Апеляційний суд міста Києва
м.Київ-110, вул. Солом'янська, 2-А
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2208/15 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г., Слюсар Т.А.

при секретарі Орленко Т.А.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року по справі за позов ОСОБА_3 до Держави України в особі Кабінету Міністрів України, Вищого спеціалізованого суду України, Апеляційного суду Кіровоградської області, Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області, за участю третіх осіб: Верховної Ради України, Адміністрації Президента України про відшкодування шкоди у порядку статті 56 Конституції України.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

29.09.2014 позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про стягнення 51 000 грн. у відшкодування моральної шкоди з Держави України в особі Кабінету Міністрів України заподіяну судами України.

Позовні вимоги мотивовані тим, що судовою владою були порушені її права, на її думку, постановлені неправосудні рішення.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 до Держави України в особі Кабінету Міністрів України, Вищого спеціалізованого суду України, Апеляційного суду Кіровоградської області, Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області, за участі третіх осіб Верховної Ради України, Адміністрації Президента України про відшкодування шкоди в порядку ст. 56 Конституції України залишені без задоволення.

Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 подали на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність, порушення норм закону та порядку розгляду питання. Зокрема зазначали, що суд першої інстанції повинен був постановити ухвалу про відмову у відкритті провадження щодо відповідачів суддів, а відкрити провадження до Держави Україна в особі КМУ, що є порушенням процесуального права. Такі дії суду позбавляють відповідача Державу звернення до винних осіб з регресним позовом. Просили рішення суду скасувати та ухвалити нове правосудне рішення.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомили. У відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрутованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав до задоволення вимог позивача.

З такими висновками суду слід погодитись, оскільки суд дійшов їх з дотриманням вимог процесуального законодавства щодо всебічності й повноти з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін в даних правовідносинах належної правової оцінки наданих сторонами в справі доказів та норм матеріального закону.

Стаття 56 Конституції України визначає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 1176 ЦПК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (сіддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 березня 2014 р. у задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області, відділу Державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управління юстиції, Управління пенсійного фонду України м.Світловодська та Світловодського району, виконавчого комітету Світловодської міської ради Державної казначейської служби України про відшкодування завданої шкоди Державою Україна в особі Державної казначейської служби України матеріальної шкоди, не отриманих сум соціальних виплат в розмірі 30 % до пенсії від розміру мінімальної пенсії за віком, що становить за 35 місяців з 01.12.2010 року по 01.09.2013 року 225,00 грн. х 35 місяців = 7875,00 грн. з урахуванням виплат за цей період УПФУ м. Світловодська та районі, компенсацію моральної шкоди в розмірах виваженості, розумності та справедливості 68000,00 грн. відмовлено.

Частиною 1 статті 294 ЦПК України визначено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Вимоги зазначеної норми були виписані у вищезазначеному рішенні. Позивач скористалася своїм правом і рішення суду першої інстанції оскаржила в апеляційному порядку.

За наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 24 червня 2014 р. апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, а рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 березня 2014 р. залишено без змін.

У відповідності до ст.319 ЦПК України рішення апеляційного суду набрало законної сили.

За приписом ч.1 ст.325 ЦПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

Ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області від 24 червня 2014 р. оскаржена ОСОБА_3 в касаційному порядку.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 23 липня 2014 р. відмовлено ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 березня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 24 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградської області, відділу державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управління юстиції, Управління Пенсійного фонду України м. Світловодська та Світловодського району, виконавчого комітету Світловодської міської ради, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди. Додані до скарги матеріали повернуті заявнику. Зазначена ухвала оскарженню не підлягає.

Відповідно до змісту ст. ст. 10,11,58-60 ЦПК України суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що сторона позивача пред'являючи позов до суду просила стягнути на її користь у відшкодування моральної шкоди 51 000 грн. за постановлені судами неправосудні, на думку позивача, вищезазначені судові рішення.

Проте, неправосудним є такий судовий акт, що не відповідає вимогам законності та обґрунтованості. Його неправосудність може бути пов'язана з невірним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права або з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

Процесуальні дії та ухвалені судом рішення перевіряються в порядку, встановленому процесуальним законодавством ,в даних правовідносинах перевірялися ЦПК України. В задоволенні позову позивачу було відмовлено (три судові інстанції) і рішення суду набрали законної сили.

Судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені ( розділ 8 Конституції України).

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Виходячи зі змісту ст.ст.57-59 ЦПК України сторона позивача не надала суду жодних належних та допустимих доказів у підтвердження того, що ухвалені судові рішення є неправосудними, а відтак і правові підстави для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відсутні.

Розглядаючи спір суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню, про що і ухвалив відповідне рішення.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Оскільки рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального закону, колегія суддів вважає, що підстав до його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: