У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2015 р. Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Бузовського В.В.,

при секретарі Петровської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Одесі скаргу ОСОБА_1 на дії державних виконавців першого Суворовського ВДВС Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2, ОСОБА_3, заінтересована особа ОСОБА_4 про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинення певних дій, скасування акту опису та арешту майна,

встановив:

ОСОБА_1, 04.12.2014р., звернулася до суду із зазначеною скаргою та просила визнати дії державних виконавців першого Суворовського ВДВС Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2, ОСОБА_3, при проведенні виконавчих дій з примусового виконання рішення суду 25.11.2014р., неправомірними, скасувати Акти опису та арешту нерухомого та рухомого майна і передачу майна стягувачу, зобовязати державних виконавців повернути їй все описане та арештоване майно.

В обґрунтування вимог посилалася на те, що, про час та місце проведення державними виконавцями першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (ділі державні виконавці) опису й арешту майна, яке відбулося 25.11.2014 року, вона не повідомлялась, доказів щодо належного повідомлення про проведення 25.11.2014 року державними виконавцями виконавчих дій матеріали виконавчого провадження не містять, у звязку з чим вона була позбавлена права, передбаченого ч. 5 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» на визначення видів майна або предметів, на які слід звернути стягнення в першу чергу. В порушення п.п. а) п.4 2.1. Інструкції з організації примусового виконання рішень в Актах опису й арешту від 25.11.2014 року, складених державними виконавцями, не вказані відмінні ознаки внесених в акт предметів (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, дата випуску, ступінь зносу тощо). Крім того, згідно до Акту від 25.11.2014 року, частина майна, яке знаходилось за адресою: м. Одеса, вул. Велика Садова, буд.24, та була описана і арештована, відповідно до Акту опису та арешту від 25.11.2014 року, була передана на відповідальне зберігання стягувачу ОСОБА_4, що відповідно до п.п. г) п.4.2.1. Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачає зазначення в Акті опису та арешту майна паспортних даних та місця проживання зберігача майна ОСОБА_4 Також не були встановлені данні осіб, які були присутні в її будинку що розташований по вул. Велика Садова, 24 і є її власністю, а саме стягувач - ОСОБА_4. О.І., який спочатку був представлений як вантажник, але під час складання актів опису та арешту майна виявилось, що він є стягувачем майна боржниці.

Представник державних виконавців вимоги та підстави скарги не визнала та пояснила, що арешт і опис майна проведений із дотриманням чинного законодавства. Боржниця з часу відкриття виконавчого провадження, а саме з 12.04.2011р., ухиляється від виконання рішення суду про повернення боргу в розмірі 1 916 268,25 грн. При попередженнях боржниці про день та час проведення виконавчих дій, боржниця не заперечувала, але перед явкою державних виконавців зникала і не зявлялася за місцем проживання тривалий час, що призвело до неможливості виконання рішення суду у встановлений законом строк. Також зазначила, що передача арештованого рухомого майна стягувачу, який одночасно був залучений вантажником, не заборонена законом. Щодо оцінки вилученого майна, представник зазначила, що державні виконавці не є фахівцями товарознавцями, а тому при складанні акту зазначили, що описане майно підлягає оцінці експертом.

Представник стягувача в судове засідання не зявився про місце та час його проведення повідомлений належним чином (а.с. 36, 37).

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси по справі №2-1106/10 з ОСОБА_1, стягнуто на користь ВАТ АКБ «Одеса-Банк» заборгованість за кредитним договором №30/07-Ф та 12.03.2011 р. видано виконавчий лист на суму 1 916 268, 25 грн. 12.04.2011 року за виконавчим листом №2-1106/10 від 12.03.2011 року, виданого Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення грошової суми з ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Одеса-Банк» у розмірі 1 916, 286, 25 грн., державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №25817149 від 12.04.2011 року. 25.11.2014 року державними виконавцями за адресою належного ОСОБА_1, на праві власності будинку за адресою: м. Одеса, вул. Велика Садова, буд.24 були складені Акт опису та арешту будинку за адресою: м. Одеса, вул. Велика Садова, буд.24 від 25.11.2014 року, Акт опису та арешту земельної ділянки за адресою: м. Одеса, вул. Велика Садова, буд.24 від 25.11.2014 року та Акт опису та арешту майна, яке знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Велика Садова, буд.24 від 25.11.2014 року (далі - Акти опису та арешту майна), яким накладено арешт на вказане майно боржника, встановлено обмеження права користування ним шляхом заборони відчуження, псування та розтрати, та зазначено, що описане майно буде передано для реалізації не раніше 03.12.2014 року. Будинок та земельну ділянку за адресою: м. Одеса, вул. Велика Садова, буд.24 було передано на відповідальне зберігання боржнику ОСОБА_1, інше описане та арештоване майно було вилучено та передано на відповідальне зберігання стягувачу ОСОБА_4, (а.с. 40). Вище зазначені Акти опису та арешту майна були складені в присутності боржника, стягувача та понятих ОСОБА_5, та ОСОБА_6

Відповідно до ч.2 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Згідно до п.5 ч.З ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

В силу ч.2 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Пунктом 4.2.1. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції №512/5 від 02.04.2012 року, визначено, що після виявлення майна боржника державний виконавець проводить опис та арешт цього майна, про що складає акт. В акті опису та арешту майна боржника повинні бути вказані: а) назва кожного внесеного в акт предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо); б) якщо вилучені предмети мають ознаки дорогоцінних металів, каменів органічного та неорганічного утворення, перлів тощо, то вони ретельно описуються з визначенням усіх особливих ознак, відповідним чином пакуються в конверт, прошиваються, підписуються державним виконавцем та іншими учасниками, які були присутніми під час опису; в) якщо проводилось опечатування предмета, зазначається, які предмети, приміщення, сховища були опечатані, кількість накладених печаток та спосіб опечатування; г) прізвище, ім'я та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її місце проживання (далі - зберігач); ґ) відмітка про роз'яснення зберігачеві майна обов'язків із збереження майна, попередження про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт; д) якщо державний виконавець установив зберігачеві обмеження права користуватися майном, зазначаються вид, обсяги і строки обмеження; е) зауваження або заяви стягувача, боржника, осіб, що були присутні при описі.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Посилання ОСОБА_1, на Інструкцію про проведення виконавчих дій щодо обовязку державного виконавця здійснювати всі надані йому права, суд до уваги не приймає, оскільки пунктом 2.1.2. Інструкції визначено, що загальні права і обов'язки державних виконавців у виконавчому провадженні визначені статтею 11 Закону. Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому законом та передбачені цією Інструкцією права і обов'язки в точній відповідності до закону, не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб, роз'яснювати особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їх права та обов'язки.

Отже, в силу чинного законодавства, державний виконавець, приймаючи до уваги строки виконання рішення суду, перешкоджання боржником здійсненню виконавчих дій, ухилення останнього від виконання рішення суду та суму боргового зобовязання, має обовязок при використанні наданих йому прав здійснювати їх (права) в точній відповідності до закону і самостійно визначати, які саме дії є необхідними для виконання того чи іншого рішення суду.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що дії державних виконавців першого Суворовського ВДВС Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2, ОСОБА_3 з формальних підстав, зазначених боржником, не можуть бути визнані неправомірними.

Враховуючи те, що інші вимоги є похідними від визнання дій неправомірними, в задоволенні яких відмовлено, то і інші вимоги задоволенню не підлягають.

Крім того, суд звертає увагу ОСОБА_1, та її представника на те, що такого поняття, як скасування акту опису та арешту майна боржника не існує з 2008 року. Законодавством передбачено поняття зняття арешту. Також суд звертає увагу на те, що чинним законодавством не передбачено скасування судом процесуальних документів постановлених державним виконавцем. Суд в силу ч. 2 ст. 387 ЦПК України, має право у разі встановлення обґрунтованості скарги визнати оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до ч. 3 ст. 387 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 383 - 389 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державних виконавців першого Суворовського ВДВС Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2, ОСОБА_3, заінтересована особа ОСОБА_4 про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинення певних дій, скасування акту опису та арешту майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5ти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: