Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1040/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Тимченко Л. М. Доповідач Головань А. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

29.04.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Голованя А.М.

суддів: Гайсюка О.В., Карпенка О.Л.

при секретарі: Дімановій Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 лютого 2015 року, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів і

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 березня 2011 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти в розмірі 300 грн. на її користь на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Проте на даний час її матеріальне становище погіршилося, вона не має можливості забезпечувати нормальний та гармонійний розвиток дитини за рахунок сплачуваних аліментів в тому розмірі, що був присуджений, тому змушена звертатись до суду та просить збільшити розмір аліментів до розміру 1/4 частини усіх видів заробітку, (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі даного позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 лютого 2015 року позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, (доходу) щомісячно.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_2 просить змінити рішення суду першої інстанції в частині визначення способу стягнення аліментів, а саме збільшити розмір аліментів із 300 грн. до 450 грн.

Зазначає, що суд неправильно застосував норми матеріального права, дав неналежну оцінку доказам по справі, не врахував, що отримуваний ним дохід є нерегулярним, оскільки він не має постійного місця роботи.

В засіданні апеляційного суду відповідач підтримав доводи апеляційної скарги.

ОСОБА_3 в судове засідання апеляційного суду не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому статтею 76 ЦПК України порядку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення із судовою повісткою і копією апеляційної скарги, причини неявки не повідомила. Ураховуючи положення ч.2 ст.305 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, колегія суддів вирішила розглядати справу у відсутності позивача.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та в межах позовних вимог, відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - зміні з наступних підстав.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про збільшення розміру аліментів до ? частини всіх видів заробітку, виходив з того, що відповідач має змогу сплачувати аліменти у такому розмірі, а матеріальне становище позивачки погіршилося.

Але погодитись із такими висновком не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Матеріалами справи підтверджується, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано, мають спільну дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а. с. 4,5).

За рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 10 березня 2011 року відповідач з 02 лютого 2011 року сплачує аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 в сумі 300 грн. щомісячно в твердій грошовій сумі, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до 16 березня 2025 року.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

У випадках, передбачених ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Виходячи із системного аналізу положень ст. 192 СК України, зробленого у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 143цс13, зазначена стаття вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі ст. 184 СК України відносить нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів.

Однак, суд не звернув уваги на те, що звертаючись із позовом про зміну розміру аліментів із твердої грошової суми на встановлену законом частку від отриманого доходу, позивач не вказувала на те, що на момент звернення до суду із позовом позивач має постійне місце роботи, інший регулярний дохід, що було б підставою для визначення розміру аліментів у частині від доходу. Не надала вона таких доказів і при розгляді справи в суді.

Таким чином, вірно встановивши факт погіршення матеріального становищо позивача, що є обставиною, яка дає підстави для збільшення розміру аліментів, суд, вирішуючи спір по суті неправильно застосував норму матеріального права, а саме помилково застосував ст. 183СК України, визначивши розмір аліментів у частці від заробітку батька дитини, який має нерегулярний, мінливий дохід.

З урахуванням всіх обставин справи, виходячи з майнового стану відповідача, який є працездатним, відсутності у нього інших утриманців, колегія суддів вважає за необхідне збільшити присуджений судом розмір аліментів та визначити аліменти на дитину в межах 450 грн. щомісячно і ця сума, незважаючи на відсутність постійного місця роботи, не буде занадто обтяжливою для відповідача.

За таких обставин відповідно до п. п. 2,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає зміні в частині визначення щомісячного розміру аліментів.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області , -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 лютого 2015 року в частині визначення щомісячного розміру аліментів на дитину - змінити.

Стягнути з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, в розмірі 450 грн. (чотириста п'ятдесят гривень) щомісячно, починаючи з 29 квітня 2015 року до досягнення повноліття дитини. В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскарженим в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: