РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/2807/15-ц

Пров. №2/668/1059/15

24.04.2015 року м.Херсон

Суворовський районний суд м.Херсона у складі:

головуючого судді Кузьміної О.І.,

при секретарі Катюха Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 про виділ у натурі частки житлового приміщення у гуртожитку та припинення права спільної сумісної власності та зустрічним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про виділ у натурі частки житлового приміщення у гуртожитку та припинення права спільної сумісної власності,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив виділити йому у власність в окремий об'єкт нерухомості приміщення у гуртожитку за адресою АДРЕСА_1, а саме: житлове приміщення 9-го поверху АДРЕСА_1 житловою площею 14,0 кв.м. та приміщення спільного користування 9-го поверху: коридор приміщення № 1-13,7 кв.м., № 2 -площею 9,3 кв.м., № 4 - площею 9,9 кв.м., кухня приміщення № 3 - площею 13,7 кв.м., умивальник приміщення № 5 - площею 7,2 кв.м., кладовка приміщення № 6 - площею 4,0 кв.м., туалет приміщення № 7 - площею 1,2 кв.м., № 9 - площею 1,3 кв.м., душова приміщення № 8 - площею 2,1 кв.м., балкон приміщення № 1 - площею 1,9 кв.м., лоджія приміщення № ІІ - площею 3,0 кв.м., загальна площа відчужуваних приміщень становить 21,6 кв.м., житлова площа - 14,0 кв.м., що складає 46/100 частин від належних житлових приміщень № 145, 196 у гуртожитку, які знаходяться у приватній, спільній сумісній власності з відповідачами, посилаючись на те, що йому на праві власності належить 46/100 частин вказаних житлових приміщень АДРЕСА_1, а інша частина належить відповідачам та на даний момент виникла необхідність виділу належних йому приміщень у гуртожитку, та просив припинити право спільної часткової власності на вказані приміщення між співвласниками.

Позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом, в якому просили виділити їм у власність в окремий об'єкт нерухомості як приміщення у гуртожитку за адресою АДРЕСА_1, а саме: житлове приміщення 4-го поверху площею 16,4 кв.м. та приміщення спільного користування: кухня спільного користування площею 13,6 кв.м., умивальник спільного користування 7,3 кв.м., туалет спільного користування 1,3;1,3кв.м., коридор спільного користування 14,4;9,4;9,4;2,0 кв.м., кладочка спільного користування 3,6 кв.м., балкон спільного користування 1,9 кв.м., лоджія спільного користування 3,0 кв.м., посилаючись на те, що їм на праві власності належить 54/100 частин вказаних житлових приміщень АДРЕСА_1, а інша частина належить відповідачу та на даний момент виникла необхідність виділу належних їм приміщень у гуртожитку, та просили припинити право спільної часткової власності на вказані приміщення між співвласниками.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 змінила предмет вимог позивача та за підставами вказаними у позові остаточно просила виділити позивачу ОСОБА_1 у власність в окремий самостійний об'єкт нерухомості як приміщення у гуртожитку за адресою АДРЕСА_1, а саме: житлове приміщення 9-го поверху АДРЕСА_1 житловою площею 14,0 кв.м. та приміщення спільного користування 9-го поверху: коридор приміщення № 1-13,7 кв.м., № 2 - площею 9,3 кв.м., № 4 - площею 9,9 кв.м., кухня приміщення № 3 - площею 13,7 кв.м., умивальник приміщення № 5 - площею 7,2 кв.м., кладовка приміщення № 6 - площею 4,0 кв.м., туалет приміщення № 7 - площею 1,2 кв.м., № 9 - площею 1,3 кв.м., душова приміщення № 8 - площею 2,1 кв.м., балкон приміщення № 1 - площею 1,9 кв.м., лоджія приміщення № ІІ - площею 3,0 кв.м., загальна площа відчужуваних приміщень становить 21,6 кв.м., житлова площа - 14,0 кв.м., що складає 46/100 частин від належних житлових приміщень № 145, 196 у гуртожитку, які знаходяться у приватній, спільній сумісній власності з відповідачами, та припинити право спільної часткової власності на вказані приміщення між співвласниками. Зустрічний позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 визнав та проти виділу у власність позивачам вказаних приміщень гуртожитку в запропонованому позивачами варіанті не заперечував.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, просили заявлені ними вимоги задовольнити у повному обсязі та у задоволенні вимог позивача ОСОБА_1 не заперечували.

Представник третьої особи - виконавчого комітету Суворовської районної у м.Херсоні ради - органу опіки та піклування, в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні первісного позову та зустрічного позову, посилаючись на їх необґрунтованість, оскільки порушується право власності неповнолітнього ОСОБА_4, кімнати у гуртожитку знаходяться на різних поверхах та їх виділ неможливий.

Заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов ОСОБА_1 та позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 60, 61 ЦПК України, сторони зобов'язані надати докази та довести ті обставини, які обґрунтовують їх вимоги і заперечення та мають значення для справи, крім тих, які визнаються сторонами, є загальновідомими та встановлені рішенням суду. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не заперечуються.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 46/100 частини житлових приміщень АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 й неповнолітній ОСОБА_4 є власниками 54/100 частини житлових приміщень АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 01.07.2014 року та договором купівлі-продажу від 20.12.2014 року.

Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Як встановлено в судовому засіданні, з пояснень представника ОСОБА_1 та матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 й неповнолітньому ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належать житлові приміщення АДРЕСА_1, які розташовані на 4 поверсі та 9 поверсі гуртожитку відповідно, нежилі та допоміжні приміщення вказаного гуртожитку знаходяться у спільному користуванні співвласників вказаного гуртожитку.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 й ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 в частині виділу у натурі частки житлового приміщення АДРЕСА_1, оскільки позивачами всупереч ст.ст. 10,11 ЦПК України не доведено, що у даному випадку можливий виділ у натурі частки із спільного майна сторін, а саме виділ у натурі частки у жилому приміщенні кімнати гуртожитку, та не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження цього, у зв'язку з чим не підлягають задоволенню вимоги позивачів щодо припинення права спільної сумісної власності.

Що стосується вимог позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 й ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 щодо виділу у власність приміщень спільного користування, які розташовані у гуртожитку, розташованому по АДРЕСА_1, вони не підлягають задоволенню судом, як такі, що суперечать закону і порушують права та інтереси інших осіб.

З цих же підстав судом не приймається до уваги визнання відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 за первинним позовом та відповідача ОСОБА_1 за зустрічним позовом вимог позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 й ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 про виділ у натурі частки житлового приміщення у гуртожитку та припинення права спільної сумісної власності.

Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь держави по 364 грн. 20 коп. судового збору з кожного.

Керуючись ст.ст. 11, 16, 355, 356, 364, 368, 370 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року за № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 174, 212-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 про виділ у натурі частки житлового приміщення у гуртожитку та припинення права спільної сумісної власності - відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про виділ у натурі частки житлового приміщення у гуртожитку та припинення права спільної сумісної власності- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь держави по 364 грн. 20 коп. судового збору з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Суворовський районний суд м.Херсона.

СуддяКузьміна О. І.