Справа №476/1135/14-ц 16.10.2015 16.10.2015 16.10.2015
Провадження №22-ц/784/2266/15
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22-ц/784/2266/15
Справа № 476/1135/14-ц Головуючий першої інстанції: Патрик Ю.Ю.
Категорія: 23 Доповідач апеляційного суду: Буренкова К.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої : Буренкової К.О.,

суддів: Крамаренко Т.В., Маляренко І.Б.,

із секретарем судового засідання: Харитоновою І.В.,

за участю: ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3, Дяченка В.О. - представника Єланецької селищної ради та ФГ "Аваль",

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Єланецького районного суду від 13 серпня 2015 року у справі за його позовом до Єланецької селищної ради, ФГ "Аваль" про визнання недійсним рішення Єланецької селищної ради та договору оренди землі, а також усунення перешкод в користуванні житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами,

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до Єланецької селищної ради, ФГ "Аваль" про визнання недійсним рішення Єланецької селищної ради та договору оренди землі, а також усунення перешкод в користуванні житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами.

Позивач вказував, що відповідно до договору купівлі - продажу нерухомого майна від 18 листопаді 2005 року він придбав у власність комплекс будівель та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1.

Сусідньою земельною ділянкою площею 97.0 кв. м по АДРЕСА_2 на праві оренди користується відповідач ФГ "Аваль", на який розташована нежитлова будівля - металевий побутовий вагончик з навісом, який використовується як магазин.

З метою передачі відповідачу в оренду земельної ділянки рішенням Єланецької селищної ради від 30 серпня 2007 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ФГ «Аваль» ОСОБА_5 в користування шляхом передачі в оренду терміном на 25 років для розміщення вказаного магазину.

На підставі вказаного рішення, яке на його думку є незаконним, між ФГ «Аваль» та Єланецькою селищною радою 30 серпня 2007 року було укладено договір оренди землі.

Проте, як зазначав позивач, що в цьому договорі оренди землі не зазначені суттєві умови.

Позивач також вказував, що в порушення ст. 198 ЗК України Єланецька селищна рада прийняла зазначене рішення, не зважаючи на те, що з ним як з суміжним землекористувачем не була погоджена межа земельної ділянки, наданої в оренду, і акт про встановлення меж в натурі ним не підписано.

Посилаючись на наведене та на положення ст. 198 ЗК України, ст. ст. 203, 215 ЦК України, позивач просив визнати недійсним рішення Єланецької селищної ради від 30 серпня 2007 року №11 та договір оренди землі, укладений 30 серпня 2007 року між ФГ «Аваль» та Єланецькою селищною радою. Одночасно просив продовжити строк на звернення до суду з даним позовом, оскільки про порушення своїх прав дізнався лише в 2014 році.

В квітні 2015 року позивач звернувся з уточненою та доповненою позовною заявою, а в травні 2015 року з позовною заявою, в якій крім визнання недійсними рішення Єланецької селищної ради та договору оренди землі просив зобов'язати ФГ «Аваль» прибрати з земельної ділянки АДРЕСА_2 металевий вагончик з навісом, який використовується відповідачем як магазин - бар, а також вбиральню. Позивач свої вимоги мотивував тим, що вказані споруди, власником яких є ФГ «Аваль», позбавляють його необхідного доступу та можливості належного обслуговування його домоволодіння, оскільки порушують санітарні та противопожежні норми, на підтвердження чого посилався на висновок експертного дослідження Регіональної торгово - промислової палати Миколаївської області від 30 травня 2013 року та висновок Миколаївського відділення Одеського науково дослідного інституту судовових експертиз від 29 травня 2014 року № 1975 - 1977 в цивільний справі за позовом ОСОБА_3 до ФГ «Аваль», третя особа - Єланецька селищна рада, про усунення перешкод у користуванні майном шляхом знесення металевого вагончика та вигрібної вбиральні.

Ухвалою Єланецького районного суду від 20 травня 2015 року позов ОСОБА_3 до Єланецької селищної ради, ФГ "Аваль" про визнання недійсним рішення селищної ради та договору оренди землі, а також його позов про усунення перешкод в користуванні житловим будинком об'єднано в одне провадження.

