Справа № 167/1409/14-ц
Провадження №2/167/10/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2015 року Рожищенський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Панасюка С.П.

при секретарі - Ісаковій Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Рожище цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування своїх вимог вказує, що 26.06.2006 року ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №б/н відповідно до якого позичальнику наданий кредит в сумі 3100,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Покликаючись на те, що відповідач ОСОБА_1 неналежним чином виконував зобовязання по своєчасному поверненню суми кредиту та відсотків за користування кредитом, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом станом на 29.09.2014 року в сумі 15691,85 грн. та судові витрати по справі.

Представник позивача в судове засідання не зявився, хоча до суду подав заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву в якій зазначив, що не погоджується з позовними вимогами, просить застосувати строки позовної давності. Договір б/н був укладений 26.06.2006 року. У справі за №2-н/57/2008 року Рожищенським районним судом був виданий судовий наказ по даному кредитному договорі про стягнення із нього боргу. Згідно виконавчого провадження здійснюються відрахування. Просить в позові відмовити та застосувати строки позовної давності.

Суд ухвалив розгляд справи провести у відсутності сторін.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що в порушення умов укладеного 26.06.2006 року договору відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобовязання не виконує, в звязку з чим станом на 29.09.2014 року має заборгованість 15691,85 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 2063,55 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 13628,30 грн., яка була стягнута з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк» згідно наказу Рожищенського районного суду від 19.06.2008 року (а.с.5). Різниця становить 11777,90 грн., а також штрафи: 500 грн. - штраф (фіксована частина), штраф 588,90 грн. (процентна складова). Заборгованність до стягнення становить 12866,80 грн. (а.с.6-7).

З матеріалів справи судом встановлено, що 26.06.2006 року ОСОБА_1 підписав заяву. В заявці зазначено, що ця заява разом з запропонованими Приватбанком Умовами та Правилами надання банківських послуг фізичним особам, Тарифами складає між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 договір. При цьому судом встановлено, що до позовної заяви не додано ОСОБА_3, як складової частини кредитного договору. Умови та Правилами надання банківських послуг не містять дати прийняття і підпису ОСОБА_1 про ознайомлення з ними.

Згідно ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною(сторонами).

Позивач не надав суду доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконав взяті на себе зобовязвння за кредитним договором, тому згідно судового наказу Рожищенського районного суду від 19 червня 2008 року на користь ПАТ «Приватбанк» з ОСОБА_1 стягнуто 3913,95 грн грн. та судові витрати в сумі 40,50 грн..

Тобто, на даний час між сторонами існують невиконані грошові зобовязальні правовідносини.

Згідно заяви від 26.06.2006 року про згоду на укладення кредитного договору строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки (а.с.8 (звор.бік)).

Відповідно до п.3.13 договору №б/н від 26.06.2006 року у випадку, якщо по закінченні строку вкладу, клієнт не не заявив банку про відмову від продовження строку вкладу, вклад автоматично рахується продовженим ще на один строк, вказаний в п.1 даної угоди. Строк вкладу продовжується неодноразовом без явки клієнта в банк. При цьому відрахування нового строку вкладу начинається з дня, наступного за датою закінчення попереднього строку вкладу.

Відповідно до п.9.12 Умов і правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, вн автоматично пролонговується на такий же строк.

Пунктом 3.1.1 правил користування платіжною карткою передбачено, що строк дії картки вказаний на лицевій стороні картки (місяць і рік), картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця.

В судовому засіданні встановлено, що платіжна картка по кредитному ліміту у відповідача не збереглася, однак строк дії картки не може перевищувати строку дії самого договору, що не заперечувалось сторонами по справі.

Таким чином, термін дії договору завершився у червні 2008 року, оскільки договір був укладений 26.06.2006 року та пролонгований на один рік, при цьому наступна пролонгація не передбачена.

Згідно п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2013 року №5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526, 599 ЦК України.

Згідно ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про притягнення неустойки (штрафу, пені).

За положеннями ч.3 та ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

В запереченні на позовну заяву від 27.07.2015 року позивач ОСОБА_1 ставить питання про застосування строку позовної давності. З цієї ж підстави просить в відмовити в позові.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 р. у справі № 6-14цс, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього місяця строку дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

У разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього місяця дії картки.

Згідно з п.9.12 Умов і правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання, може бути пролонговано на рік, подальша пролонгація договором не передбачена.

Оскльки строк дії картки не може перевищувати строку дії самого договору, дія якого завершилася в червні 2008 року, тому з відповідним позовом банк вправі був звертатися протягом трьох років до 26.06.2011 року, тобто, починаючи від дня коли дія кредитного договору припинилась.

З позовом про стягнення заборгованості ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся лише 15.10.2014 року, що свідчить про застосування зазначеного строку позовної давності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки позивач звернувся до суду поза межами строку позовної давності, про застосування зазначеного строку відповідно до ч.3 ст.257 ЦК України заявив відповідач, підстав для подовження строку немає, тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст.ст.256, 257, 258, 261, 267 ЦК України, керуючись ст.ст.3, 10, 15, 30, 57-60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Рожищенський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: /підпис/

Оригіналу відповідає.

Суддя Рожищенського

районного суду ОСОБА_4