Справа № 473/1743/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2015 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої - судді Вострікової Л.В.

при секретарі - Козаченко О.І.

за участю:

адвокатів - Вуїв О.В.

-- Лукіянчина П.П.

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ сумісно набутого майна подружжя та зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ сумісно набутого майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

17.04.2014 року позивач ОСОБА_4 в особі представника - адвоката Вуїв О.В. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ сумісного набутого майна.

Свої вимоги мотивує тим, що 27 березня 1993 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу мають двох синів - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Проте, одруження з ОСОБА_3 виявилося невдалим, шлюбні відносини між ними припинилися. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05.12.2013 року, яке набрало чинності 17.12.2013 року, шлюб між ними розірвано.

В період шлюбу, а саме 03.02.1994 року нею разом з відповідачем на підставі договору купівлі-продажу було придбано житловий будинок АДРЕСА_1. Зазначений договір купівлі-продажу оформлений на ім'я її чоловіка, ОСОБА_3, нотаріально посвідчений та зареєстрований у Вознесенському МБТІ. На сьогоднішній день в даному будинку проживає відповідач разом зі своєю новою сім'єю. Також в одній із кімнат проживає позивачка разом з синами.

Крім того 17.07.2002 р. на підставі договору купівлі-продажу було придбано житловий будинок АДРЕСА_2 Згідно зазначеного договору купівлі-продажу вона є покупцем. На сьогоднішній день в даному будинку ніхто не проживає, так як він не придатний для цього.

Молодший син ОСОБА_5 з часу припинення їх з відповідачем шлюбних відносин ( більше трьох років назад ) проживав разом з нею в м. Миколаєві, на сьогоднішній день тимчасово проживає в гуртожитку в м. Вознесенську у зв'язку з навчанням у Вознесенському коледжі Миколаївського аграрного університету. Старший син ОСОБА_6 є студентом 3-го курсу Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна на заочній формі навчання. До того ж часто хворіє, має захворювання хребта у зв'язку з чим потребує додаткових затрат. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20.07.2007 року з ОСОБА_3 на її користь стягнуто аліменти на утримання синів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у розмірі 1/3 частки його заробітку ( доходу ).

Проте, відповідач аліменти сплачує нерегулярно та станом на сьогоднішній день має заборгованість у розмірі 12454,10 грн.

Вона весь час фактично самостійно утримувала дітей, несла всі затрати, щоб забезпечити їх нормальний фізичний, духовний розвиток, належний рівень навчання, нормальний стан їх здоров'я. Іншого житла не має, тому доводилося винаймати його в м. Миколаєві.

На підставі викладеного, вважає, що є всі підстави для відступу від рівності часток подружжя в спільному майні та збільшення її частки в праві спільної власності на майно до ? часток, а тому просила суд розділити майно, яке є її з відповідачем спільною сумісною власністю, визнавши за нею право власності на ? частки в праві спільної власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

06.05.2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_4 про поділ сумісного набутого майна, зазначивши, що він з 27.03.1993 року уклав шлюб з ОСОБА_4 Від даного шлюбу вони мають двох синів - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За період шлюбу ними було придбано житловий будинок АДРЕСА_2 Зазначений договір купівлі-продажу оформлений на ім'я ОСОБА_4

Окрім цього, на підставі державного акту на право власності серії НОМЕР_2, їм було передано земельну ділянку площею 0,4500 га в межах Дорошівської сільської ради та на підставі державного акту на право власності серії ЯЕ 92611 земельну ділянку площею 0,2268 га - для обслуговування будинку АДРЕСА_2.

Так як в добровільному порядку вони не можуть дійти згоди щодо добровільного поділу належного їм спільного майна, він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

На підставі викладеного, просив суд, розділити майно, яке являється його з ОСОБА_4 спільною сумісною власністю, визнавши за ним право власності на ? частку в праві спільної власності на житловий будинок АДРЕСА_2 Вознесенського району Миколаївської області, земельну ділянку розміром 0,4500 га, яку надано на підставі державного акту на право власності серії НОМЕР_2 в межах Дорошівської сільської ради, ОСОБА_4, на земельну ділянку 0,2268 га, яку надано на підставі державного акту на право власності серії НОМЕР_1 для обслуговування будинку АДРЕСА_2.

В судове засідання позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі.

Представник позивача за первісним позовом та представник відповідача за зустрічною позовною заявою - Вуїв О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини справи, просила суд розділити майно, яке є з відповідачем спільною сумісною власністю, визнавши за позивачкою право власності на ? частки в праві спільної власності на житлові будинки АДРЕСА_2 Вознесенського району Миколаївської області, земельні ділянки, призначені для обслуговування вказаних житлових будинків, вимоги зустрічної позовної заяви визнала частково.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 та його представник Лукіянчин П.П. в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом визнали частково, зустрічну позовну заяву підтримали, посилаючись на викладені в ній обставини справи, просили суд її задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, свідка, дослідивши та оцінивши письмові докази по цивільній справі, суд приходить до наступного.

В силу ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статею 61 цього Кодексу.

Як на підставу визнання права власності на 3/4 частини спірних будинків позивач посилалася на те, що неповнолітній син, проживав разом з нею та знаходився на її утриманні. У зв'язку з хворобами потребує лікування, а позивач ніякої матеріальної допомоги не надає, аліменти, сплачує не в повному розмірі.

Однак, належних доказів на підтвердження вказаних обставин позивачем по первісному позову суду не надано.

В судовому засіданні встановлено, що спірні житлові будинки АДРЕСА_2 та земельні ділянки виділені для їх обслуговування придбані сторонами в період шлюбу (а.с.8,61,62,168), а тому є спільною сумісною власністю подружжя і підлягають поділу (ст.ст. 60,69 СК України, ч.3 ст.368 ЦК України). Земельна ділянка площею 0,4500 га в межах Дорошівської сільської ради поділу не підлягає, оскільки в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, що вона відноситься до спільної сумісної власності подружжя (а.с.60).

Згідно із ч. 3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

В силу п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду Уураїни від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, про розірвання шлюбу, визнання йогог недійсним та поділ спільного майна подружжя"судам роз'яснено, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 70 СК України в окремих випадках може відступити від засад рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК України ).

В судовому засіданні встановлено, що позивачка стягує аліменти з відповідача, який сплачує аліменти по мірі можливості, діти періодично проживали з нею та відповідачем, так як позивачка проживає та працює за кордоном (а.с.174,177). Тому обставин, що мають істотне значення для справи і дають підстави вважати, що відповідач не дбав і не дбає про матеріальне забезпечення, навчання та лікування дітей у суду немає.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає що позовні вимоги сторін по справі підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212-215 ЦПК Укараїни, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ сумісно набутого майна подружжя -задовольнити частково.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ сумісно набутого майна подружжя - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку в праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1, земельні ділянки, призначені для обслуговування вказаних житлових будинків.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку в праві власності на житловий будинок АДРЕСА_2 Вознесенського району Миколаївської області,

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку в праві власності на земельну ділянку, призначену для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд розташовану по АДРЕСА_1 площею 0,19 га.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку в праві власності на земельну ділянку, призначену для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд розташовану по АДРЕСА_2 площею 0,2268 га.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 в частині визнання права власності на 1/2 частку в праві власності на земельну ділянку площею 0,45га в межах Дорошівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ: Л.В.ВОСТРІКОВА