Провадження №2/748/29/15
Єдиний унікальний № 748/3312/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

Головуючого судді Меженнікової С.П.,

при секретарі Гримайло Л.І.,

з участю позивача ОСОБА_1, співвідповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади села Терехівка в особі Терехівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування, -

В с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звертаючись до суду з вказаним вище позовом просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 Чернігівського району Чернігівської області, як за спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, вказуючи на те, що нотаріус їй відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Позивач в судовому засіданні позов визнала та просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладенні в позовній заяві.

Співвідповідач ОСОБА_4, прізвище якого було уточнено, згідно паспортних даних, в судовому засіданні, позов визнав та проти задоволення позову не заперечував.

Відповідач - територіальна громада с. Терехівка в особі Терехівської сільської ради свого представника в судове засідання не забезпечила, через канцелярію суду надавши лист про розгляд справи у відсутність їх представника, вирішення даного позову відносять на розсуд суду.

Третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог - Чернігівська района державна нотаріальна контора в судове засіданя свого представника не забезпечила, свою згоду на участь у справі не заявила.

Після оголошеної перерви, позивач та співвідповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з"явилися, позивач надала через канцелярію суду заяву про продовження розгляду справи у її відсутність.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу 03.02.2015 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно записів копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7).

Відповідно до копії спадкової справи, яка надійшли з Чернігівської районної державної нотаріальної контори, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 спадщину прийняла його дружина - ОСОБА_3, якій державним нотаріусом Чернігівської районної державної нотаріальної контори були видані і зареєстровані в реєстрі за №№ 1-4708, №1-451, 1-894 свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме, 19 грудня 2002 року - на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1; 04 лютого 2003 року - на земельну частку (пай), у землі, яка перебуває у колективній власності КСГП "Терехівка" села Терехівка Чернігівського району та області розміром 3,89 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі на (місцевості); 06 березня 2008 року - на майновий пай, що складає 6904 грн у загальному майновому фонді СТОВ "Терехівка" села Терехіва Чернігівського району та області.

Згідно Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно, вказаного в Додатку 2 до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав, який втратив чинність згідно з Наказом Міністерства юстиції N 1844/5 від 14.12.2012 року, свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріальними конторами, належать до правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Таким чином, у ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 грудня 2002 року виникло право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1, Чернігівського району, Чернігівської області, проте за життя належним чином вона своє право власності на зазначене вище домоволодіння не зареєструвала, про що свідчить довідка Чернігівського районного бюро технічної інвентаризації за № 1742 від 13.11.2014 року з якої вбачається, що право власності на спірний житловий будинок, зареєстровано за спадкодавцем - ОСОБА_5 в цілому згідно Свідоцтва про право власності від 14.06.1990 року (а.с.17).

Згідно записів у копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10). За життя ОСОБА_3 розпорядилася своїм майном - спірним житловим будинком та земельною ділянкою площею 0,30 га (Державний акт на право приватної власності серії ІV-ЧН №035191 виданий 24.12.2002 року) на користь доньки ОСОБА_1, а іншим майном на користь доньки ОСОБА_1 та сина ОСОБА_2 в рівних частинах, про що склала заповіт ( а.с.9).

Позивач ОСОБА_1 та співвідповідач ОСОБА_2 у визначений законом шестимісячний строк звернулися до нотаріальної контори із заявими про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3, про що свідчить копія спадкової справи, яка надійшла з Чернігівської районної державної нотаріальної контори, з якої також вбачається, що ОСОБА_2 від обов"язкової частки у спадщині згідно зі статтею 1241 ЦК України, на вказаний вище житловий будинок та земельну ділянку площею 0,30 га, які згідно заповіту переходять до його сестри, позивача по справі, відмовився, про що надав нотаріусу відповідну заяву.

Отже, до позивача ОСОБА_1, як до спадкоємця за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, відповідно до ст.1218 ЦК України, перейшли всі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві, в тому числі і на вказане вище домоволодіння.

Проте, відсутність державної реєстрація права власності на спірний будинок на ім»я спадкодавця ОСОБА_3 унеможливлює реалізацію спадкоємцем ОСОБА_1 законного права, окрім як в судовому порядку.

Як вбачається з копії технічної документації, проведеної станом на 19 січня 2015 року, житловий будинок по АДРЕСА_1, Чернігівського району має загальну площу 67,5 кв.м., житлову 17,5 кв.м., вартість спірного домоволодіння становить 80258 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що за позивачем ОСОБА_1, як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3, можливо визнати право власності на спірне домоволодіння.

Керуючись ст.ст. 10,11, 13, 60, 61, 208, 209, 212, 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 529, 549 Цивільного кодексу Української РСР, ст.ст. 1233,1235, 1269 Цивільного кодексу України, суд, -

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до територіальної громади села Терехівка в особі Терехівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, загальною площею 67,5 кв.м., житловою площею 17,5 кв.м., з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, Чернігівського району, Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: С.П. Меженнікова