У х в а л а

3 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Сеніна Ю.Л.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 березня 2015 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 10 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з сином,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 10 лютого 2015 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково: зобов'язано відповідачку не чинити ОСОБА_4 перешкод у вихованні та спілкуванні з сином, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановивши спосіб участі ОСОБА_4 у вихованні та спілкуванні з сином шляхом надання йому систематичних побачень з дитиною кожну суботу та неділю з 10 год. до 15 год. у присутності матері, ОСОБА_5, а також в інший час - за домовленістю сторін на нейтральній території будь-яких дитячих розважальних комплексів, а також місцях масового відпочинку: парках, скверах, пляжах, спортивно-ігрових майданчиках, що знаходяться на території м. Одеси та м. Миколаєва у присутності матері, ОСОБА_5 У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 березня 2015 року відмовлено ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження у зазначеній справі за його касаційною скаргою з підстави, передбаченої пунктом 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

13 липня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 березня 2015 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 10 лютого 2015 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статей 157, 158, 159 Сімейного кодексу України (далі - СК України).

На обґрунтування підстави перегляду зазначених судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 травня, 24 червня і 1 липня 2015 року, в яких, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваному рішенні, застосовано вказані норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 5 березня 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявник, касаційний суд погодився з висновком апеляційного суду про визначення способу участі позивача у вихованні та спілкуванні з сином в присутності матері (відповідачки) з урахуванням інтересів дитини, а саме враховуючи її стан здоров'я та вік.

Разом з тим в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції вказаних норм матеріального права, містяться такі висновки:

- в ухвалі від 13 травня 2015 року касаційний суд, скасовуючи рішення апеляційного суду і залишаючи в силі рішення суду першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційним судом будь-яких обставин, які б свідчили про необхідність присутності матері при побаченнях позивача з дітьми, не встановлено;

- в ухвалах від 24 червня і 1 липня 2015 року касаційний суд направив справи на новий розгляд з підстав порушення судами норм процесуального права щодо з'ясування фактичних обставин справи, необхідних для правильного вирішення спору .

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з сином за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 березня 2015 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 10 лютого 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

В.І. Гуменюк

Ю.Л. Сенін