У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 21 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про визнання недійсним заповіту його матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, складеного нею 10 грудня 2008 року на ім'я ОСОБА_5, посилаючись на те, що на час його складання спадкодавець зловживала алкогольними напоями, а тому не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Оскільки він є спадкоємцем першої черги після померлої, але не може оформити своїх спадкових прав через наявність цього заповіту, просив позов задовольнити.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2014 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Київської області від 21 жовтня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій, справу направити на новий судовий розгляд, мотивуючи свою вимогу порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із недоведеності позивачем тієї обставини, що померла ОСОБА_6 під час складання заповіту не могла розуміти значення своїх дій і не могла керувати ними.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів.

Оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди попередніх інстанцій з урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшли висновку про відмову в позові.

Доводи скарги та матеріали витребуваної справи не дають підстав вважати, що судами при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені статтями 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної скарги не можуть бути визнані як підстава для призначення справи до судового розгляду.

Оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 21 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Журавель

Судді І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко