Справа № 364/135/15-ц Головуючий у І інстанції Ткаченко О. В.
Провадження № 22-ц/780/2533/15 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 38 27.04.2015
УХВАЛА

Іменем України

27 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого судді - Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Журби С.О., Коцюрби О.П., із участю секретаря Лопатюк В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Володарського районного суду Київської області від 03 березня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зміну черговості одержання права на спадкування,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Володарського районного суду Київської області від 03 березня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зміну черговості одержання права на спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5, визнання права власності на спадкове майно відмовлено повністю.

На його обґрунтування судом першої інстанції зазначено, що час відкриття спадщини є ІНФОРМАЦІЯ_1 року і для прийняття спадщини законодавцем встановлено строк у шість місяців, який закінчився 16.11.2014 року.

Відповідно до довідок, виданих в.о. державного нотаріуса ОСОБА_6, приватними нотаріусами Клочко О.П. та Бабак В.С., спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 не заводилась, що вказує на те, що позивач ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини не зверталась, а також не звертались і відповідачі із заявою про прийняття спадщини.

З позовом до суду ОСОБА_2 про зміну черговості одержання права на спадкування звернулась 26.01.2015 року, тому здійснювати дії по зміненню черговості прийняття спадщини можливо тільки на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини, тобто в строк, встановлений законом для її прийняття.

Окрім того, в судовому засіданні не встановлено, що померлий ОСОБА_5 потребував опіки, матеріального забезпечення, був в безпорадному стані, а також враховуючи те, що позивач не надала доказів щодо наявності спадкового майна, тому в даному випадку позов про зміну черговості одержання права на спадкування не підлягає до задоволення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Володарського районного суду Київської області від 03 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Суд, з'ясувавши обставини і перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу у судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_9 ( а.с. 6 ).

За життя, він не перебував у безпорадному стані.

Як зазначено в заяві, до смерті спадкодавця, йому належав на праві власності житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, який розташований по АДРЕСА_1 Володарського району Київської області та земельна ділянка, площею 2,8660 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Тарганської сільської ради Володарського району Київської області ( а.с. 10 ).

Рішенням Володарського районного суду Київської області від 28.10.2014 року, встановлено факт, що ОСОБА_2 проживала з спадкодавцем ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу ( а.с. 9 ).

Відповідно до положень п.п. 20, 21 постанови № 7 Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст. 1264 ЦК України позивач відноситься до четвертої черги спадкоємців за законом.

26 січня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеними позовними вимогами, де відповідачами зазначені спадкоємці першої черги за законом ( а.с. 2-3 ).

При цьому, не зазначила майно, на яке просить визнати право власності, у порушення положень ст. 119 ЦПК України, а суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості усунути зазначені недоліки.

Правових підстав для зміни черговості спадкоємства ОСОБА_2, передбачених ст. 1259 ЦК України, як правильно встановлено судом першої інстанції, не встановлено, оскільки ОСОБА_9, за життя, не був у безпорадному стані.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову і, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 11, 15, 16, 1216, 1259, 1261, 1264 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58-60, 213-215 ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване рішення на підставі належних та допустимих доказів по справі.

При цьому, ним дана належна оцінка доказів по справі у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення матеріального та процесуального права при його ухваленні, зокрема, ст.ст. 1258, 1259, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 213, 215 ЦПК України, положень п. 23 постанови № 7 Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», на думку апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, оскільки вони повністю спростовуються належними та допустимими доказами по справі.

Інші доводи, викладені ОСОБА_2 в апеляції, зокрема, про ведення спільного господарства із спадкодавцем, перебування спадкодавця в стаціонарних умовах лікарні та здійснення апелянтом догляду за ним, знаходження його у безпорадному стані, помилковість висновків суду про можливість зміни черговості в шестимісячний строк післяч відкриття спадщини, постійне проживання із спадкодавцем за його життя, надання доказів на підтвердження права власності померлого на будинок, і те, що відповідачі не спілкувалися з батьком, не піклувалися про нього, не були на похоронах, суд не дав належної оцінки поясненням свідків щодо неможливості ОСОБА_5 до дня смерті працювати, на переконання апеляційного суду, правового значення у даному випадку не мають і не спростовують висновку місцевого суду про необґрунтованість позову та не є підставою, у силу викладеного, для задоволення апеляційних вимог.

При цьому, обставини знаходження спадкодавця у безпорадному стані, як зазначила апелянт, спростували у судовому засіданні свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11

Пояснення названих свідків, на переконання апеляційного суду, відповідають дійсності і не спростовують висновок місцевого суду про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Окрім цього, доказів на підтвердження безпорадного стану зазначеної особи позивач, у відповідності до положень ст.ст. 58-60 ЦПК України, ні суду першої ні апеляційному суду не надала.

Наявність рішення Володарського районного суду Київської області від 28.10.2014 року про встановленння факту, що ОСОБА_2 проживала з спадкодавцем ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, з точки зору суду другої інстанції, також не є правовою підставою, у силу викладеного, для задоволення як позовних, так і апеляційних вимог.

Відтак, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, а тому оскаржуване рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України.

А тому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо порушення призвело до неправильного вирішення справи, що судом другої інстанції не встановлено.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. Рішення Володарського районного суду Київської області від 03 березня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зміну черговості одержання права на спадкування залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

О.П. Коцюрба