України" про виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3,однак в порушення вимог п.3 ч.1 ст.215 ЦПК України суд не навів

мотивів такого рішення.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги в цій частині,судова колегія виходить з наступного.

Стаття 39 Закону "Про іпотеку" передбачає, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців.

Відповідно до ч.3 ст.109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян,що мешкають в ньому,за винятками,встановленими законом.

Закон передбачає можливість виселення мешканців в судовому порядку як під час задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, так і в подальшому, але з дотриманням обов'язкової процедури письмового попередження про звільнення житлового приміщення протягом одного місяця.

Як вбачається з матеріалів справи 26.11.2013р. банком була направлена письмова вимога про усунення порушення та звільнення приміщення,яка була отримана відповідачами.

Разом з тим, матеріалі справи містять тільки довідку відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 03.04.2014р. про реєстрацію ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1 та витяг з Єдиного реєстру прав власності на нерухоме майно,згідно якому ОСОБА_2 є власником вказаного будинку ( а.с.10,34).

Письмових доказів того,що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають у вказаному будинку на час ухвалення судового рішення,тобто на лютий 2015 р., матеріали справи не містять.

Сам факт перебування у власності ОСОБА_2 будинку АДРЕСА_1 без надання доказів того,що відповідачі проживають в ньому не є підставою для задоволення позову банку про виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із зазначеного будинку.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення чи неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи,що суд неправильно застосував норми матеріального права,які регулюють виникші по справі правовідносини, та допустив порушення норм процесуального законодавства,що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи,рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ПАТ "Державний ощадний банк України" на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2,309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України,колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ "Державний ощадний банк України" задовільнити частково.

Заочне рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 04.02.2015р. скасувати.

Позов ПАТ "Державний ощадний банк України" задовільнити частково.

Звернути стягнення на предмет іпотеки- житловий будинок АДРЕСА_1 ,який належить на праві власності ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2063-н від 01.11.2007р.,укладеним між ВАТ "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_3 в сумі 1 553 641,59 грн. шляхом реалізації предмету іпотеки з правом ПАТ "Державний ощадний банк України" на укладення договору купівлі-продажу від свого

імені з іншою особою-покупцем з наданням ПАТ "КБ "Надра"" всіх повноважень продавця за ціною,визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності за звичайними цінами на цей вид майна, але не нижче 422 113 грн. , з наданням права банку на отримання у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності документів ,необхідних для продажу предмета іпотеки та з можливістю здійснення ПАТ "Державний ощадний банк України" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

В решті позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ "Державний ощадний банк України" судовий збір в сумі 1827 грн. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Н.В.Комаровська

Судді: А.А.Калараш

В.Д.Коротков