Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2015 року Балтський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Наумчак Л.І.

при секретарі Шестун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи - Демівської сільської ради Чечельницького району Вінницької області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить визнати факт належності ОСОБА_2 державного акту на право приватної власності на землю, розташовану на території Демівської сільської ради Чечельницького району Вінницької області площею 2,24 га серії ІV-ВН № 012222 виданого на підставі рішення 17 сесії 3 скликання Демівської сільської ради від 22 червня 2001 року на ім'я ОСОБА_2, посилаючись на те, що в державному акті його батька по батькові була зроблена помилка - замість «ОСОБА_2» записано «ОСОБА_2».

Зараз виникла необхідність встановлення факту належності правовстановлюючого документа для отримання свідоцтва про право на спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_2, в зв'язку з чим ОСОБА_1 звернувся з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, але нотаріусом було виявлено що, в зазначеному державному акті вказано батька по батькові «ОСОБА_2». В зв'язку з цим заявник змушений звернутися до суду з метою встановлення даного факту, оскільки виправити цю неточність він не має можливості.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримав повністю, просить її задовольнити та встановити факт належності правовстановлюючого документа.

Представник Демівської сільської ради Чечельницького району Вінницької області до судового засідання не з'явився, однак надіслав до суду заяву, в якій не заперечує проти заявлених вимог та просить суд розглянути справу за його відсутності.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили в судовому засіданні, що дійсно ОСОБА_2 та ОСОБА_2 одна і та ж особа.

Суд, заслухавши доводи заявника ОСОБА_1, пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, вивчивши матеріали справи, вважає заяву не обґрунтованою, та такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Фактично заявник ОСОБА_1, звернувшись до суду просить встановити факт належності правовстановлюючого документа не йому, а певній особі, тобто ОСОБА_2, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1, однак згідно з роз'ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Також заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа повинна подати особа, яка утримує правовстановлюючий документ і який необхідно довести належність цього документа йому, а не іншій особі, тим більше померлій.

До заяви повинні бути додані докази, які підтверджують, що розбіжності у написанні по-батькові спадкодавця усунути інакше, як судовим рішенням неможливо (у даному випадку про це може свідчити відмова органу, що видав правовстановлюючий документ, у внесенні відповідних виправлень).

Також заявник посилається на неможливість реалізувати свої спадкові права. Однак з матеріалів заяви не вбачається, чи було нотаріусом відмовлено заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину шляхом винесення відповідної постанови, оскільки, згідно діючого законодавства, відмова нотаріуса у вчинені нотаріальної дії має бути викладена у вигляді відповідної постанови. До заяви не додано будь-якого іншого роз'яснення нотаріуса про неможливість отримання заявником свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця. Таким чином, відмова нотаріуса по суті породжує юридичні наслідки - нереалізоване право на спадщину, а потім виникає необхідність звернення з позовом до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 256, 259 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи - Демівської сільської ради Чечельницького району Вінницької області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів.

СУДДЯ: