Номер провадження: 22-ц/785/1324/15
Головуючий у першій інстанції Бобровська І. В.
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів:Погорєлової С.О., Сидоренко І.П.,

при секретарі: Колмакові В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 10 червня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по аліментах та пені,-

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до Роздільнянського районного суду Одеської області з названим позовом, який в подальшому уточнила, та просила суд стягнути з відповідача заборгованість по аліментах в сумі 32 133 грн. за період з 26.11.2009р. по 31.05.2014р., пеню за цей період в сумі 205 105 грн. та 1500 грн. витрат на правову допомогу.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 10 червня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по аліментах та пені - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.Єлізаветівка Роздільнянського району Одеської області, на користь ОСОБА_4 пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 20 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу в сумі 126 грн. 45 коп.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_4 - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь державного бюджету України судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Не погоджуюсь з вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 подала до суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить змінити вищезазначене рішення та стягнути з ОСОБА_5 на її користь 31 033 грн. заборгованості по аліментах, 175 630 грн. пені за прострочку їх виплати та 1 500 грн. витрат на правову допомогу.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, яке ухвалено на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Таким чином, виходячи зі змісту норм ст. 196 СК України суд відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішення суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки.

Пункт 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснює, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 30.03.2010р. з відповідача ОСОБА_5 на користь позивачки ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3., в розмірі 1000 грн. щомісячно з 26.11.2009р. до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.8).

Виконавчий лист виданий позивачці 26.10.2010р., а постановою державного виконавця від 28.10.2010р. за заявою позивачки було відкрите виконавче провадження по примусовому стягненню аліментів з відповідача (а.с.6).

Тому, суд першої інстанції вірно встановив, що, наявність на виконанні виконавчого листа про стягнення аліментів та проведення безпосередньо державним виконавцем розрахунку заборгованості вже являється підставою для примусового стягнення нарахованої заборгованості у відповідності до чинного законодавства, отже відсутні правові підстави для подвійного стягнення уже нарахованої заборгованості.

Крім того, вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 14.12.2011р. ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ст..164 ч.1 КК України за те, що в період з 26.11.2009р. по 01.06.2011р. злісно ухилявся від сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_6, 1996р.н., внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 18 133,32 грн. (а.с.9).

Відповідно встановлених обставин, з урахуванням зробленого на вимогу суду першої інстанції розрахунку заборгованості за період з 26.11.2009р. по 31.05.2014р. на суму 32 233,32 грн., урахувавши сплачені відповідачем в рахунок боргу позивачці 1700 грн. аліментів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заборгованість по аліментах за вказаний період складає 31 033,32 грн., яка утворилась безпосередньо з вини відповідача і тому, останній зобов'язаний сплатити за цей період пеню.

При цьому, колегія погоджується з розміром пені розрахованої судом першої інстанції по формулі: сума несплачених аліментів за місяць х 1% пені х кількість днів прострочення, яка складає 175 630 грн., яка сторонами не оспорювалась.

Однак, колегія суддів не може погодитись з висновком суду щодо стягнення з відповідача пені у відповідності ст. ст. 196 СК України в значно зменшеному розмірі, а саме в сумі 20 000 грн., який мотивований лише тим, що у відповідача є інша сім"я та він має утримувати сина від іншого шлюбу .

Так, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язок як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним. Проживання окремо не звільняє від виконання цього обовязку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання повязане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Платник аліментів зобов"язаний робити все можливе для того, щоб його заробіток (доходи) були достатніми для власного утримання та утримання дітей, за належний розвиток яких він відповідальний як батько. Обставини, на які можливо зважити, мають бути виключними та незалежними від платника аліментів.

Тому, колегія суддів вважає, що з урахуванням того, що відповідач є здоровою та працездатною людиною,, який зобов'язаний утримувати своїх дітей, а позивачка є інвалідом другої групи , керуючись принципами розумності та справедливості , необхідно зменшити розмір пені за прострочення сплати аліментів до 50000 грн.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції значно зменшив розмір пені, проте, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для її стягнення, тому рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 10 червня 2014 року підлягає зміні в частині визначення суми пені за прострочення сплати аліментів.

Крім цього, на користь позивачки з урахуванням вимог ст.ст. 84,88 ЦПК України підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 307,.309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задоволити частково.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 10 червня 2014 року - змінити.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.Єлізаветівка Роздільнянського району Одеської області, на користь ОСОБА_4 пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 50 000 ( п'ятдесят тисяч ) грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу в сумі 500 ( п'ятсот) грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: С.О. Погорєлова

І.П. Сидоренко