У Х В А Л А

Іменем України

15 жовтня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Павліченка С.В.,

суддів: Бондаренка Ю.О., Собослоя Г.Г.,

при секретарі Терпай С.М.,

розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 12 грудня 2014 року, по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 , третя особа - фізична юсоба - підприємець ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні і розпорядженні майном, відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернулася в суд із зазначеним позовом до відповідачів посилаючись на те, що на підставі договору дарування від 02 серпня 2007 року вона набула право власності на 1/2 частину нерухомого майна - автомийки, перебудованої з власних приміщень за адресою: АДРЕСА_1, загальна площа якої 445,7 м.кв.

Приміщення складаються із ресторану " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (загальною площею - 274, 9 кв.м.) та автомийки "ІНФОРМАЦІЯ_2" (загальною площею - 197,8 кв.м.).

У провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться цивільна справа за первісним позовом ОСОБА_1 до неї та її зустрічним позовом до ОСОБА_1 про виділ частки із спільного часткового майна в натурі, в яких ними обома заявлено вимоги при виділення в натурі майна - приміщень вказаного ресторан.

Судом по справі рішення не прийнято, призначено будівельно-технічну експертизу. Відповідачі чинять їй та ФОП ОСОБА_4 перешкоди у користуванні, розпорядженні, а також здійсненні господарської діяльності у приміщеннях ресторану.

Так, близько 6 років підприємницьку діяльність в приміщеннях автомийки і ресторану, власники здійснювали почергово місяць на мийці і місяць в ресторані

У січні 2014 року співвласники домовились, що строк роботи збільшується в такому самому порядку з одного місяця до трьох місяців.

01.06.2014 року підприємницьку діяльність в ресторані згідно погодженого сторонами графіку повинна була здійснювати співвласник майна ОСОБА_3

31.05.2014 року, інший співвласник ОСОБА_1 безпідставно стала забороняти їй працювати в ресторані, мотивуючи це тим, що у неї є рішення суду, що дозволяє не допускати іншого співвласника в ресторан. Разом з тим, будь-якого судового рішення надано не було.

01.06.2014 року відповідачі виштовхали її разом з ОСОБА_4 з приміщення ресторану, нанесли їм тілесні ушкодження та не дали їй працювати у ресторані з приводу чого нею направлено до Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області повідомлення про вчинення відповідачами самоуправства, хуліганства, мордування та середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Відомості про вчинення злочинів внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

06.06.2014 року відповідач ОСОБА_2 виштовхав її з ресторану і з охоронцем фірми "Зодіак" і зачинили на ключ вхідні двері.

31.07.2014 року ОСОБА_4, на підставі угоди та доручення від позивача прийшла в ресторан для здійснення господарської діяльності, однак відповідачі та охоронці приватної фірми "Зодіак" не допустили її всередину приміщень ресторану, використовуючи при цьому фізичну силу.

Вчинення відповідачами систематичних перешкод, недопуск до здійснення господарської діяльності порушує її право власності, вона позбавлена можливості понад два місяці користуватися своїм майном, втрачає заробіток. Неправомірними діями відповідачів їй завдано моральної шкоди, яка полягає у перенесенні постійних глибоких фізичних та душевних страждань та переживань, погіршенні загального самопочуття, зміні звичайного способу життя. Моральну шкоду оцінює в розмірі 15000 грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила зобов'язати відповідачів усунути їй перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні усіма приміщеннями ресторану , загальною площею 274,9 кв.м., шляхом надання постійного безперешкодного доступу їй, та іншим уповноваженим від її імені особам і їх працівникам у користуванні та розпорядженні вищевказаними приміщеннями (в тому числі для здійснення у приміщеннях ресторану підприємницької діяльності), а також заборонити відповідачам в подальшому чинити у будь-якому вигляді їй перешкоди, та іншим уповноваженим від її імені особам і їх працівникам у користуванні та розпорядженні вищевказаними приміщеннями (в тому числі для здійснення у приміщеннях ресторану підприємницької діяльності), стягнути солідарно з відповідачів на її користь моральну шкоду 15 000 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 12 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_3 у володінні та користуванні усіма приміщеннями ресторану «ІНФОРМАЦІЯ_1», загальною площею 274,9 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1, шляхом надання постійного безперешкодного доступу позивачеві ОСОБА_3, а також іншим уповноваженим особам від її імені до вищевказаних приміщень та користування ними, в тому числі для здійснення у приміщеннях ресторану «ІНФОРМАЦІЯ_1» підприємницької діяльності.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 10 000 грн. моральної шкоди та 343,60 грн. судових витрат.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2оскаржили дане рішення в апеляційному порядку.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять скасувати зазначене рішення, та ухвалитипо справі нове рішення про відмову в задоволенні заявлених вимог.