Ухвалою Єланецького районного суду від 18 червня 2015 року до участі у справі в якості третіх осіб залучені Головне управління Держземаганства у Миколаївській області та ТОВ «Воля».

Рішенням Єланецького районного суду від 13 серпня 2015 року в позові ОСОБА_3 відмовлено за пропуском позовної давності.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким його позов задовольнити. Він зазначає про помилковість висновків суду щодо наявності підстав для застосування до даних спірних правовідносин позовної давності.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що він пропустив позовну давність за даними вимогами, про застосування якої просив відповідач ФГ "Аваль", а підстав для її поновлення не має.

Проте з таким висновком суду не можна погодитись, оскільки він не відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до нотаріального посвідченого договору купівлі - продажу від 18 листопада 2005 року ОСОБА_3 придбав у власність у ВАТ «Південь» комплекс нежитлових будівель та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6-7, 9 т.1).

Рішенням виконкому Єланецької селищної рада від 24 листопада 2006 року № 74 ОСОБА_3 було надано дозвіл на перепрофілювання вказаного нежитлового об'єкту в житловий будинок (а.с. 398 т. 2). Наступним рішенням виконкому цієї ж селищної ради від 18 вересня 2007 року № 105 йому надано дозвіл про оформлення права власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 (а.с. 93 т.1).

11 червня 2012 року виконкомом Єланецької селищної ради ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок ( літ.А-1), гараж - майстерню (літ. Б-1), літню кухню (літ.В-1), бесідку (літ.Г-1), погріб (літ.Д-1 п/б), вбиральня (літЕ-1), огорожа №1-3, споруда №4 (а.с. 95 т.1). Вказане свідоцтво 12 червня 2012 року зареєстровано в Реєстрі нерухомого майна (а.с.96, т.1). Рішенням Єланецької селищної ради №6 від 18 січня 2011 року нерухомому майну, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3, присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_3 (а.с.94 т. 1).

У справі наявні копії попередніх договорів оренди землі від 01 березня 2007 року, 01 березня 2008 року, 01 березня 2009 року, 01 березня 2010 року, 01 березня 2011 року, 01 березня 2012 року, які укладались між ОСОБА_3 та Єланецькою селищною радою, квитанції про сплату земельного податку, які свідчать про те, що з березня 2007 року в строковому платному користуванні позивача знаходилась земельна ділянка несільськогосподарського призначення для розміщення комплексу будівель та споруд виробничої бази, розташованої в АДРЕСА_1 (а.с. 417-424, 434 - 445 т.2).

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» (далі - Закон) право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Проте всупереч вказаним вимогам Закону попередні договори оренди землі позивачем не були зареєстровані в установленому законом порядку.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24 січня 2005 року, виданого виконкомом Єланецької селищної ради, ФГ «Аваль» є власником нежитлової будівлі магазину з навісом (літ. А-1), вбиральні (літ. Б-1) споруди №1/1, які зареєстровано у Реєстрі прав власності і ці будівлі знаходяться в АДРЕСА_2 (а.с. 73, т.1). Вказані нежитлові приміщення розташовані на земельній ділянці площею 97, 0 кв. м, яка знаходиться у користуванні ФГ «Аваль» на підставі договору оренди землі, укладеного 30 серпня 2007 року між цим господарством та Єланецькою селищною радою, терміном на 25 років (а.с.414 - 415 т.2). Даний договір оренди землі укладений на підставі рішення Єланецької селищної ради №14 від 07 липня 2005 року про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди та рішення цієї ж селищної ради №11 від 30 серпня 2007 року, яким затверджено проект землеустрою та оспорюваний договір оренди землі (а.с. 14-15, т.1).

На а.с. 89 зв. наявна копія акту від 01 вересня 2007 року про встановлення меж земельної ділянки в натурі та передачу і прийом межових знаків під охорону та зберігання, який не містить підпису позивача.

Згідно викопіювання з кадастрового плану с. Велідарівка, кадастрового плану земельної ділянки, наданої в оренду ФГ «Аваль Алхімова», суміжним землекористувачем зазначено Єланецьку селищну раду ( а.с. 81, 89, т.1).

Наполягаючи на задоволенні позову, ОСОБА_3 посилався на те, що вказане рішення Єланецької селищної ради №11 від 30 серпня 2007 року є незаконним, оскільки він не погоджував акт встановлення меж земельної ділянки в натурі та передачу межових знаків під охорону та зберігання, складений 01 вересня 2007 року (а.с. 12), а тому це є порушенням його права як суміжного землекористувача. Позивач посилався на те, що оскільки вказане рішення селищної ради не відповідає вимогам ст. 198 ЗК України, то відповідно до ст. 215 ЦК України, ст. це є підставою для визнання недійсним договору оренди землі, укладеного 30 серпня 2007 року Єланецькою селищною радою та ФГ «Аваль» (а.с. 2- 5, т.1; 226-242 т.2).

Відповідно до ст. 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок.

Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану.

Виходячи з того, що попередні договори оренди землі позивачем були укладені для обслуговування нежитлових об'єктів, не були зареєстровані в установленому законом порядку, в проектно - технічній документації суміжним землекористувачем зазначена Єланецької селищної ради, то ФГ «Аваль» не зобов'язано було погоджувати межі із позивачем як суміжним землекористувачем.

Як видно із копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05 лютого 2014 року, ОСОБА_3 є власником присадибної ділянки площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, розташованої у АДРЕСА_3 (а.с. 132 т.1). Тобто, позивач отримав земельну ділянку для обслуговування житлового будинку після укладення оспорюваного договору оренди землі.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Аналізуючи наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність ОСОБА_3 обставин, які свідчать про те, що внаслідок укладення оспорюваного договору оренди землі порушені його права як суміжного землекористувача.

Із матеріалів справи також видно, що ОСОБА_3 звернувся із вимогами до ФГ «Аваль» про усунення перешкод в користуванні належною йому на праві власності будівлею гаражу-майстерні, у зв'язку з чим просив зобов'язати ФГ «Аваль» прибрати з земельної ділянки АДРЕСА_2 металевий вагончик з навісом, який використовується як магазин - бар, а також вбиральню.

Мотивуючи вказані вимоги, позивач зазначав, що металевий вагончик з навісом, а також вбиральня позбавляють його необхідного доступу та можливості належного обслуговування його домоволодіння, порушують санітарні та противопожежні норми. На підтвердження цих вимог посилався на висновок експертного дослідження Регіональної торгово - промислової палати Миколаївської області від 30 травня 2013 року та висновок Миколаївського відділення Одеського науково дослідного інституту судовових експертиз від 29 травня 2014 року № 1975 - 1977 в цивільний справі № 476/747/13-ц за позовом ОСОБА_3 до ФГ «Аваль», третя особа - Єланецька селищна рада, про усунення перешкод у користуванні майном шляхом знесення металевого вагончика та вигрібної вбиральні.

Між тим, із матеріалів справи вбачається, що в липні 2013 року ОСОБА_3 звертався з позовом до ФГ «Аваль», третя особа - Єланецька селищна рада, про усунення перешкод у користуванні майном шляхом знесення металевого вагончика та вигрібної вбиральні. В позові зазначав, що металевий побутовий вагончик з навісом, який використовується як магазин - бар, в порушення будівельних норм і правил, санітарних, протипожежних норм та інших стандартів, розташовані на відстані 0,64 м від капітальної стіни та вікна будівлі гаража-майстерні, а в правій кутовій частині орендованої земельної ділянки розмістив вигрібну вбиральню, що призвело до порушення інсоляції гаража - майстерні, підвищення вологості між сусідніми будівлями і руйнування фасадної стіни гаража - майстерні (а.с. 154 -156 т.1).

Рішенням Єланецького районного суду від 12 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 13 листопада 2014 року, у вказаному позові ОСОБА_3 відмовлено. Рішення суду першої інстанції встановлено, що порушення правил протипожежної безпеки та санітарних норм, зокрема, інсоляції, можливо усунути іншим способом, ніж ти які зазначені в позові.

Належних та допустимих доказів у даній справі (ст. ст. 59, 60 ЦПК України), на підтвердження обставин, які свідчили б про порушення ФГ «Аваль» права щодо користування належною будівлею гаражу - майстерні ОСОБА_3 не надав.

При цьому колегія суддів також виходить з того, що позивач не надав і будь яких доказів щодо порушення Єланецькою селищною радою, зазначеною в позові відповідачем, його права користування житловим будинком та господарськими будівлями і спорудами.

Враховуючи наведені обставини та положення ч. 3 ст.61 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку про те, що вимоги позивача про усунення перешкод в користуванні належним йому майном не підлягають задоволенню.

Відповідно до п.4 ст. 268 ЦК України в редакції чинній на момент прийняття оспорюваного рішення позовна давність не поширювалась на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право. Вказаний п. 4 ст. 268 ЦК України було виключено, згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» від 20 грудня 2011 року, який набрав чинності з 15 січня 2012 року. При цьому п. 5 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону встановлено, що протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом особа має право звернутись до суду з позовом, зокрема, про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено право власності або інше речове право особи.

Із матеріалів справи вбачається, що із позовною вимогою про визнання недійсним оскаржуваного рішення Єланецької селищної ради позивач звернувся 21 листопада 2014 року. Оскільки встановлений Законом трирічний строк за даною вимогою на момент її пред'явлення не сплив, то у суду першої інстанції не було підстав для задоволення заяви відповідача щодо застосування в цій частині вимог позовної давності.

У пункті 11 постанови Пленум Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснив, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Апеляційним судом встановлено, що позовні вимоги ОСОБА_3 щодо визнання недійсним рішення Єланецької селищної ради, договору оренди землі, усунення перешкод в користуванні майном є недоведеними.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції помилково вважав, що в позові ОСОБА_3 слід відмовити за сплином позовної давності, що відповідно до п.п. 1, 3, 4 ч.1ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення і ухвалення нового рішення, яким в задоволенні вимог позивача слід відмовити за безпідставністю.

Доводи ОСОБА_3 стосовно того, що при вирішення спору суд не взяв до уваги порушення регламенту Єланецькою селищною радою при прийнятті оскаржуваного позивачем рішення, а також не вказував, що оспорюваний договір оренди землі не містить всіх суттєвих умов, не підлягають задоволенню, оскільки він не є стороною цієї угоди, а тому не може оспорювати її умови.

Що стосується посилань позивача на те, що ТОВ «Воля», яке виготовляло проект землеустрою для відведення земельної ділянки ФГ «Аваль» ОСОБА_5 на умовах оренди не мало відповідної ліцензії, безпідставні, оскільки спростовуються копією ліцензії від 20 листопада 2012 року № 582 (а.с.383 т.2).

Аргументи щодо порушення відповідачами ст. 198 ЗК України також не підлягають задоволенню, оскільки на час встановлення меж земельної ділянки, яка Єланецькою селищною радою на підставі договору передавалась в оренду ФГ «Аваль» ОСОБА_5, позивач користувався земельною ділянкою, яка виділялась для обслуговування нежитлових приміщень, на підставі попередніх договорів оренди із селищною радою, які в порушення ч. 5 ст. 6 Закону не були зареєстровані у державному реєстрі. У проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки ФГ «Аваль» ОСОБА_5 суміжним землекористувачем зазначено Єланецьку селищну раду.

Що стосується доводів апелянта стосовно того, що оспорюваний договір оренди є нікчемним (недійсним), так як не був нотаріально посвідчений, то вони також є помилковими, оскільки ст. 14 Закону договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Керуючись статтями 303,307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Єланецького районного суду від 13 серпня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_3 до Єланецької селищної ради, ФГ "Аваль" про визнання недійсним рішення Єланецької селищної ради та договору оренди землі, а також усунення перешкод в користуванні житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами відмовити за безпідставністю вимог.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді