22-ц/775/1110/2015(м)
Головуючий у 1-ій інстанції ОСОБА_1
Суддя доповідач Ткаченко Т.Б.
У х в а л а

Іменем України

28 жовтня 2015 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

Головуючого - Ткаченко Т.Б.

Суддів - Песоцької Л.І., Мальцевої Є.Є.

При секретарі Брежнєві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі матеріали заяви ОСОБА_2, в особі представника ОСОБА_3, заінтересована особа: публічне акціонерне товариство «Донбаспромелектромонтаж» про встановлення факту перебування на роботах, що дають право на пільговий вихід на пенсію, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 вересня 2015 року про відмову у відкритті провадження по справі,

В с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_2, в особі його представника ОСОБА_3В, звернувся до суду з заявою до публічного акціонерного товариства «Донбаспромелектромонтаж» (далі ПАТ «Донбаспромелектромонтаж»), просив встановити факт роботи у шкідливих і важких умовах праці в період з 01 травня 1988 року по 30 квітня 2001 року в Жданівському (Маріупольському) спецуправлінні № 415 треста «Донбаспромелектромонтаж» на посаді виробника і майстра дільниці, що дає право на пільгову пенсію у відповідності до п.б ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». В заяві посилався на те, що він має намір оформити пільгову пенсію, однак не має можливості отримати уточнюючу довідку від підприємства, оскільки воно зареєстровано та знаходиться на території, яка не підконтрольна органам державної влади України, за адресою: м.Донецьк, вул.Кабардинська, 2.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 вересня 2015 року у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_2, поданою представником ОСОБА_3, про встановлення факту перебування на роботах, що дають право на пільговий вихід на пенсію, заінтересована особа: ПАТ «Донбаспромелектромонтаж», відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою і посилаючись в апеляційній скарзі на порушення судом норм матеріального та процесуального права, позивач ОСОБА_2, в особі представника ОСОБА_3, просить апеляційний суд скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зокрема вказує, що судом не взято до уваги вимоги, встановлені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 листопада 2005 року № 22-1, згідно з яким для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Судом не враховано, що підприємство знаходиться на території, яка не підконтрольна державним органам України, тому заявник не має можливості подати таку довідку.

Судом невірно застосовано п.17 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, згідно з яким підтвердження трудового стажу здійснюється органами пенсійного фонду на підставі показань свідків, оскільки даний порядок визначає встановлення факту наявного трудового стажу, а не спеціального, передбаченого п.20.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу у відсутності заявника ОСОБА_2 та представника ПАТ «Донбаспроелектромонтаж», які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 ОСОБА_3, який просив апеляційну скаргу задовольнити, перевіривши у межах апеляційного оскарження матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала судді залишенню без змін з таких підстав.

Відповідно до ст.312 ЦПК України розглянувши апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд: 1) відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без зміни, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону; 2) змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування; 3) скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Дійшовши висновку про відмову у відкритті провадження, керуючись ч.2 ст.256 ЦПК України, суддя виходила з того, що відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, являється трудова книжка. Пунктом 10 Порядку застосування списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого 18 листопада 2005 року, встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і періоди виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Суддя також виходила з того, що уточнююча довідка являється необхідною, якщо відсутні відповідні відомості про роботу в трудовій книжці або сама трудова книжка. Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, передбачено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Суддя прийшла до висновку, що законом визначено інший, позасудовий порядок встановлення стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитись.

Як передбачено ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до 4 ст. 256 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для звернення заявника до суду є те, що в період з 01 травня 1988 року по 30 квітня 2001 року він працював у Жданівському (Маріупольському) спецуправлінні № 415 треста «Донбаспромелектромонтаж» на посаді виробника робіт / майстра дільниці та має право на пільгову пенсію за списком № 2. Однак, заявник не має можливості отримати довідку від ПАТ «Донбаспромелектромонтаж» про пільговий стаж для призначення пенсії, оскільки підприємство знаходиться та зареєстроване у м.Донецьк, тобто перебуває на території, яка не підконтрольна органам державної влади України. Архівний відділ Донецької міської ради та товариство з обмеженою відповідальністю «Крок», в які заявник звертався з метою отримання пільговою довідки, повідомили про відсутність відповідних відомостей.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Виходячи із специфіки цієї категорії справ, змісту ч.2 ст.256 ЦПК та правової природи окремого провадження, питання юрисдикційних повноважень суду про встановлення в порядку окремого провадження фактів, що мають юридичне значення, вирішується за наявності таких умов.

По-перше, факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

По-друге, це можливо, якщо чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

По-третє, встановлення факту, що має юридичне значення, не повинно бути пов'язано з наступним вирішенням спору про право.

Інший порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення, може встановлюватися спеціальними законами, що регулюють певні правові відносини, із зазначенням відповідних органів, які повноважні це здійснювати. Під відсутністю іншого передбаченого чинним законодавством порядку щодо встановлення судом фактів, що мають юридичне значення, розуміють також випадки, коли заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який підтверджує такий факт.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертається увага на те, що при вирішенні питання про віднесення розгляду справи до судової юрисдикції суди мають обовязково враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено позасудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, що в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

Відповідно до п.б) ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Статтею 62 даного Закону передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявності трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 та п.2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з п.20 даного Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Як передбачено п.10 Порядку застосування Списків №1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п.20 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637.

З огляду на вищенаведене, виходячи з того, що чинним законодавством передбачений інший позасудовий порядок встановлення факту роботи, та враховуючи те, що заявник в порядку окремого провадження просив встановити факт його роботи, за певний період і на посадах , що дає йому право на пільгову пенсію, тобто заявник просить встановити факт, що ця робота дає право на отримання пенсії, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно дійшов до висновку про відмову у відкритті провадження, оскільки такий факт не може бути встановлений відповідно до положень ст.256 ЦПК України в порядку окремого провадження.

Встановлення відповідного факту здійснюється в іншому порядку.

Пояснення представника заявника в апеляційному суді, з посиланням на лист Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України від 16 жовтня 2015 року № 45405/02-21 про те, що ОСОБА_2 позбавлений можливості підтвердити пільговий стаж роботи, окрім встановлення зазначеного факту являються безпідставними, оскільки зазначеним листом розяснено порядок підтвердження пільгового стажу роботи.

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги про неповноту зясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права є безпідставними.

Таким чином, переглядаючи справу відповідно до вимог ст.303 ЦПК України в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції та доводів апеляційного оскарження, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, тому підстав для її скасування не вбачає, у звязку з чим, апеляційна скарга заявника підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дна набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Т.Б.Ткаченко

Судді: Л.І.Песоцька

ОСОБА_4