Справа № 454/3400/14 Головуючий у 1 інстанції: Пахут С.О.
Провадження № 22-ц/783/3060/15 Доповідач в 2-й інстанції: Зверхановська Л. Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Зверхановської Л.Д.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Ясиновської Я.М.

з участю: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4 та його представника - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 23 лютого 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 23 лютого 2015 року задоволено частково позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні квартирою, вселення в житло, виселення особи без надання іншого житла та стягнення моральної шкоди.

Зобов'язано усунути ОСОБА_2 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Виселено ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

Вселено ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1.

У задоволенні вимоги ОСОБА_2 про стягнення 2400 грн. на відшкодування моральної шкоди відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Вказує на те, що у спірній квартирі він не проживає. Місцем його проживання є АДРЕСА_2, що є місцем реєстрації його теперішньої дружини ОСОБА_6 Зазначає, що спірна квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_7 (його сестрі) та ОСОБА_2, оскільки придбана ними за час шлюбу, а він є лише представником своєї сестри ОСОБА_7, яка перебуває за кордоном, та за її дорученням тільки здійснює охорону належного їй майна. На підставі вищенаведеного вважає, що він є неналежним відповідачем, а тому просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97 року " Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь - яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Згідно із ст.ст.3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Перелік можливих способів захисту міститься в ст.16 ЦК України.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що суд, встановивши фактичні обставини справи, для вирішення спору повинен застосувати правову норму, яка регулює виниклі правовідносини.

Скориставшись своїм правом, позивач звернувся в суд з позовом, у якому просив усунути йому перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1, виселити ОСОБА_4 з цієї квартири без надання іншого житла, вселити його у дану квартиру та стягнути з відповідача моральну шкоду.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,372 ЦК).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно ст. 355, 391 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

З матеріалів справи вбачається та районним судом встановлено, що згідно договору купівлі - продажу від 02.07.1998 року та довідки КП ЛОР "Червоноградське МБТІ" №2694 від 06.06.2014 року ОСОБА_2 є власником однокімнатної квартири АДРЕСА_1.

10.06.2014 року позивач звернувся з вимогою до ОСОБА_4, у якій просив у добровільному порядку звільнити вищевказану квартиру, повернути йому ключі та правовстановлюючі документи на неї. Дана вимога вручена відповідачу 12.06.2014року.

Крім того, судом встановлено, що відповідач за місцем реєстрації, а саме в будинку АДРЕСА_3, не проживає, що стверджується відповідними актами від 14.03.2014р., 14.04.2014р., 14.05.2014 року.

Цим спростовано доводи ОСОБА_4, викладені ним у запереченні на позов(а.с.19-20), про те, що він не живе у спірній квартирі, а живе за вказаною вище адресою.

Твердження апелянта у тій частині, що місцем його проживання є АДРЕСА_2, де зареєстрована його теперішня дружина ОСОБА_6, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки такі його доводи викладені лише в апеляційній скарзі і не були предметом дослідження суду першої інстанції.

На думку судової колегії, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення доводи апелянта про те, що спірна квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та його сестрі ОСОБА_7, яка перебуває за кордоном, а він є лише її представником та за її дорученням лише здійснює охорону належного їй майна, так як такі твердження є голослівними та не можуть впливати на здійснення прав позивача як власника спірної квартири.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правильним висновок районного суду про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення у повній мірі відповідає даним вимогам.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 23 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: