У Х В А Л А

Справа № 183/2720/15

№ 2/183/1982/15

05 травня 2015 року

суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Дубовенко І.Г. розглянув заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області звернувся з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення 3738654 грн.

Одночасно з позовом ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову в якій він, посилаючись на те, що предметом спору є значна сума заборгованості 3738654 грн., яку відповідачі добровільно повертати позивачу не мають наміру, вважає що існує дуже велика ймовірність утруднення виконання в подальшому рішення суду, що потребує забезпечення позову, тому просить суд накласти арешт на нерухоме майно, а саме: на домоволодіння за адресою: вул..Самарська, буд 145 в м.Новомосковськ в Дніпропетровській області та домоволодіння за адресою: вул..Польовіа, буд. 9, с.Новоскорувате, Новомосковського району Дніпропетровської області, які належить ОСОБА_2; а також на домоволодіння за адресою: вул..Поперечна, 8 в м.Новомосоковськ Дніпропетровської області, яке належить ОСОБА_3

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви, вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову з наступних підстав.

Згідно ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а відповідно до ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечений шляхом зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається з позову ОСОБА_1 звертається до суду з вимогами до відповідачів про стягнення суми боргу в розмірі 3738654 грн. Усі домоволодіння, на які позивач просить накласти арешт, не є предметом спору, а відомості щодо її вартості відсутні, а тому приходжу до висновку що даний вид забезпечення позову не є спів мірним з позовними вимогами позивача.

Крім того, з матеріалів доданих до заяви про забезпечення позову не вбачається, що нерухоме майно, на яке позивач просить накласти арешт належить відповідачам, тому як жодний документ не є правовстановлювальним, або таким, що містить відомості щодо його власника.

Також, яким чином в разі не забезпечення позову, шляхом накладення арешту на зазначені домоволодіння, утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду, в разі задоволення позовних вимог позивачем не доведено

А тому в задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 151, 152, 208-210 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.Г.Дубовенко