Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27.01.2015 м. Ужгород

Судова колегія палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючої-судді Кожух О.А.

суддів-Чужі Ю.Г., Кондора Р.Ю.,

при секретарі -Марчишак Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 09 вересня 2014 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" до ОСОБА_3 про стягнення виплаченого страхового відшкодування, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року ПАТ „СК „АХА Страхування" (правонаступник ЗАТ „Страхова компанія „АХА Україна") звернулося до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що здійснило страхове відшкодування у розмірі 30151.64 грн. вигодонабувачеві AT "УкрСиббанк" за договором страхування від 16.10.2009, укладеним між позивачем та ОСОБА_3 Після цього було з'ясовано, що на момент розгляду питання щодо проведення страхового відшкодування, в порушення умов договору, відповідач приховав інформацію щодо використання застрахованого автомобіля в якості таксі, а тому позивач просив стягнути з ОСОБА_3 на свою користь виплачену AT "УкрСиббанк" суму страхового відшкодування.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 09 вересня 2014 року позов задоволено.

Не погодившись з таким рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в позові відмовити. Вважає, що виплата страхового відшкодування відбулась правомірно.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання у визначений час не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач не заперечував проти розгляду справи буз участі представника позивача, просив при розгляді справи прийняти до уваги раніше подані доводи та докази. Судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглянула справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. 197, ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого у справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції (ст. 303 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 16 жовтня 2009 року між ОСОБА_3 та ЗАТ "Страхова компанія "АХА Україна", правонаступником якого є ПАТ „Страхова компанія „АХА Страхування", був укладений договір страхування наземного транспорту серії НОМЕР_2. Об'єктом страхування є автомобіль DACIA LOGAN 1.4., реєстраційний номер НОМЕР_3, 2006 року випуску. Вигодонабувачем за договором є "АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого на даний час є Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк". У договорі зазначено, що особами, допущеними до керування, є особи, які мають право керувати застрахованим ТЗ на законних підставах (а.с.14-18).

10 жовтня 2010 року о 07 год.10 хв. на автодорозі Київ-Чоп на 817 км. за участю застрахованого автомобіля сталася дорожньо-транспортна пригода. 11 жовтня 2010 року ОСОБА_4, який був за кермом ТЗ під час події, звернувся до ЗАТ „Страхова компанія „АХА Страхування" з заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу (а.с.5-6).

11 листопада 2010 року позивачем було складено розрахунок страхового відшкодування та страховий акт № 14171/10/05/071, за якими сума страхового відшкодування становила 30151.64 грн. (а.с.8,9).

21 січня 2011 року вказаний розмір страхового відшкодування АТ „Страхова компанія „АХА Україна" було перераховано АТ „УкрСиббанк", що підтверджується платіжним дорученням № 1062 від 21.01.2011 (а.с.22).

25 січня 2011 року у відповідь на запит позивача отримано лист Головної державної інспекції на автомобільному транспорті від 17.01.2011 № 41/3-6-108/0/9-11, в якому повідомляється, що на автотранспортний засіб марки Dacia LOGAN 1.4, реєстраційний номер НОМЕР_1, оформлена ліцензійна картка до ліцензії серії НОМЕР_4, виданої ФОП ОСОБА_5 на право провадження господарської діяльності з надання послуг з перевезень пасажирів на таксі (строк дії 28.01.2009-27.01.2014) (а.с.11-13).

Позивач вважає, що відповідач навмисно приховав інформацію про використання застрахованого автомобіля в якості таксі, оскільки в заяві про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу від 11.10.2010, в графі „Тип використання ТЗ" напроти запитання „Чи використовувався ТЗ як таксі?" зроблено запис: „Ні". У зв'язку з цим 17 жовтня 2011 року, з посиланням на вимоги п.3 ч.1 ст.991 ЦК України, позивачем було надіслано ОСОБА_3 претензію, в якій вимагалось протягом десяти днів з дня отримання такої в добровільному порядку сплатити заборгованість у розмірі 30151.64 грн. на рахунок ПАТ „СК „АХА Страхування", оскільки ОСОБА_3 приховав інформацію про використання застрахованого транспортного засобу як таксі (а.с.19-21).

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог, а саме: на момент розгляду питання щодо проведення страхового відшкодування Страховій Компанії не було відомо про приховану відповідачем інформацію щодо використання застрахованого автомобіля в якості таксі.

Проте такі висновки суду, а також вимоги позивача про повернення коштів, не відповідають обставинам справи.

Відповідно до п. З ч. 1 ст. 991 ЦК України Страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку.

Пунктом 21.2. Договору встановлено перелік випадків, що не є страховими, а саме: збитки, що виникли під час використання транспортного засобу у спортивних змаганнях, для навчальної їзди, для перевезення пасажирів на комерційній основі (якщо п. 14.2 не передбачене інше) або під час використання в якості автомобіля, який надається в прокат (п. 21.2.14. Договору).

Укладаючи 16.10.2009 договір страхування, ОСОБА_3 зазначив, що автомобіль не використовуватиметься як таксі (п. 14.2 Договору страхування). Наявність ліцензійної картки на автотранспортний засіб марки Dacia LOGAN 1.4, реєстраційний номер НОМЕР_1, оформленої до ліцензії серії НОМЕР_4 на право провадження господарської діяльності з надання послуг з перевезень пасажирів на таксі, не є належним та допустимим доказом того, що автомобіль в період дії Договору страхування використовувався як таксі. Ліцензія серії НОМЕР_4 на право провадження господарської діяльності з надання послуг з перевезень пасажирів на таксі була видана ФОП ОСОБА_5 (а.с.12). За кермом автомобіля на час ДТП перебував ОСОБА_4 (а.с.5-7). А будь-яких інших доказів використання автомобіля як таксі позивачем надано не було.

Таким чином, позивачем не було доведено, що ОСОБА_3 надав Страховику неправдиву інформацію щодо використання транспортного засобу як таксі, а також про факт та обставини настання заявленого випадку. Вимога позивача про стягнення з відповідача сплачених у рахунок страхового відшкодування 30151,64 грн. не відповідає умовам договору страхування та нормам Цивільного кодексу України.

Зважаючи на викладене, через невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права (п.п.3,4. ч. 1 ст 309 ЦПК України) рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову - відмовити.

Керуючись ст. 304, п.2 ч.1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч. 1 309, ст. ст. 313, 314,316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 09 вересня 2014 року - скасувати та ухвалити нове рішення

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" до ОСОБА_3 про стягнення виплаченого страхового відшкодування - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча

Судді: