АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 594/366/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Зушман Г.І.
Провадження № 22-ц/789/1090/15 Доповідач - Щавурська Н.Б.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Щавурської Н.Б.

суддів - Фащевська Н. Є., Гурзель І. В.,

при секретарі - Танцюра О.В., Цінькевич В.М.

з участю сторін - відповідача ОСОБА_1 і його

представника ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Брокбізнес на рішення Борщівського районного суду від 23 червня 2015 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Брокбізнес до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів в порядку регресу,-

ВСТАНОВИЛА:

У березені 2015 року позивач ПАТ СК Брокбізнес звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 І М. про стягнення в порядку регресу виплаченого 28.08.2014 року страхового відшкодування власнику транспортного засобу Шевроле Авео - потерпілому в ДТП, що мала місце 08.02.2014 року з вини відповідача, посилаючись на те, що останнім не було своєчасно повідомлено страхову компанію про настання страхового випадку.

Рішенням Борщівського районного суду від 23 червня 2015 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати рішення суду, вважаючи його незаконним і необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального права та ухвалити нове, яким вказаний позов задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом безпідставно не взято до уваги, що ОСОБА_1 письмово повідомив ПАТ СК Брокбізнес про подію, що має ознаки страхового випадку, з пропуском передбаченого законодавством строку. Відповідно до заяви, підписаної ОСОБА_1, датою повідомлення ПАТ СК Брокбізнес є 03.03.2014 року, в той час, як ДТП з його участю мала місце 08.02.2014 року.

У судове засідання представник апелянта, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, не зявився. У заяві, надісланій на адресу суду просив розгляд справи проводити у його відсутності.

У відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України неявка представника апелянта не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 і його представник ОСОБА_2 відносно апеляційної скарги заперечили, просили її відхилити. Рішення суду вважають законним і обгрунтованим, таким, що повністю відповідає обставинам справи.

В заперечення апеляційної скарги пояснили, що письмова заява про ДТП була подана страховій компанії з пропуском передбаченого законом строку через наявність поважних причин. Оскільки ДТП сталася 08.02.2014 року (суботу), а 10.02.1024 року (понеділок) ОСОБА_1 звернувся за медичною допомогою у Борщівську районну лікарню, де перебував на амбулаторному лікуванні по 19.02.2014 року, ним і був пропущений передбачений законом строк для подання відповідної письмової заяви. Звертають увагу на те, що 08.02.2014 року через пів години після ДТП за телефонним викликом ОСОБА_1 прибув страховий агент його страхової компанії, який записав всі необхідні дані, опитав його, провів необхідні заміри.

Заслухавши пояснення відповідача і його представника, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ПАТ СК Брокбізнес підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Так, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності порушень прав позивача у звязку з тим, що причина несвоєчасного подання відповідачем страховику заяви-повідомлення встановленого зразка про страховий випадок, повязана з хворобою, є поважною, ПАТ СК Брокбізнес здійснено виплату потерпілому страхового відшкодування, а строк, що минув між датою здійсненням такої виплати і датою подачі ОСОБА_1 заяви про страховий випадок є значним.

Колегія суддів повністю погодитися з висновками суду першої інстанції не може, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що 08.02.2014 року близько 23 год. на перехресті доріг вулиць Гоголя-Руська-Б.Хмельницького у м.Тернополі мала місце ДТП з участю автомобілів БМВ, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 та Шевроле Авео, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.04.2014 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_1, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК, звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.України та закрито кримінальне провадження.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на час ДТП була застрахована у ПАТ СК Брокбізнес.

Про ДТП ОСОБА_1 сповістив страхову компанію в той же день по телефону і представник позивача приїхав на місце події.

03.03.2015 року ОСОБА_1 подав ПАТ СК Брокбізнес заяву встановленого зразка про подію, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу, а саме про ДТП, що сталася 08.02.2014 року, в котрій у графі Чи було повідомлено страховика про подію по телефону? зазначено, що страховика було повідомлено 08.02.2014 року о 23 год.45 хв. за номером 0-800-700-123 (а.с.4-5).

Згідно висновку № 82/14 експертного автотоварознавчого дослідження вартість матеріального збитку, станом на момент ДТП, з технічної точки зору, завданого власнику автомобіля Шевроле Авео 1.5і (Т250)S 5МТ реєстраційний номер НОМЕР_2, ідентифікаційний номер VIN-код: KL1SF69YE8W006223 становить 25003 грн. 20 коп. (а.с.9-24).

На підставі заяви ОСОБА_4 (уповноваженого власником автомобіля Шевролет Авео ОСОБА_5В.) від 13.08.2014 року, страхового акту № 52435/1, розрахунку страхового відшкодування зробленого до нього та платіжного доручення № 7338 від 28.08.2014 року позивачем було виплачено страхове відшкодування ОСОБА_4 у розмірі 20326,00 грн. (а.с.3-4, 6, 23-24).

Відповідно до ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно п.38.1.1(г) ст.38 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у п.33.1.2 ст.33 цього Закону.

Підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33, підпунктом г підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 ЗУ від 01.07.2004 року № 1951-ІV Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) установлено обовязок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди), яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обовязок встановлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необгрунтованим виплатам.

Сам по собі факт неповідомлення страховику у передбачені законом строки про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в даному випадку повинно базуватись на загальних положеннях закону про відшкодування збитків у позадоговірних зобовязаннях, адже регресні зобовязання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 16 вересня 2015 року по справі № 6-284цс15, шо в силу вимог ст.360-7 ЦПК України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні аналогічних норм права.

Отже, предметом доказування у даній справі є не сам по собі факт несвоєчасного повідомлення відповідачем про настання страхового випадку, а факт заподіяння позивачу збитків внаслідок несвоєчасного повідомлення відповідачем про ДТП, повязаний з необгрунтованою виплатою потерпілому страхового відшкодування через неможливість перевірки страховиком власними силами обставин ДТП.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув, обмежившись підставою відмови в позові, повязаною з наявністю у відповідача поважних причин (перебуванні на амбулаторному лікуванні) для пропуску передбаченого законом трьохденного строку для подання письмової заяви страховику.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що факт настання страхового випадку позивачем не оспорюється, він зафіксований правоохоронними органами; вина відповідача у ДТП підтверджена документально (ухвалою про закриття кримінальної справи на підставі ст.46 КК України), позивачем такий факт визнано шляхом сплати потерпілому страхового відшкодування (що мало місце через пять з половиною місяців після подання письмової заяви встановленого зразка відповідачем з пропуском встановленого законом строку), про ДТП ОСОБА_1 сповістив страхову компанію в той же день по телефону і представник позивача приїхав на місце події, де проводив необхідні заміри.

Таким чином, перелічені обставини дають підстави колегії суддів зробити висновок, що позивачем ПАТ СК Брокбізнес не доведено належними й допустимими доказами факту заподіяння йому збитків, які полягають у необгрунтованій виплаті страхового відшкодування потерпілому у ДТП, що мала місце з участю ОСОБА_1 внаслідок несвоєчасного повідомлення останнім про таку ДТП. При цьому, у звязку з недоведеністю позивачем позовних вимог у заподіянні йому збитків, повязаних з необгрунтованою виплатою страхового відшкодування, сам по собі факт несвоєчасного повідомлення ОСОБА_1 позивача про ДТП правового значення для вирішення даного спору не має. Враховуючи наведене, позов ПАТ СК Брокбізнес до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів в порядку регресу до задоволення не підлягає.

За вказаних обставин, наявні підстави для часткового задоволення апеляційної скарги банку, що полягають у порушенні норм матеріального і процесуального права - зазначенні невірної підстави відмови у позові.

При цьому, колегією суддів враховуються розяснення, викладені Верховним Судом україни у п.19 постанови Пленуму від 24.10.2008 року № 12 Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку, у відповідності до яких, якщо помилки в рішенні стосуються правового обгрунтування, то їх усунення необхідно вважати зміною рішення.

Отже, з врахуванням того, що підстава відмови судом першої інстанції у позові не грунтується на вимогах закону, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні з ухваленням нового рішення про відмову в позові з інших підстав у звязку з недоведеністю позовних вимог.

Керуючись ст.ст.10, 60, 305 ч.2, 307 ч.1 п.3; 309 ч.1 п.4; 313; 314 ч.2, 316 ч.1; 317 ч.1; 319 ч.1; 324 ч.1 п.1; 325 ч.1 Цивільного процесуального кодексу України, п.33.1.4 ст.33, п.38.1.1 (г) ст.38 ЗУ Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Брокбізнес задовольнити частково.

Рішення Борщівського районного суду від 23 червня 2015 року змінити в частині підстав відмови у позові.

Ухвалити нове рішення, яким у позові Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Брокбізнес до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів в порядку регресу відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :