Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2015 року Провадження №2/425/126/15

Справа №425/3140/14-ц

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області у складі

головуючого судді Мирошникової О.Ш.,

за участю секретарів Кулішової О.С., Варикаші М.Л.,

за відсутністю сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рубіжне Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визнання договору укладеним та визнання права власності, -

встановив:

22 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визнання укладеним договору купівлі-продажу 41/100 частини жилого будинку АДРЕСА_1, який було укладено 18.06.2014 року між ОСОБА_2, як продавцем, та ОСОБА_1, як покупцем, також просить визнати право власності на зазначену частину жилого будинку. В обґрунтування позову зазначає, що у 18.06.2014 року придбала частину будинку у ОСОБА_2, позивач повністю розрахувалася за придбане майно, за заявою власника майна ОСОБА_2 позивач зареєструвала місце свого проживання за адресою придбаного майна, продавець передав покупцю майно, ключі та всі правовстановлюючі документи на майно, також оформив довіреність на продаж майна на представника ОСОБА_3, оскільки посвідчити договір купівлі-продажу у нотаріальній конторі сторони не мали можливості в зв'язку з відключенням Державних реєстрів нерухомого майна на території Луганської області. З 18.06.2014 року позивач проживає у зазначеній частці будинку, утримує його. Представник продавця за довіреністю ОСОБА_3 ухиляється від посвідчення договору, не з'являється до нотаріальної контори, позивач змушена звернутися до суду з цим позовом.

В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що у справі є повідомлення, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 12.01.2015 року надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає повністю, просить суд позов задовольнити, також в заяві зазначає, що документи на житловий будинок, ключі та сам будинок передані ОСОБА_1 власником будинку ОСОБА_2, розрахунок за будинок проведений повністю, ОСОБА_3 як довіритель від імені ОСОБА_2 до ОСОБА_1 не має претензій з питань придбання будинку, до нотаріальної контори з'явитися не має можливості (а.с. 47).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надав, виклик відповідачу було надіслано за адресою, зазначеною у позовній заяві, який було повернуто до суду з відміткою «за зазначеною адресою не проживає» (а.с. 64-66).

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутністю суду не надав, виклик відповідачу було надіслано за адресою, зазначеною у позовній заяві, який було повернуто до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 58-63).

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутністю.

Враховуючи, що сторони скористалися правом заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши докази, які містяться у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу 41/100 частин жилого будинку зі службовими будівлями, посвідченому приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу ОСОБА_5 11.03.2006 року за реєстром 415, ОСОБА_6 продав, а ОСОБА_2 купив 41/100 частку жилого будинку АДРЕСА_1, зокрема, відчужується квартира № 2 з кімнатами: 1-коридор-3,6 кв.м, 2-кухня-8,3 кв.м, 3-жила кімната-12,0 кв.м, 4-жила кімната-4,7 кв.м, жилою площею-16,7 кв.м, загальною площею-31,5 кв.м; та службові будівлі: Г-літня кухня, Д-сарай, К-вбиральня-душ, І,Л-сараї, 1-огорожа, 4,1-споруди, що складають 41/100 частку цілого будинку, який розташований на земельній ділянці розміром 791 кв.м (а.с. 4-5).

Зазначена 41/100 частка жилого будинку перебуває у приватній частковій власності відповідача ОСОБА_2, що підтверджується текстом довіреності, копією паспорту ОСОБА_2 та копією свідоцтва про шлюб, згідно якої ОСОБА_2 зареєстрував шлюбу з ОСОБА_7 30.04.2009 року, тобто після набуття права власності на частку спірного жилого будинку, тому згода дружини відповідача на продаж не потрібна (а.с. 10-11, 13, 14).

Згідно Інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 31461106 від 23.12.2014 року 59/100 часток жилого будинку перебувають у приватній спільній частковій власності ОСОБА_4. Відомості про інші речові права на зазначений будинок, а також відомості про іпотеку, заборони відчуження майна в реєстрах відсутні (а.с. 39-40).

18.06.2014 року ОСОБА_2 оформив на ім'я ОСОБА_3 довіреність, яку було посвідчено приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу ОСОБА_5 18.06.2014 року за реєстром № 1050, згідно якої уповноважив довірителя бути його представником з питань продажу 41/100 частки жилого будинку зі службовими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, в тому числі укласти та підписати договір купівлі-продажу, вести необхідні розрахунки по укладеному правочину купівлі-продажу тощо. Довіреність видана по 18.06.2019 року, зміст ст.ст. 248, 250 ЦК України нотаріусом роз'яснений (а.с. 14).

Як вказує позивач у своєму позові, 18.06.2014 року між нею та власником 41/100 часток жилого будинку ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу цієї частки, розрахунок за майно проведений повністю. Зазначена обставина підтверджується заявою відповідача ОСОБА_3, згідно з якою вона зазначає, що розрахунок проведений з ОСОБА_2 повністю, жодних претензій як преставник продавця будинку вона до ОСОБА_1 не має. Інших доказів про спростування цих обставини матеріали справи не містять (а.с. 47).

