Єдиний унікальний номер 341/2303/14-ц
Номер провадження 2/341/57/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Максимчина Ю.Д.

секретаря Ворох З.Д.

за участю представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Галицького районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Бовшівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно, та зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4, Бовшівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області про визнання права власності на частку у спадковому майні, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до Бовшівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області, ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно.

Позовну заяву мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько - ОСОБА_8, за яким рахувалося, згідно погосподарської книги, будинковолодіння по АДРЕСА_1 Галицького району Івано-Франківської області. Спадщину він прийняв, оскільки проживав на час відкриття спадщини постійно з спадкодавцем. У 2014 році позивач звернуся до нотаріальної контори, щоб отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. А тому просить визнати за ним право власності на спадковий будинок по АДРЕСА_1 Галицького району Івано-Франківської області, що належав померлому ОСОБА_8.

ОСОБА_5 звернувся до ОСОБА_4, Бовшівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області, з зустрічним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько, після смерті якого відкрилась спадщина. На час смерті він та його брат ОСОБА_4 проживали разом у спірному будинку. Оскільки, він та його брат є спадкоємцями першої черги спадкування, та прийняли спадщину, то вважає, що має право на частку спадкового майна та просить визнати за ним право власності на ? частку спадкового майна - будинковолодіння по АДРЕСА_1 Галицького району Івано-Франківської області.

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 позов підтримав з викладених в позовній заяві підстав та зазначив, що ОСОБА_9 з моменту одруження - з 1994 року, проживав окремо, а з 2004 року переїхав в с. Задністрянське Галицького району Івано-Франківської області. А тому не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_8. Фактично вступив в управління спадщиною ОСОБА_4, а тому просив визнати за ним право власності на спірний будинок, в задоволенні зустрічного позову, просить суд відмовити.

Представник ОСОБА_5 в судовому засіданні первісний позов визнала частково. Вимоги зустрічного позову підтримала в повному обсязі, та просила визнати за ним право власності на ? частку спадкового майна, оскільки ОСОБА_9 постійно з братом та батьком проживав в спірному будинку.

Відповідачем Бовшівською сільською радою Галицького району Івано-Франківської області скеровано на адресу суду заяву про визнання позовних вимого за позовом ОСОБА_4 та розгляд справи без представника сільської ради.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов підлягає до часткового задоволення, а зустрічний - до повного, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько сторін - ОСОБА_8, що доводиться свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 27.09.2004 року, після смерті якого відкрилась спадщина. Заповіт від імені спадкодавця не посвідчувався. За померлим ОСОБА_8, згідно погосподарської книги, рахується будинковолодіння по АДРЕСА_1 Галицького району Івано-Франківської області, яке складається з житлового будинку, господарських будівель та гаражу. Дана обставина доводиться довідкою №289, виданою Бовшівською сільською радою 24.07.2014р.

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до Галицької районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, державним нотаріусом Галицької районної державної нотаріальної контори відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на спадкове майно відсутній правовстановлюючий документ, що доводиться повідомлення, виданим 23 вересня 2014 року за №809/02-14 державним нотаріусом Кіщук Л.І.

Із довідки №235 від 11.06.2014 р., виданої Бовшівською сільською радою, вбачається що на момент смерті ОСОБА_8 у житловому будинку по АДРЕСА_1 були зареєстровані: син - ОСОБА_4, син - ОСОБА_5. Постійно проживає в даному будинку ОСОБА_4, син ОСОБА_5 від дня одруження проживає окремо. В управління спадковим майном після смерті батька вступив син ОСОБА_4.

Довідкою 290 від 24.07.2014р., виданою Бовшівською сільською радою доводиться, що на момент смерті спадкодавця у спірному житловому будинку зареєстровані сини ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини

Нормами статті 1261 ЦК України, передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є синами померлого ОСОБА_8, а тому є спадкоємцями першої черги спадкування, що доводиться свідоцтвом про народження ОСОБА_4, серії НОМЕР_2 від 06 лютого 1971 року та свідоцтвом про народження ОСОБА_5, серії НОМЕР_3 від 28 лютого 1972 року.

Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Так, частиною 3 цієї статті передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п. 3.21 розділу 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказ Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Доказами спільного проживання у спірному будинку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є довідки Бовшівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області, згідно яких на час смерті батька зареєстроване місце проживання братів було АДРЕСА_1

Відомості викладені в довідках сільради про те, що ОСОБА_5 не проживав на час смерті батька разом з ним, суд не бере до уваги, з огляду на те, що сільрада констатує події десятилітньої давності за відсутності будь яких первинних документів на підставі яких може бути видана довідка та за відсутності компетенції.

Також суд критично ставиться до письмових пояснень свідка ОСОБА_11 оскільки такі пояснення здобуті не належним способом, а саме те, що судом неможливо встановити хто саме давав дані пояснення, крім того даного свідка не було приведено до присяги.

Окрім того, як стверджував в судовому засіданні позивач за первісним позовом, та зазначено в довідках Бовшівської сільської ради, що в управління спадковим майном вступив ОСОБА_4, а тому є таким що прийняв спадщину. Однак, суд не буре до уваги вказані відомості довідки та твердження, виходячи з наступного.

Так, Цивільний кодекс УРСР 1963 року передбачав фактичне прийняття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадщина вважалася прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном.

Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним;довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню; тощо. Таким чином, прийняття спадщини могло підтверджуватися діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать, що в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном.

Однак, ці положення цивільного законодавства щодо встановлення факту прийняття спадщини можуть застосовуватись лише до спадщини, яка відкрилась до набрання чинності новим ЦК України.

Як встановлено судом, спадкодавець помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тобто в період дії нового Цивільного кодексу України, а тому спірні правовідносини регулюються новим ЦК України, який діє з 01.01.2004 року.

Аналізуючи норми нового ЦК України, суд приходить до висновку, про відсутність у цивільному кодексі понять фактичний вступив в управління чи володіння спадковим майном. (Із аналізу норм книги шостої Цивільного кодексу України 2003 року не вбачається, що для прийняття спадщини потрібно втупити у фактичне управління або користування спадковим майном.)

Зокрема, статтею 1268 ЦК України чітко визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо не заявив про відмову від неї. А тому для прийняття спадщини достатньо тільки постійно проживати зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Дана обставина підтверджується документам, зазначеним в п.3.22 розділу 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 року, в даному випадку довідками Бовшівської сільської ради.

Оскільки, встановлено судом, що сторони на час смерті спадкодавця проживали разом з ним, а також, що ні ОСОБА_4, ні ОСОБА_5 із заявою про відмову від спадщини протягом встановленого строку для прийняття спадщини не зверталися, суд приходить до висновку, що обидва брати прийняли спадкове майно.

Згідно ст.1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

А тому, суд приходить до висновку про визнання права власності по ? частці будинковолодіння по АДРЕСА_1 Галицького району Івано-Франківської області за кожною стороною.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 30, 57 - 60, 130, 174, 208, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Бовшівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 (АДРЕСА_1 Івано-Франківської області, інд. НОМЕР_4) право власності на ? будинковолодіння яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Івано-Франківської області, з господарськими спорудами.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4, Бовшівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області про визнання права власності на частку у спадковому майні задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на ? будинковолодіння яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Івано-Франківської області, з господарськими спорудами.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:Ю. Д. Максимчин