Справа № 466/5690/14 Головуючий у 1 інстанції: Кавацюк В.І.
Провадження № 22-ц/783/5730/15 Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Тропак О.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.,

за участю секретаря Іванової О.О.,

з участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25 червня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

13 серпня 2014 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 94/06Р-231/415 від 21 лютого 2006 року, а також процентів, нарахованих за користування кредитом та пені. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 21 лютого 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» - з 21 грудня 2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 94/06Р-231/415, відповідно до умов якого, позивачем було надано позичальнику кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в розмірі 69 020,00 швейцарських франків (шістдесят дев'ять тисяч двадцять швейцарських франків 00 сантимів), а відповідачка ОСОБА_3 зобов'язалась повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 19 лютого 2027 року, згідно з графіком погашення кредиту та сплачувати протягом тридцяти календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 9,3% річних. 17 липня 2006 року між позивачем та відповідачкою ОСОБА_3 укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору , відповідно до умов якої , змінено метод нарахування процентів за кредитом та встановлено новий порядок нарахування штрафних санкцій та пені по кредитному договору. 04 січня 2009 року та 29 вересня 2009 року між тими сторонами укладено додаткову угоду № 2, № 3 до кредитного договору , відповідно до умов якої , змінено графік погашення кредиту. 18 січня 2012 року між тими сторонами укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору відповідно до умов якої, банк зобов'язався надати позичальнику кредит (грошові кошти) у формі кредитної лінії з лімітом кредитної лінії 909 299, 81 грн. (дев'ятсот дев'ять тисяч двісті дев'яносто дев'ять грн. 81 коп.). Валютою кредиту (траншу) можуть бути швейцарський франк та/або гривня України. Базовою валютою за договором є гривня. Умовами договору встановлено, що на дату підписання додаткової угоди позичальнику надається транш в національній валюті в розмірі 461 734, 73 грн. (чотириста шістдесят одна тисяча сімсот тридцять чотири грн. 73 коп.). Сторони домовились що для ідентифікації договору може використовуватись як номер договору зазначений при його укладенні , а саме № 94/06Р-231/415, так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку, а саме : № 0 , а також № 0, а також № 0. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором між позивачем та відповідачем ОСОБА_5 укладено договір поруки № 94/01 від 21 лютого 2006 року, а 18 січня 2012 року між ними укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки, відповідно до умов якої, поручитель надав згоду забезпечувати змінене основне зобов'язання. Всупереч умов кредитного договору відповідачка ОСОБА_3 не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам з липня 2013 року, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. 03 липня 2014 року відповідачам було направлено вимоги про погашення заборгованості, однак станом на 04.08.2014 року, вимоги банку залишені без задоволення.

В квітні 2015 року позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, а саме просив стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором № 94/06Р-231/415 від 21 лютого 2006 року (після реструктуризації № від 18 січня 2012 року, транш № 0), що станом на 09 квітня 2015 року становить 574 439, 16 грн. та судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 25 червня 2015 року позов задоволено повністю. Вирішено: стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 солідарно в користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 574 439, 16 грн. (п'ятсот сімдесят чотири тисячі чотириста тридцять дев'ять гривень шістнадцять копійок) заборгованості за кредитним договором № 94/06Р-231/415 від 21 лютого 2006 року (після реструктуризації № від 18 січня 2012 року, транш № 0) та 3654,00 грн. (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири гривні) витрат по оплаті судового збору.

Не погодившись із рішенням суду представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 оскаржив його в апеляційному порядку , просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному об'ємі. В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що із дій представників ПАТ «УкрСиббанк» слідує, що метою укладання додаткової угоди № 2 від 18.01.2012 року до кредитного договору № 94/06Р-231 № 0 від 21 лютого 2006 року (щодо збільшення суми кредиту за кредитним договором , видачу нових траншів в гривні) є реструктуризація заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті та зміну валюти кредитування, що по своїй суті не відповідає наслідкам укладеного правочину. Крім цього, позивачем у справі не надано належних та допустимих доказів отримання ОСОБА_3 зазначених коштів, не надано належні касові документи про підтвердження цього.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції , колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних мотивів.

У відповідності до ст. 627 ЦК та статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

У відповідності до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи вищезазначені норми матеріального права, колегія суддів вважає такими, що не ґрунтуються на законі,- доводи апеляційної скарги щодо невідповідності наслідкам укладеного правочину додаткової угоди № 2 від 18.01.2012 року, метою якої була реструктуризація заборгованості за кредитним договором № 94/06Р-231/415 від 21 лютого 2006 року, укладеного в іноземній валюті.

Зважаючи на те, що у четвертому абзаці пункту 2 додаткової угоди від 18.01.2012 року до кредитного договору № 94/06Р-231/415 від 21 лютого 2006 року, сторонами було зазначено, що ліміт кредитної лінії, встановлений у цій Додатковій угоді , включає в себе суму кредиту, виданого Позичальнику за Договором до підписання цієї Додаткової угоди, то колегія суддів вважає, що за таких обставин, у позивача не було необхідності надавати суду письмові докази, підтверджуючі отримання ОСОБА_3 кредитних коштів до укладення кредитної угоди, оскільки у додатковій угоді № 2 від 18.01.2012 року відповідач ОСОБА_3 визнала факт отримання нею кредитних коштів у розмірі рівнозначному 461734,73 грн до підписання додаткової угоди № 2 від 18.01.2012 року.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги законності і обгрунтованості оскаржуваного рішення не спростовують, відтак апеляційну скаргу належить відхилити, оскаржуване рішення залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий Тропак О.В.

Судді: Приколота Т.І.

Федоришин А.В.