Ухвала

26 січня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.
суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,
Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши заяву, подану представником ОСОБА_6 - ОСОБА_7, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 серпня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6, треті особи: Перечинська міська рада Закарпатської області, відділ Держземагенства у Перечинському районі Закарпатської області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку; за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, треті особи: Перечинська міська рада Закарпатської області, відділ Держземагенства у Перечинському районі Закарпатської області, про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Перечинської міської ради Закарпатської області та свідоцтва про право власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_8 звернулася до суду із вказаним вище позовом до ОСОБА_6, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є співвласником квартири у багатоквартирному садибному будинку в АДРЕСА_1, а також приналежних до будинку сараю і вбиральні, що знаходяться за цією ж адресою на праві спільної сумісної власності.

Даний будинок складається з трьох квартир, які в сукупності складають спільну часткову власність. За будинком закріплено земельну ділянку яка належить усім власникам на основі спільної власності.

ОСОБА_6, що є власником квартири в тому ж багатоквартирному присадибному будинку, здійснює перешкоди в користуванні вказаною земельною ділянкою позивачеві, посилаючись на те, що уся земельна ділянка належить тільки йому, на доказ чого він надав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0373 га., виданий 12 лютого 2010 року відділом Держкомзему в Перечинському районі Закарпатської області.

Оформлення ОСОБА_6 державного акту на право власності на спірну земельну ділянку відбулося з порушенням законодавства, так як не було проведено виділення частки зі спільної власності жителів цього будинку, а також не було надано згоди жителів будинку на таке оформлення документації, тому позивач просила задовольнити позов шляхом визнання недійсним та скасування державного акту на право власності за відповідачем на спірну земельну ділянку.

ОСОБА_6 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_8 про визнання незаконними та скасування рішення виконавчого комітету Перечинської міської ради від 19 серпня 2010 року «Про приватизацію державного житлового фонду», яким ОСОБА_8 в порядку безоплатної приватизації передано квартиру АДРЕСА_1, також передано сарай та вбиральню. Крім того, ОСОБА_6 просив суд визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 22 вересня 2010 року, видане ОСОБА_8 та членам її сім'ї на підставі вказаного вище рішення виконавчого комітету Перечинської міської ради Закарпатської області від 19 серпня 2010 року «Про приватизацію державного житлового фонду».

Свої позовні вимоги мотивував тим, що оскаржуване ним рішення від 19 серпня 2010 року прийнято з грубим порушенням Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» в частині дотримання черговості при передачі у власність житлового фонду комунальної власності територіальної громади міста. Крім цього, при видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22 вересня 2010 року не враховано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку ОСОБА_6 від 12 лютого 2010 року, внаслідок чого ОСОБА_8 приватизовано будівля сараю «Б» яка розміщена на ділянці ОСОБА_6, чим порушено його права власності, володіння, користуватися та розпорядження належною йому земельною ділянкою.

Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 27 лютого 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 12 червня 2014 року, первісний позов ОСОБА_8 задоволено, в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

Усунуто перешкоди у користуванні ОСОБА_8 земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_1, визнано недійсним та скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий відділом Держкомзему в Перечинському районі Закарпатської області 12 лютого 2010 року ОСОБА_6

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 судовий збір у розмірі 229 грн 40 коп.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 серпня 2014 року відмовлено представникові ОСОБА_6 - ОСОБА_7 у відкритті касаційного провадження у вказаній справі з підстав, передбачених п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

Представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 звернувся до суду касаційної інстанції із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 серпня 2014 року з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Як на приклад неоднакового застосування судами касаційних інстанцій одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме ст. ст. 116, 118, 140, 155 Земельного кодексу України, ст. 1, ч. 1 ст. 5, ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», норм Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», заявник посилається на постанови Верховного Суду України: від 18 вересня 2013 року в справі за позовом Бердянського природоохоронного міжрайонного прокурора Запорізької області в інтересах Держави в особі Бердянської міської ради про визнання державного акта на право власності на земельну ділянку недійсним, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та її повернення; від 30 січня 2013 року в справі за позовом про визнання приватизації недійсною, визнання незаконними постановлення та зняття з реєстраційного обліку та за позовом про визнання недійсними розпорядження управління житлово-комунального господарства Одеської міської ради й свідоцтва про право власності на квартиру, визнання права власності на квартиру; від 06 лютого 2013 року в справі за позовом прокурора Герцаївського району Чернівецької області в інтересах Герцаївської районної державної адміністрації Чернівецької області про визнання недійсними державних актів на право приватної власності на землю та повернення земельних ділянок.

Крім того, заявник посилається на рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 жовтня 2012 року в справі за позовом прокурора Ленінського району м. Севастополя в інтересах Держави в особі Севастопольської міської ради про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки з незаконного володіння,

а також посилається на висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за перше півріччя 2013 року.

Відповідно до вимог ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до роз'яснень викладених в п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про судову практику застосування статей 353 - 360 Цивільного процесуального кодексу України», судовими рішеннями, на які заявник посилається на підтвердження підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, можуть бути рішення:

- Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ;

- Вищого адміністративного суду України;

- Вищого господарського суду України;

- Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, ухвалені як судом касаційної інстанції;

- апеляційних судів загальної юрисдикції, як судів касаційної інстанції в цивільних справах, яким право на перегляд у касаційному порядку цивільних справ було надано Законом «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій України» щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних справ» від 22 лютого 2007 року.

Зазначений перелік таких судових рішень є вичерпним. Обов'язковою є умова, щоб цими рішеннями, які набрали законної сили, вирішено спір по суті, та в них судом (судами) касаційної інстанції неоднаково застосовано одні й ті самі норми матеріального права.

Постанови Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року, 30 січня 2013 року, 06 лютого 2013 року, а також висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за перше півріччя 2013 року, на які здійснюється посилання, не відносяться до судових рішень, на які може здійснюватися посилання на підтвердження підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України.

Посилка заявника на вказане вище рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 жовтня 2012 року, як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, також є безпідставною, оскільки вказане вище рішення касаційного суду скасовано постановою Верховного Суду України від 22 травня 2013 року (справа - №6-33цс13), а справу направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Правові підстави для допуску зазначеної справи до провадження Верховного Суду України в даному випадку відсутні.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6, треті особи: Перечинська міська рада Закарпатської області, відділ Держземагенства у Перечинському районі Закарпатської області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку; за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, треті особи: Перечинська міська рада Закарпатської області, відділ Держземагенства у Перечинському районі Закарпатської області, про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Перечинської міської ради Закарпатської області та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, за заявою, поданою представником ОСОБА_6 - ОСОБА_7, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 серпня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді:В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська