Справа №589/2531/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Литовка М. І.
Номер провадження 22-ц/788/111/15 Суддя-доповідач - Дубровна В. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Криворотенка В. І. , Лузан Л. В.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 20 листопада 2014 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 20 листопада 2014 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено за пропуском строку.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, по суті позовних вимог.

При цьому не погоджується з висновком суду про пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки при ухваленні рішення не було враховано, що строк дії договору був пролонгований на 12 місяців та до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ч.5 ст.261 ЦК України, згідно якої за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг строку позовної давності починається зі спливом строку виконання. ОСОБА_3 отримала платіжну картку, яка є лише спеціальним засобом для отримання та перерахування коштів. Крім того, строк дії картки не припиняє строку дії договору. Вказує, що відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною кредитного договору сторони домовилися, що договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо жодна із сторін не заявляє про його припинення він автоматично лонгується на такий же термін. Зазначає, що виходячи з положень Умов та правил надання банківських послуг сторони уклали договір 30 травня 2006 року строком на 12 місяців до 30 травня 2007 року. Вищевказаний договір щорічно автоматично пролонгував ся на 12 місяців та на даний час діє до 30 травня 2015 року, оскільки з 2006 року жодна із сторін не заявила про свій намір його розірвати. Крім того, з посиланням на постанову ВСУ від 06 листопада 2013 року, зазначає, що позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Оскільки умовами договору погашення кредиту і процентів повинно здійснюватися позичальником частинами кожного місяця, наступного за місяцем, в рахунок якого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Вважає, що позивач має право на стягнення заборгованості за кредитом з травня 2011 року по травень 2014 року, що дорівнює трьохрічному строку позовної давності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ КБ «ПриватБанк» - Бондаренко Л.А., яка апеляційну скаргу підтримує з мотивів у ній викладених, вивчивши матеріали справи, перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитом за межами строків загальної позовної давності, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

У травні 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_3, який мотивував тим, що 30 травня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою був укладений кредитний договір, згідно умов якого остання отримала кредит у розмірі 4100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік. Відповідачка свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, тому станом на 06 травня 2014 року заборгованість по кредиту складає - 22 413,70 гривень, з яких: заборгованість за кредитом - 3 987,42 грн.; заборгованість по відсотках за користування кредитом - 18 426,28 грн.;Від цієї суми віднімається сума у розмірі 5 023,31 грн., яка була стягнута з відповідачки за судовим наказом Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 04 лютого 2008 року, різниця становить 17 390 грн. 39 коп., а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 869,52 грн., що разом складає 18 759 грн. 91 коп., які позивач просив стягнути з позивача, а також судові витрати у справі.

У відповідності до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства в установлений строк відповідно до умов договору.

При порушенні зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 30 травня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 4 100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою базової процентної ставки за користування кредитом у розмірі 36% із розрахунку 360 днів на рік. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки.

Підписуючи заяву ОСОБА_3 ствердила, що ознайомлена та згодна з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді.

Відповідачка не виконувала взятих на себе зобов'язань щодо погашення боргу з 02 квітня 2007 року.

Станом на 06 травня 2014 року ОСОБА_3 за кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі 22 413,70 гривень, з яких: заборгованість за кредитом - 3 987,42 грн.; заборгованість по відсотках за користування кредитом - 18 426,28 грн.; Від цієї суми віднімається сума у розмірі 5 023,31 грн., яка була стягнута з відповідачки за судовим наказом Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 04 лютого 2008 року, різниця становить 17 390 грн. 39 коп., а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 869,52 грн., що разом складає 18 759 грн. 91 коп.

Укладеним між сторонами договором визначений порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами у розмірі 7% від суми заборгованості шляхом внесення коштів на карту клієнтом або списання банком збережень з дебетної карти № НОМЕР_1.

Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.9) останній платіж по щомісячних платежах відповідачка повинна була сплатити 30 квітня 2011 року(а.с.11)

Позивач звернувся до суду з позовом про захист свого порушеного права лише 13 травня 2014 року, тобто з пропуском установленого статтею 257 ЦК України трирічного строку позовної давності, який суд обраховує з 30 квітня 2011 року, коли відповідачка повинна була сплатити останній місячний платіж на погашення заборгованості за кредитним договором.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 20 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: