Провадження № 4-с/761/24/2015
У Х В А Л А

Іменем України

16 січня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Фролової І. В.,

при секретарі - Вітріщаку Р. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за скаргою ОСОБА_1, особа, дії якої оскаржуються - державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві Байрамов Т. Р.,-

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2014 року ОСОБА_1 (далі - скаржник) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Байрамова Т. Р., у якій просив визнати незаконною та скасувати його постанову про накладення арешту від 01 грудня 2014 року по виконавчому провадженню № 18779741.

Свою скаргу обґрунтовує тим, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві перебуває виконавчий лист за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, виданий 23 травня 2008 року Шевченківським районним судом м. Києва. 01 грудня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Байрамовим Т. Р. було винесено постанову ВП №18779741 про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони його відчуження у зв'язку із несплатою боржником у встановлений державним виконавцем строк для добровільного виконання, заборгованості згідно виконавчого документа та довідки-розрахунку від 28 листопада 2014 року. Як зазначає заявник у поданій скарзі, рішення суду виконується ним у добровільному порядку, проте не через виконавчу службу, а аліменти безпосередньо сплачуються стягувачеві. З огляду на зазначене, вважає, що заборгованості зі сплати аліментів не має, а тому постанову про накладення арешту на майно та оголошення заборони його відчуження вважає незаконною та такою, що має бути скасована, на підставі чого звернувся із відповідною скаргою до суду.

Заявник у судовому засіданні підтримав матеріали скарги та просив задовольнити її у повному обсязі з підстав, викладених у ній.

Державний виконавець Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Байрамов Т. Р. у судовому засіданні проти скарги заперечував та просив відмовити у її задоволенні з тих підстав, що боржником рішення суду не виконувалось у добровільному порядку, про що складена відповідна довідка-розрахунок заборгованості по аліментах від 28 листопада 2014 року, а тому, керуючись ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження", державним виконавцем накладено арешт на майно ОСОБА_1 та заборону його відчуження.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, розглянувши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, вважає, що скарга є такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом і це вбачається із матеріалів справи, 23 травня 2008 року Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 28 грудня 2007 року до його повноліття.

Відділом державної виконавчої служби Шевченківського РУЮ в м. Києві 02 квітня 2010 року відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого документа.

У зв'язку з відсутністю у матеріалах виконавчого провадження документів про сплату аліментів боржником та виконання вимоги державного виконавця від 12 лютого 2014 року про надання документів, що підтверджують сплату аліментів, державним виконавцем складено довідку-розрахунок заборгованості по аліментах від 28 листопада 2014 року № 224/12, згідно якої заборгованість по виплаті аліментів станом на 28 листопада 2014 року за період з 18 грудня 2007 року по 28 листопада 2014 року становить 78 710,76 грн.

Як зазначено у вказаній довідці, боржникові остання дана для відому та виконання одночасно, та зобов'язано боржника з'явитись до державного виконавця після отримання довідки-розрахунку в перші прийомні дня тижня.

Згідно зазначеної довідки розрахунок заборгованості може бути оскаржений до суду в десятиденний строк з дня його отримання.

01 грудня 2014 року у зв'язку із несплатою боржником у встановлений державним виконавцем строк для добровільного виконання заборгованості згідно виконавчого документа та довідки-розрахунку заборгованості від 28 листопада 2014 року державним виконавцем видано постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Згідно ч. 1 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

За п. 3 ч. 2 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Як зазначив заявник у судовому засіданні, і це не заперечувалось державним виконавцем, постанову про накладення арешту на майно та довідку-розрахунок заборгованості ОСОБА_1 було надіслано одночасно в одному конверті.

Так, згідно ч. 4 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику.

Як вбачається із довідки-розрахунку по аліментах від 28 листопада 2014 року № 224/12, розрахунок заборгованості може бути оскаржений до суду в десятиденний строк з дня його отримання.

Спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (ч. 9 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження").

Таким чином, можливість оскарження розміру заборгованості зі сплати аліментів є прямо передбаченим правом учасників виконавчого провадження у разі їх незгоди із розрахунком заборгованості зі сплати аліментів.

Так, підставою для винесення постанови про накладення арешту на майно боржника та заборони його відчуження, зокрема, стала довідка-розрахунок заборгованості від 28 листопада 2014 року.

Отже, державний виконавець направив боржникові довідку-розрахунок та постанову про арешт одночасно, не надавши боржникові часу на оскарження розміру заборгованості з аліментів, тим самим фактично позбавивши ОСОБА_1 такої можливості.

Враховуючи, що арешт на майно боржника та оголошення заборони його відчуження накладається у разі несплати боржником заборгованості у встановлений державним виконавцем строк для добровільного виконання, а також з метою забезпечення реального виконання рішення, суд приходить до висновку про передчасність винесення державним виконавцем постанови про накладення арешту від 01 грудня 2014 року.

Варто також врахувати, що як вбачається із матеріалів виконавчого провадження, боржником неодноразово направлялись до виконавчої служби заяви про належне добровільне виконання рішення суду із відповідними фіскальними чеками, квитанціями та договорами про відпочинок. Тобто, із матеріалів виконавчого провадження вбачається, що боржник не вважає себе таким, що не виконує рішення суду у добровільному порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що державним виконавцем не дотримано процедури винесення постанови про накладення арешту на майно боржника та заборону його відчуження, адже довідка-розрахунок заборгованості, яка стала підставою для винесення відповідної постанови, може бути оскаржена боржником у встановленому законом порядку.

З огляду на зазначене, скарга є законною та обґрунтованою, а відтак підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 13, 27, 38, 60, 212-215, 223, 294, 383 - 388 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1, особа, дії якої оскаржуються - Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Байрамова Т. Р. про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони його відчуження від 01 грудня 2014 року по виконавчому провадженню № 18779741.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: