Справа № 344/7846/14-ц
Провадження № 2/344/324/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

20 січня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретарів Кушнір М.М., Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Позивач є квартиронаймачем 5- кімнатної квартири АДРЕСА_1. Крім нього в даному будинку зареєстровані дочка ОСОБА_4 та внуки ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2

У 2005 році померла його дружина, а він у період з 2005 року по 2007 рік відбував покарання в місцях позбавлення волі. Коли його було достроково звільнено, з"ясувалось, що у нього виник великий борг за несплату комунальних послуг. За час відбування покарання у нього назбиралась пенсія, якою він погашав заборгованість. Вподальшому він залишав собі щомісяця по 300 гривень на проживання, а решту віддавав співжителю дочки, щоб той погашав борг. Проте, співжитель та його донька борги не погашали.

Позивач стверджує, що починаючи з 2012 року відповідач ОСОБА_2 в спірній квартирі не проживає, коштів на утримання житла не надає, в добровільному порядку виписатися з даної квартири відмовляється.

Позивач, представник позивача, двокат в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задоволити.

Згідно пояснень наданих відповідачем та представником відповідача в попередніх судових засіданнях позовних вимог вони не визнають, оскільки, у даній квартирі відповідач був прописаний з народження, проживав із своєю матір"ю приблизно до трьох років, а згодом переїхали на квартиру родичів його батька, за яку сплачують комунальні послуги. Він не проживає у даній квартирі вже п"ятнадцять років, оскільки, відсутні належні побутові умови для проживання, не підтримує дане житло та не сплачує за комунальні послуги. Просили в позові відмовити.

Відповідач, представник відповідача в судове засідання не з`явилися повторно, про причину неявки суд не повідомили, хоча судом були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 17, 35,37-39, 57, 62, 63-66, 79-84, 94-99). Крім того, як вбачається з матеріалів справи відповідач неодноразово в судові засідання на виклики суду не з"являвся, що підтверджується рекомендованими листами. Представник відповідача неодноразово подавав клопотання про відкладення розгляду справи у з"язку з відрядженнями, зайнятістю та інше, не підтверджуючи при цьому поважність неявки в судові засідання. А тому, суд приходить до висновку, що така поведінка відповідача та його представника направлена на умисне затягування процесу.

З урахуванням положень ст.224 Цивільно-процесуального кодексу України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Беручи до уваги пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування нерухомим майном внаслідок чого ОСОБА_1 позивається про його відновлення, шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Відповідно до копії довідки №02-02/1687 від 24.03.2014 року виписки з будинкової книжки про реєстрацію та склад сім"ї позивач ОСОБА_1, проживає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_1. Крім нього в даній квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5.(а.с.4).

Факт не проживання ОСОБА_2 АДРЕСА_1 підтверджується поясненнями позивача, його представниками, показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 ОСОБА_8, ОСОБА_9, які повідомили, що у квартирі позивача проживають ОСОБА_3 з братом ОСОБА_5 та дідусем. Інших людей там немає, про це знають всі сусіди, ОСОБА_7 не знають, жодного разу нікого більше не бачили. Присутності жінки у даній квартирі теж не видно, оскільки, квартира запущена. Богдан самотужки робить ремонт у квартирі наскільки йому дозволяє пенсія, закупляє продукти харчування для всієї сім"ї. У кімнатах де проживають хлопці та дід нормальні умови, а дві кімнати, туалет і кухня у вкрай запущеному стані, проте, безпритульні до квартири не ходять, позивач не зловживає алкоголем. Під час перебування хлопців у інтернаті за даною квартирою утворився великий борг, а тому, свідок ОСОБА_8 разом з ОСОБА_3 звертались з цього приводу до депутатів по допомогу.

Факт не проживання у спірній квартирі не заперечує і сам відповідач, який повідомив, що вже п"ятнадцять років не проживає по місцю реєстрації, оскільки, там відсутні належні побутові умови для проживання, не підтримує дане житло та не сплачує за комунальні послуги, а разом із матір"ю проживає у квартирі родичів свого батька.

Дане твердження відповідача підтвердили свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_4, які в судовому засіданні повідомили, що останній проживає по вулиці Хоткевича з матір"ю. У спірній квартирі по АДРЕСА_1 свідок ОСОБА_4 проживала разом із батьками, після народження сина ОСОБА_7 продовжувала і надалі проживати. Проте, згодом її стосунки із батьками погіршились і вона переїхала з сином, якому на той час було півроку, до родичів чоловіка, де вона проживає посьогодні та сплачує там комунальні послуги. У 2005 році її мати померла, батько з 2005 року по 2007 рік відбував покарання, а тому на даній квартирі ніхто не проживав, за комунальні послуги вона несплачувала, оскільки, в даній квартирі не проживала та послугами не користувалася. Після звільнення з місць позбавлення волі її батько почав оплачувати за квартиру зі своєї пенсії, яка за той період накопичилась. Дана квартира складається з п"яти кімнат, в яких проживають батько та два племінники, а дві кімнати в запущеному стані та не придатні для проживання. Свідок вважає, оскільки, вона не проживає у даній квартирі близько 11-12 років, не користується комунальними послугами то вона не змушена їх оплачувати, бо живе у квартирі родичів чоловіка, яку проплачує. Племінники після закінчення інтернату проживають уже чотири роки у квартирі її батька. Свідок сама виховує сина, її співмешканець не є батьком її дитини, а тому він їй не допомагає. У квартирі свого батька вона не могла проживати, оскільки, там постійно приходили наркомани і вона хвилювалась за себе та свою дитину. Її співжитель отримував кошти від її батька та сплачував за квартиру, проте, вже більше року батько коштів для оплати комунальних послуг не надає. Як стверджує свідок вона мала намір потрапити до квартири, проте, замки були поміняні, а двері їй ніхто не відкривав. Всі ці роки не зверталась із заявою до правоохоронних органів з приводу недопуску її до квартири батьком, не вирішувала даний спір ОСОБА_4 і у судовому порядку.

Позивач вказує, що реєстрація гр. ОСОБА_2, який насправді там не проживає, не надає коштів на його утримання, перешкоджає здійсненню ним прав власника на вільне користування і розпоряджання майном.

Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК Україн на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Крім того згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Ст. 72 ЖК передбачає можливість визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки в судовому порядку.

Беручи до уваги вищенаведене, судом встановлено, що відповідач не проживає в АДРЕСА_1 понад встановлений строк, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов є обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст. ст. 317, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 74 ЦПК України, керуючись ст.ст. 213-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, що знаходиться АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Пастернак І.А.

Копія вірно