Позивач зазначає, що уповноважена за довіреністю ОСОБА_3 на укладення договору купівлі-продажу до нотаріуса не з'являється. Зазначена обставина підтверджується викликами позивача ОСОБА_3 до нотаріальної контори та заявами відповідача ОСОБА_3, в яких вона відмовляється з'явитися до нотаріальної контори за відсутністю часу та за сімейними обставинами (а.с. 20-23, 47).

Як вбачається з паспорту позивача та будинкової книги, позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, тобто у спірній частці жилого будинку, з 18.06.2014 року, інші особи в спірній частці не зареєстровані (а.с. 8, 15-17).

Відповідно ч. 4, 5 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

З урахуванням здійснення повного розрахунку за частину будинку між позивачем та відповідачем ОСОБА_2, передачі майна позивачу, реєстрацією місця проживання позивача за місцезнаходженням частки жилого будинку, оформленням відповідачем ОСОБА_2 довіреності на продаж будинку, суд вважає, що ці дії позивача та відповідача ОСОБА_2 були направлені на реальне настання правових наслідків договору купівлі-продажу.

Разом з тим, в зв'язку з відключенням Реєстру прав власності на нерухоме майно в місті Рубіжне у червні місяці 2014 року з причини проведення антитерористичної операції, сторони не мали можливості оформити у нотаріуса договір купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Разом з тим, у п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року зазначено, що у зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, такі позови не підлягають задоволенню.

Відповідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ч. 4 ст. 334 ЦК України).

Відповідно ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися на підставі довіреності. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Відповідно ст. 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

Відповідно до ч. 3 ст. 250 ЦК України представник не може відмовитися від вчинення дій, які були визначення довіреністю, якщо ці дії були невідкладними або такими, що спрямовані на запобігання завданню збитків особі, яку він представляє, чи іншим особам.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_3 від його імені вчинити договір купівлі-продажу 41/100 частин жилого будинку АДРЕСА_1, про що оформив нотаріально довіреність, в зв'язку з тим, що виїжджав з міста в зв'язку з воєнними діями.

Разом з тим, нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не відбулося 18.06.2014 року з причини відключення Реєстру прав власності на нерухоме майно в місті Рубіжне у червні місяці 2014 року, саме тому й було оформлена ОСОБА_2 тільки довіреність з метою подальшого нотаріального оформлення договору купівлі-продажу від його імені представником коли Реєстр прав власності відновить свою роботу.

Отже, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 добросовісна виконала договір із своєї сторони, а саме: вона прийняла майно та розрахувалася за нього з продавцем цього майна ОСОБА_2, утримує це майно, також вона не ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, навпаки, двічі зверталася до представника продавця з вимогою з'явитися до нотаріальної контори та посвідчити договір належним чином.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, представник ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_3 ухиляється від прибуття до нотаріуса, що унеможливлює укладення договору купівлі-продажу з ОСОБА_1 в загальному порядку. Разом з тим, ОСОБА_3 не відмовляється від укладення договору купівлі-продажу.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати за рішенням суду.

Відповідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд приходить о висновку, що ОСОБА_2, як продавець та ОСОБА_1, як покупець 18.06.2014 року прийшли згоди стосовно купівлі-продажу 41/100 часток жилого будинку, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення їх було вільним і відповідало їх внутрішній волі, сторони мали на меті реальне настання правових наслідків, про що свідчить той факт, що сторони виконали свої обов'язки: продавець передав частку жилого будинку покупцю, а також ключі, правовстановлюючі документи, зареєстрував позивача у частині будинку, отримав гроші від неї за будинок; покупець в свою чергу прийняла частку будинку, сплатила гроші продавцю, проживає в будинку утримує будинок тощо.

Таким чином, наявні підстави визнати укладеним договір купівлі-продажу 41/100 часток жилого будинку АДРЕСА_1, який укладений 18.06.2014 року між ОСОБА_2, як продавцем та ОСОБА_1 як покупцем, тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення.

Також, оскільки оформлення договору купівлі-продажу не може бути проведено на загальних підставах, які зазначені у Законі України «Про нотаріат», в зв'язку з нез'явленням до нотаріуса представника за довіреністю, враховуючи відсутність заперечень проти позову відповідача ОСОБА_3, суд приходить до висновку, що позов в частині визнання права власності на частку жилого будинку також підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 212-215, 218 ЦПК України, ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визнання договору дійсним та визнання права власності - задовольнити повністю.

Визнати укладеним договір купівлі-продажу 41/100 частки жилого будинку зі службовими будівлями, які розташовані за адресою: Луганська область, АДРЕСА_1 (вісімнадцять), який укладений 18.06.2014 року між ОСОБА_2, як продавцем та ОСОБА_1, як покупцем.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на 41/100 частку жилого будинку зі службовими будівлями, які розташовані за адресою: Луганська область, АДРЕСА_1 (вісімнадцять).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ш. Мирошникова