Апеляційна скарга обґрунтовується допущеними судом першої інстанції

норм матеріального та процесуального права,зокрема, що позивачка ніколи нездійснювала господарську діяльність в ресторані, не мала жодних

дозвільних документів на здійснення такої діяльності; натомість суд

залишив поза увагою той факт, що з 2006 року саме ОСОБА_1

здійснювала господарську діяльність у даному закладі, у неї наявні всі

дозвільні документи на здійснення такої діяльності; також судом не

враховано, що ОСОБА_1 у 2008 році укладено з міськрадою

договори оренди земельних ділянок під альтанками, які розташовані на

території тераси ресторану, не враховано судом, що у 2010 році нею,

згідно договору купівлі - продажу придбано земельну ділянку, яка

розміщена саме під рестораном; суд неправильно застосував до даних

правовідносин вимоги ст. 391 ЦК України та порушив права ОСОБА_1, як іншого співвласника майна; суд безпідставно дійшов висновків про

завдання та відшкодування позивачу моральної шкоди.

Колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що на пiдставi договору дарування серй ВЕТ №590555 вiд 02 серпня 2007 року позивачка ОСОБА_3 набула право власностi на 1/2 частину нерухомого майна - автомийки, перебудованої з власних примiщень за адресою: АДРЕСА_1, загальна площа якої 445,7 м.кв.

Вищевказанi приміщення складаються iз ресторану "ІНФОРМАЦІЯ_1" (загальною площею - 274, 9 кв.м.) та автомийки "ІНФОРМАЦІЯ_2"(загальною площею - 197,8 кв.м.)

До матеріалів справи додано витяг про реєстрацію права власності КП «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода» щодо власника ОСОБА_3 на 1/2 частку майна по АДРЕСА_1, договір дарування від 02.08.2007 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 щодо вказаного майна.

Співвласницею іншої 1/2 частки є відповідачка ОСОБА_1

Між сторонами виник спір щодо користування вказаним нерухомим майном.

Ці обставини сторонами не заперечуються.

Згідно з положеннями статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Загальні положення про право власності викладені у главі 23 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина 1 статті 317 ЦК України).

Згідно з частинами 1-3 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Положеннями статті 321 ЦК України встановлено принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Положення щодо права спільної власності визначені главою 26 ЦК України.

Здійснення права спільної часткової власності визначено положеннями статті 358 ЦК України, відповідно до яких право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

При цьому, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Отже за змістом зазначених норм права співвласник майна, яке знаходиться у спільній частковій власності без виділення часток у натурі, має право на вільне, у будь який час користування зазначеним майном у повному обсязі та має право на усунення перешкод у такому користуванні у будь-який час.

Зважаючи на наведене, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив вимоги позивача в цій частині.

Доводи апеляційної скарги про те, що задоволенням позову в цій частині порушуються права відповідача не заслуговують на увагу, оскільки сторони як співвласники мають рівні права щодо спірного майна, якщо інше не передбачене договором, або законом.

Позивачкою ОСОБА_3 в суді першої інстанції доведено, що відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вчиняються дії, якими створюються перешкоди у праві користування та розпорядження належним їй майном.

Зокрема, відповідачі не допускають позивачку, а також уповноважених від її імені осіб до користування приміщеннями ресторану, зокрема для здійснення в приміщенні ресторану «ІНФОРМАЦІЯ_1» підприємницької діяльності.

Суд також обгрунтовано частково задовольнив вимоги про стягнення моральної шкоди.

Вiдповiдно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслiдок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фiзичному болю та стражданнях, яких фiзична особа зазнала у зв'язку з кaлiцтвом або iншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фiзична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведiнкою щодо неї caмoї, членiв її ciм'ї чи близьких родичiв; у дyшевних стражданнях, яких фiзична особа зазнала у зв'язку iз знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженнiчестi та гідності фiзичної особи, а також дiловоїрепутацiїфiзичної або юридичної особи.

Пiдстави вiдповiдальностi за завдану моральну шкоду визначенi ст.1167 ЦК Укрaїни.

Позивачкою доведено, що протиправними діями відповідачів їй заподіяно моральну шкоду, яка полягала у душевних стражданнях через вказані події, неможливості використовувати належне їй майно та отримувати дохід, необхідності докладати додаткових зусиль для організації життя.

До матеріалів справи додано повідомлення про прийняття і реєстрацію заяв про злочин, із яких вбачається, що 01.06.2014 року позивачці ОСОБА_3, та ОСОБА_4 у приміщенні ресторану «ІНФОРМАЦІЯ_1», що по АДРЕСА_1 були заподіяні тілесні ушкодження.

Із змісту повідомлень про кримінальні правопорушення від ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 01.06.2014 року близько 10 год 20 хв. у ресторані «ІНФОРМАЦІЯ_1» виганяли ОСОБА_4 з приміщення ресторану, при цьому нанесли їм тілесні ушкодження.

Доводи апеляційної скарги висновків суду, зазначених у оскарженому рішенні, не спростовують

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Керуючись ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, Судова палата у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 12 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді