Справа № 676/8286/14-ц
Номер провадження 2/676/135/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2015 року

Кам"янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Шевцової Л. М.

при секретарі - Білоус Л.В.

з участю представника позивача - Хурс В.А.

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам 'янець-Подільський цивільну справу за позовом позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, -

-

В С Т А Н О В И В :

03.11.2014 року позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0 від 28.09.2006 року, що складає 1976253.38 грн., а саме: комплекс будівель, загальною площею - 742,4 кв.м., що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 що належать на праві власності ОСОБА_2, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Товариством з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" та виселення відповідача з вказаного приміщення.

В подальшому представник позивача уточнила позовні вимоги просить, звернути стягнення на вказане нерухоме майно ОСОБА_2, в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору № 0 від 28.09.2006 року в сумі 150728.03 CHF, що по курсу НБУ станом на 10.04.2015 року еквівалентно - 3642933.10 грн.

В обґрунтування позову вказують, що 28.09.2006 року ОСОБА_2 уклав з АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» кредитний договір № 0. Відповідно до умов договору банк передав позичальнику кошти в сумі 66500.00 CHF, останній зобов'язався до 28.09.2017 року повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, в строки та на умовах що передбачені графіком погашення кредиту.

В забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором з ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір, згідно якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: комплекс будівель, загальною площею - 742,4 кв.м., що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 що належать на праві власності ОСОБА_2

В грудні 2011 року Банк відпустив ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» до договору факторингу № 1 та договору про відступлення прав за іпотечними договорами свої права вимоги до відповідача за зобов'язаннями по кредитному договору та іпотечному договору.

Відповідач взяті на себе зобов'язання, щодо повернення суми кредиту не виконує. Заборгованість станом на 10.04.2015 року складає 150 728.03 CHF, що за офіційним курсом НБУ на дату складання розрахунку становить - 3 642 933.10 грн., з яких: заборгованість по основній сумі кредиту - 108 484.88 СНF; заборгованість за відсотками - 42 243.15 СНF, що стверджується довідкою-розрахунком за № 135-17006 від 10.04. 2015 року, приєднаної до матеріалів справи.

Представник позивача Хурс В.А. в судовому засіданні підтримала вимоги ТзОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" і просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитом звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що заявлені вимоги є неправомірними та безпідставними, так як вважає, що ТзОВ «КЕЙ-КОЛЛЕКТ» не має законного права вимагати за договором про надання йому споживчого кредиту від 28.09.2006 року, іпотечним договором та договором факторингу № 1 від 12.12.2012 року у зв'язку з тим, що відповідно до розпорядження № 231 Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року, укладення договору факторингу можливо лише у випадку, якщо боржником є суб'єкт господарювання, а не фізична особа, як в даному договорі, тобто передача права вимоги до фізичної особи за договором факторингу є незаконною.Просить застосувати строк позовної давності.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні не визнав позов, який пред'явлений до ОСОБА_2, просить суд застосувати строки позовної давності і в позові ТзОВ «КЕЙ-КОЛЛЕКТ» відмовити. При цьому вказує, що повідомлення банку про дострокове повернення кредиту ОСОБА_2 отримав 23.05.2011 року, тому відповідно до п. 11.1 спірного договору, право вимоги у банку виникло 25.06.2011 року. Крім того Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено, що кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Тому, враховуючи, те що ОСОБА_2 отримав саме споживчий кредит, та те, що строк давності за вимогами позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором минув за 5 місяців до дати подачі позовної заяви, суд має застосувати до даних правовідносин приписи закону, що регламентують наслідки спливу позовної давності.

Заслухавши осіб, які беруть участь в судовому розгляді, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що 28.09.2006 року ОСОБА_2 уклав з АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» кредитний договір № 0. Відповідно до умов договору банк передав позичальнику кошти в сумі 66500.00 CHF, строком до 28.09.2017 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором з ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір № б/н від 28.09.2006 року, згідно якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: комплекс будівель, загальною площею - 742,4 кв.м., що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 що належать на праві власності ОСОБА_2, який посвідчено приватним нотаріусом Кам'янець-Подільського міського нотаріального округу ОСОБА_4 і зареєстрований в реєстрі за № 1748.

12 грудня 2011 року Банк відпустив ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» до договору факторингу № 1 та договору про відступлення прав за іпотечними договорами свої права вимоги до відповідача за зобов'язаннями по кредитному договору № 0 від 28.09.2006 року та іпотечному договору № б/н від 28.09.2006 року.

Відповідно до положень ст.ст. 526, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, позичальник зобов»язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором, а також процентами та неустойку.

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідач взяті на себе зобов'язання, щодо повернення суми кредиту належним чином не виконує. Останню проплату здійснив в 22 вересня 2010 року. У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору позивачем 12.05.2011 року було надіслано досудову вимогу щодо дострокового повернення всієї суми кредиту за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 28.09.2006 року. Пунктом 5.5 даного договору передбачено, що у випадку порушення позичальником термінів повернення кредиту або термінів сплати процентів, комісії строком більше ніж на один місяць, та/або порушення інших умов договору та/або у випадку порушення позичальником та/або заставодавцем та/або поручителем та /або гарантом умов укладеного з банком договору щодо надання забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим договором, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій у порядку встановленому розділом 11 цього договору.

Пунктом 11.1 зазначеного договору сторони погодили, що у разі настання обставин визначених у тому числі п. 5.5 договору та направлення банком на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 31 календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення від банку, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 32 календарний день з дати одержання позичальником повідомлення про дострокове повернення кредиту від банку. Виходячи з того, що вище вказану вимогу банку про дострокове повернення кредиту ОСОБА_2 отримав 23.05.2011 року, то право вимоги у банку виникло 25.06.2011 року.

Відповідно до вимог ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст. 216 даного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

До вимог, що виникли з кредитних правовідносин застосовується загальний трирічний строк позовної давності.

Отже, у зв'язку з тим, що вимога про дострокове повернення кредиту відповідачем не виконана, 25.06.2011 року у банку виникло право на стягнення всієї кредитної заборгованості і саме з цієї дати почався перебіг трирічного строку позовної давності по вимозі про стягнення заборгованості за кредитним договором, який закінчився 25.06.2014 року. З даним позовом до суду ТзОВ «Кей-Колект» звернулося до суду лише у листопаді 2014 року і при цьому не просить поновити такий строк у випадку поважності причин його пропуску.

Відповідно ст. 266 Цивільного кодексу України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги.

З позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором банк не звертався. При цьому, позивач звернувся до суду з даним позовом 03.11.2014 року, тобто з пропуском строку позовної давності за 5 місяців до дати подачі позовної заяви.

Крім того, графіком платежів, який є складовою частиною договору, та не долучений позивачем до матеріалів справи, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входить до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов»язання згідно з ч. 3 ст. 254 Цивільного кодексу України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Згідно до вимог ст. 262 Цивільного кодексу України, заміна сторони у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 цього кодексу, сплив строк позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем ОСОБА_2 та його представником ОСОБА_3 у спорі, є підставою для відмови в позові.

Керуючись ст. ст. 213, 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В позові Товариству з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0 від 28.09.2006 року, що складає -

3 642 933,10 грн., а саме: комплекс будівель, загальною площею - 742,4 кв.м., що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 що належать на праві власності ОСОБА_2, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки та виселення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до апеляційного суду Хмельницької області через Кам'янець-Подільський міськрайонний суд.

Суддя Л.М. Шевцова