У х в а л а

іменем україни

29 січня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Остапчука Д. О., Касьяна О. П., Савченко В. О.,

провівши попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання договору довічного утримання, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Одеської області від 15 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, у якому зазначала, що 21 листопада 2006 року уклала із ОСОБА_5 договір довічного утримання, відповідно до умов якого вона передала відповідачці двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 а остання зобов'язалась її довічно утримувати та матеріально забезпечувати. Вартість матеріального забезпечення було визначено сторонами в розмірі 450 грн на місяць з урахуванням інфляції та індексації. Відповідачка систематично ухилялась від виконання своїх зобов'язань за договором, необхідного матеріального утримання позивачці не надавала.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд розірвати вказаний договір довічного утримання.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13 травня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 15 жовтня 2014 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 травня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Розірвано договір довічного утримання, укладений 21 листопада 2006 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, відповідно до умов якого ОСОБА_4 передала ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 73 кв. м, в т. ч. житловою площею 33,6 кв. м.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 73 кв. м, в т. ч. житловою площею 33,6 кв. м.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалене у справі рішення апеляційного суду просить скасувати та направити справу на новий розгляд до апеляційного суду.

Касаційну скаргу ОСОБА_5 необхідно відхилити з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги та залишення рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 15 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Д. О. Остапчук

О. П. Касьян

В. О. Савченко