Справа № 2-3262/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

при секретарі: Каралюс Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові скаргу ОСОБА_1 про визнання бездіяльності державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 неправомірною, суд, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою, в якій, з урахуванням поданих уточнень до скарги /а.с.143/, просить визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Залізничного ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_2 з примусового виконання виконавчих листів № 2-3262/11, виданих 26.10.2012 року Залізничним районним судом м. Львова. Свої вимоги мотивує тим, що на примусовому виконанні у Залізничному відділі державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, державний виконавець Крилишин Р.М., знаходяться два виконавчих листа по справі № 2-3262/11, виданих 26.10.2012 Залізничним районним судом м. Львова, номер виконавчого провадження: 35353335, та номер виконавчого провадження: 35353544, про зобовязати боржників ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не чинити перешкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_7 в користуванні житловим будинком № 2 по вул. Кондратюка в м. Львові з відповідними господарськими будівлями та спорудами до нього та земельною ділянкою, площею 0,0472 га; та про вселення ОСОБА_1, ОСОБА_7 в житловий будинок № 2 по вул. Кондратюка в м. Львові. Відповідно до заяв ОСОБА_1 про примусове виконання, які були подані 21.11.2012року до Залізничного ВДВС ЛМУЮ, державним виконавцем 23.11.2012року відкрито виконавчі провадження та надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження, а боржників зобовязано до 30.11.2012року добровільно виконати рішення суду. Боржники добровільно рішення суду не виконали. До теперішнього моменту було призначено чотири примусових вселення, проте рішення суду так і невиконане, що свідчить про бездіяльність державного виконавця.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_8, який діє на підставі довіреності, скаргу підтримали з підстав викладених у ній, просили скаргу задовольнити.

Державний виконавець Залізничного ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив, посилаючись на те, що ним були вчинені всі необхідні дії по примусовому виконанню, проте самі стягувачі покинули будинок, про що складено акт державного виконавця. Просить в задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді скарги, вивчивши матеріали скарги та виконавчих проваджень №35353544, № 35353335, суд прийшов до переконання, що скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання судових рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі рішення).

Відповідно до ч. ч.1, 3 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, в іншому випадку його рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч.2 ст.79 Закону України «Про виконавче провадження» примусове вселення полягає у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувача у приміщення, зазначене у виконавчому документі та його проживання (перебування) у ньому.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 26.10.2012 року Залізничним районним судом м. Львова були видані два виконавчі листи № 2-3262/11р. про зобовязання боржників ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не чинити перешкоди ОСОБА_1, та неповнолітній ОСОБА_7, 1997р.н., в користуванні житловим будинком № 2 по вул. Кондратюка в м. Львові з відповідними господарськими будівлями та спорудами до нього, земельною ділянкою, площею 0,0472 га; та про вселення ОСОБА_1, та неповнолітньої ОСОБА_7, 1997р.н., в житловий будинок № 2 по вул. Кондратюка в м. Львові /т. 2 а.с.42,46/.

23.11.2012 року постановами ВП № 35353544 /т. 2 а.с.43/ та ВП № 35353335 /т.2 а.с.45/ державним виконавцем Залізничного ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_2 було відкрито два виконавчих провадження з примусового виконання вищевказаних виконавчих листів.

Як вбачається із наданих матеріалів виконавчих проваджень, що державним виконавцем Залізничного ВДВС ЛМУЮ призначались дати та час виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 01.06.2012 р., проте, рішення суду на даний час не виконано.

Однак, із тверджень заявника та скарги ОСОБА_1, а також, що також стверджується матеріалами цивільної справи № 2-3262/11 і матеріалами виконавчих проваджень № 35353335, № 35353544, вбачається, що державним виконавцем не в повному обсязі проведено виконавчі дії, спрямовані на виконання рішення суду, зокрема, стягувачам надано ключі в одному примірнику, тобто тільки для одного стягувача, а тому державним виконавцем не було забезпечено вселення та безперешкодне входження стягувача у житлові приміщення, зазначене у виконавчому документі та відповідно перебування у ньому.

Крім того, як вбачається з матеріалів виконавчих проваджень, зокрема, з акту державного виконавця від 10.10.2014р., при виконанні рішення Залізничного районного суду м. Львова боржники ОСОБА_5, ОСОБА_6 були відсутні, що свідчить про те, що виконання рішення проводилось лише щодо двох боржників.

Відповідно до змісту ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника.

Однак, державним виконавцем не надано суду жодних доказів щодо накладення на боржників штрафу за невиконання рішення суду та перешкоджання його примусовому виконанню, тобто не представлено жодних доказів про вчинення державним виконавцем Залізничного відділу ДВС ЛМУЮ ОСОБА_2 всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» дій щодо виконання рішення суду про вселення стягувачів, таким чином має місце прояв неправомірної бездіяльності державного виконавця.

Крім цього, слід зазначити, що виконавчі документи перебувають на виконанні у Залізничному відділі державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції більше двох років, проте тільки чотири рази державним виконавцем призначалося проведення виконавчих дій, що не узгоджується із строками проведення виконавчих дій, відтак, суд приходить до переконання, що державним виконавцем, в процесі примусового виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 01.06.2012 р., не у повному обсязі вчинено дії щодо такого виконання, що суперечить вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а тому для усунення порушення слід зобовязати державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 вжити заходів щодо примусового виконання за виконавчими листами № 2-3262/11, виданими Залізничним районним судом м. Львова 26.10.2012року по виконавчих провадження № 35353335 та № 35353544.

Підстав для винесення окремої ухвали в порядку ст. 211 ЦПК України, суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.209, 386, 387 ЦПК України, ст.ст.1, 6, 11, 79, 89 Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 під час проведення виконавчих дій за виконавчими листами № 2-3262/11, виданими Залізничним районним судом м. Львова 26.10.2012року по виконавчих провадження № 35353335 та № 35353544.

Зобовязати державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 вжити заходів щодо примусового виконання за виконавчими листами № 2-3262/11, виданими Залізничним районним судом м. Львова 26.10.2012року по виконавчих провадження № 35353335 та № 35353544.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі в 5-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Бориславський Ю. Л.