Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/4706/15 Головуючий у 1-й інстанції: Петров В.В.
Є.У.№ 318/447/15-ц Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Савченко О.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Кочеткової І.В.,

При секретарі: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Кам'янсько-Дніпровського міжрайонного прокуратура в інтересах ОСОБА_2 до Кам'янсько-Дніпровської міської ради, треті особи: служба у справах дітей Кам'янсько-Дніпровської райдержадміністрації, реєстраційна служба Кам'янсько-Дніпровського РУЮ Запорізької області, Кам'янсько-Дніпровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 про встановлення юридичних фактів та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

за апеляційною скаргою Заступника прокурора Запорізької області в інтересах ОСОБА_2 на рішення Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 03 червня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року Кам'янсько-Дніпровський міжрайонний прокурор в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ОСОБА_4, після смерті якого залишився житловий будинок і земельна ділянка, розташовані в АДРЕСА_1. Вказаний будинок батько неповнолітнього фактично успадкував після смерті свого батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9, і матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8. Посилаючись на те, що ОСОБА_4 свої спадкові права в установленому законом порядку не оформив через відсутність правоустановчих документів на будинок і земельну ділянку, позивач просив на підставі ст.1268,1269 ЦК України:

встановити факт, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 мав на праві власності житловий будинок, надвірні споруди та земельну ділянку площею 0,06 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1;

встановити факт що ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5;

встановити факт, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 мав на праві власності житловий будинок, надвірні споруди та земельну ділянку площею 0,06 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1;

встановити факт, що ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4;

визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на житловий будинок, надвірні споруди та земельну ділянку площею 0,06 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7.

Рішенням Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 03 червня 2015 року прокурору в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржуване рішення - скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову у зв'язку із наступними обставинами.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

За ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє зазначене рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позову про визнання за неповнолітнім права власності в порядку спадкування за законом, суд першої інстанції виходив із того, що спірний житловий будинок є самочинним, до експлуатації не вводився, тому не є об'єктом спадкування.

Проте такі висновки не відповідають фактичним обставинам справи. В порушення вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України суд не звернув уваги на те, що будівництво спірного житлового будинку було розпочато дідом неповнолітнього ОСОБА_5 до 1995 року на земельній ділянці, площею 0,06 га, яка була йому виділена у передбаченому законом порядку, що підтверджується витягом із земельно-шнурової погосподарської книги (а.с.39).

Відповідно до довідки Кам'янсько-Дніпровського комунального проектно-виробничого, архітектурно-планувального підприємства від 10 лютого 2015 року на вказаній земельній ділянці ОСОБА_5 були збудовані житловий будинок глинобитний, обкладений в ? цегли, сіни, сарай, три плівково-каркасні теплиці з арматурної сталі. Загальна площа забудови 350 кв.м (а.с.38).

Належність правовстановлюючих документів повинна встановлюватися судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття спадкодавцем права власності на житловий будинок, споруду, а не на час смерті спадкодавця.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку (до 1995 року) регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56.

Отже, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно суду слід було керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, а також положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування в Україні», постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР».

Зокрема, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Відтак, згідно зі вказаними нормативними актами виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації.

Зважаючи на те, що в земельно-шнуровій погосподарській книзі міститься запис про виділення ОСОБА_5 0,06 га земельної ділянки по АДРЕСА_1, в тому числі 0,01 га - під забудову, на якій розташовані житловий будинок глинобитний, обкладений в ? цегли, сіни, сарай, вказаний будинок був збудований останнім до 1995 року, що не оспорюється відповідачем у справі, був єдиним зареєстрованим місцем проживання спадкодавця, висновки суду першої інстанції про те, що цей будинок являється самочинним будівництвом не відповідає фактичним обставинам справи і вищевказаним вимогами законодавства.

Відповідачем по справі не оспорюється, що неповнолітній ОСОБА_2 у відповідності до ст.1261 ЦК України являється єдиним спадкоємцем після смерті свого батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 і який у відповідності до ст.ст.529, 549 ЦК УРСР успадкував усе майно, що належало його батькові ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9.

Факт родинних відносин між спадкоємцями і спадкодавцями, прийняття ОСОБА_2 спадщини після смерті свого батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7, підтверджується відповідними письмовими доказами - копіями актових записів про народження, про смерть, із яких вбачається, що ОСОБА_4 являється батьком неповнолітнього ОСОБА_2; ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9, являвся батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5. Спірний будинок був місцем постійного проживання неповнолітнього ОСОБА_2, його батька ОСОБА_4 і його діда ОСОБА_5, що підтверджується довідками квартального комітету №6 і №7 від 15 травня 2008 року і 14 серпня 2013 року, а також актовими записами про смерть ОСОБА_4 і ОСОБА_5, згідно яким зареєстрованим місцем проживання спадкодавців на момент смерті являвся житловий будинок №144 по вулиці Червоноармійській в м.Кам'янка-Дніпровська, Запорізької області.

Відповідно до ст.ст.548, 549 ЦК УРСР ( в редакції Закону на час смерті ОСОБА_5.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зважаючи на те, що батько неповнолітнього ОСОБА_4 фактично вступив в управління спадковим майном, оскільки постійно проживав і був зареєстрований у житловому будинку, що належав ОСОБА_5, успадкований ним будинок відповідно до ст.548 ч.2 ЦК УРСР визнається таким, що належав йому з моменту відкриття спадщини.

Свої спадкові права на спірний будинок ОСОБА_4 не оформив, так як помер ІНФОРМАЦІЯ_7. Спадкоємцем першої черги на підставі ст.1266 ЦК України являється його неповнолітній син ОСОБА_2.

За змістом ст. ст.1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов'язки, які належали спадкоємцю на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті.

Неповнолітній ОСОБА_2 відповідно до ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з часу її відкриття.

Аналіз фактичних обставин справи і зібраних у справі доказів свідчить про те, що неповнолітній ОСОБА_2 набув право власності на спірний житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті свого батька ОСОБА_4, який фактично прийняв спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_5 - свого батька, проте юридично не оформив свої права,оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_7.

Вимоги прокурора про визнання за неповнолітнім права власності на земельну ділянку задоволенню не підлягають. Як вбачається із матеріалів, справи земельна ділянка у власність ні ОСОБА_5, ні ОСОБА_4 не передавалася, а перебувала у їх постійному користуванні. Відповідно до ст.1218 ЦК України неповнолітній успадкував тільки право постійного користування земельною ділянкою, на якій розташований спірний будинок.

Інші вимоги прокурора щодо встановлення низки юридичних фактів задоволенню не підлягають, оскільки являються обставинами у справі, якими обґрунтовувалися позовні вимоги і які підтверджені відповідними письмовими доказами.

Керуючись ст. ст.307,309,313,317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Запорізької області в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 03 червня 2015 року по цій справі скасувати.

Позов Кам'янсько-Дніпровського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, до Кам'янсько-Дніпровської міської ради, треті особи: служба у справах дітей Кам'янсько-Дніпровської райдержадміністрації, реєстраційна служба Кам'янсько-Дніпровського РУЮ Запорізької області, Кам'янсько-Дніпровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 про встановлення юридичних фактів та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_4 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, що належав його діду ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9, на підставі запису № 2918 в земельно-шнуровій погосподарській книзі м. Кам'янка-Дніпровська, спадкоємцем після смерті якого був ОСОБА_4 - його син, який фактично вступив в управління спадковим майном, проте юридично не оформив свої права, так як помер ІНФОРМАЦІЯ_7.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: