Номер провадження 2/243/1971/2015
Номер справи 243/3489/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«30» квітня 2015 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Хаустової Т.А.,

при секретарі Нікіфоровій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №19 Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Слов»янської міської Ради Донецької області про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Слов»янської міської Ради Донецької області про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вона - ОСОБА_1, доводилась дружиною ОСОБА_2, Наведене підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу КВ №348390 від 01 березня 1979 року.

09 жовтня 2013 року її чоловік помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія І-НО №728389 від 15 жовтня 2013 року.

Після смерті чоловіка залишилась спадщина: житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташований за адресою: Донецька обл., м. Слов'янська, вул. Урицького, 111; земельна ділянка площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд кадастровий номер :01:003:0257, земельна ділянка площею 0,0040 га для ведення особистого підсобного господарства кадастровий номер :01:003:0258, розташовані за адресою: Донецька обл. м. Слов'янськ, вул. Урицького, 111.

Вона прийняла спадщину і звернулась до нотаріуса з відповідною заявою.

Пізніше на житловий будинок їй було видане Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 26 квітня 2014 року №1472. Право власності на житловий будинок було зареєстроване у встановленому законом порядку, про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №20998286 від 26 квітня 2014 року.

Проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на земельні ділянки, що підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27 березня 2015 р. Підставою для відмови стало те, що вона не надала правовстановлюючі документи на земельні ділянки. Річ у тому, що вищевказані земельні ділянки належали її чоловіку на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ІІ-ДН №065144 від 03 квітня 2001 року. Однак оригінал документу не зберігся. Отримання дублікатів документів спадкоємцями чинним законодавством не передбачене.

Таким чином, виникла ситуація, коли вона успадкувала житловий будинок, земельні ділянки під ним, однак позбавлена можливості оформити спадщину на земельні ділянки шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину. Без документа на земельні ділянки, які б посвідчували її право власності на них, право власності не визнається.

Згідно зі ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель і споруд переходить право власності або користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК є правом, а не обов'язком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 182 Цивільного кодексу України право власності на нерухомі речі підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація на нерухомість є публічною і здійснюється відповідним органом.

Керуючись ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Беручи до уваги наведене, без державної реєстрації прав на нерухоме майно її право власності не визнається.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Зважаючи на це, відповідачем по справі є Слов'янська міська рада.

У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, визнати право власності на земельні ділянки вона може виключно в судовому порядку.

Правозастосовча позиція щодо вирішення аналогічних спорів викладена у п. 3.3. листа ОСОБА_3 Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24753/0/4-13 від 16.05.2013 року, в якому зазначено: «Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності».

Згідно звіту №448506_07042015_1 про визначення експертної грошової оцінки земельної ділянки від 07 квітня 2015 р. експертна грошова оцінка земельної ділянки, розташованої за адресою: Донецька обл., м. Слов'янськ, вул. Урицького, 111, площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:003:0257 становить 33800 грн. (тридцять три тисячі вісімсот грн.). Згідно звіту №448519_07042015_2 про визначення експертної грошової оцінки земельної ділянки від 07 квітня 2015 р. експертна грошова оцінка земельної ділянки, розташованої за адресою: Донецька обл.. м. Слов'янськ, вул. Урицького, 111, площею 0,0040 га для ведення особистого підсобного господарства, кадастровий номер :01:003:0258 становить 1400 грн. (одна тисяча чотириста грн.).

Просить суд визнати за нею, ОСОБА_1 (Донецька обл., м. Слов'янськ, вул. Урицького, 111, ІдН НОМЕР_1), право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, розташовану за адресою: Донецька обл., м. Слов'янськ, і. Урицького, 111. площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:003:0257, після ОСОБА_2, померлого 09 жовтня 2013 року.

Визнати за нею, ОСОБА_1 (Донецька обл., м. Слов'янськ. вул. Урицького, 111, ІдН НОМЕР_1), право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, розташовану за адресою: Донецька обл., м. Слов'янськ, . Урицького. 111. площею 0,0040 га для ведення особистого підсобного господарства, кадастровий номер :01:003:0258, після ОСОБА_2, померлого 09 жовтня 2013 року.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з»явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. 30 квітня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з Заявою, в якій просить суд розглянути справу без її участі, та задовольнити її позовні вимоги ( а.с. 44 ).

Представник відповідача - Слов»янської міської Ради Донецької області до судового засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи. 30 квітня 2015 року направив до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без участі представника Слов»янської міської Ради Донецької області та постановити рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи.( а.с. 43).

Суд, розглянувши подані заявником документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 до Слов»янської міської Ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом підлягають задоволенню повністю з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Згідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у різі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, Наведене підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу КВ №348390 від 01 березня 1979 року.( а.с.7)

09 жовтня 2013 року чоловік позивача помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія І-НО №728389 від 15 жовтня 2013 року ( а.с.8)

Після смерті ОСОБА_2 залишилась спадщина: житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташований за адресою: Донецька обл., м. Слов'янська, вул. Урицького, 111; земельна ділянка площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку. господарських будівель і споруд кадастровий номер :01:003:0257, земельна ділянка площею 0,0040 га для ведення особистого підсобного господарства кадастровий номер :01:003:0258, розташовані за адресою: Донецька обл.. м. Слов'янськ, вул. Урицького, 111.

Позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину і звернулась до нотаріуса з відповідною заявою.

Пізніше на житловий будинок позивачу було видане Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 26 квітня 2014 р. №1472. Право власності на житловий будинок було зареєстроване у встановленому законом порядку, про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №20998286 від 26 квітня 2014 року.( а.с. 9-11).

Згідно зі ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель і споруд переходить право власності або користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК є правом, а не обов'язком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно до ОСОБА_3 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»

п.1 «Слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обгрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі Свідоцтва про право на спадщину».

Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування».

Проте ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на земельні ділянки, що підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27 березня 2015 року ( а.с.12). Підставою для відмови стало те, що ОСОБА_1 не надала правовстановлюючі документи на земельні ділянки. В судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що вищевказані земельні ділянки належали чоловіку позивача ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ІІ-ДН №065144 від 03 квітня 2001 року. Однак оригінал документу не зберігся. Отримання дублікатів документів спадкоємцями чинним законодавством не передбачене.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Вказане також підтверджене і розясненням, наданим у п. 1 Узагальненої судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, зі змісту якого вбачається, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обовязки спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права не визначено правових наслідків недотримання такого обовязку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (а.с.1299 ЦК України).

Відповідно до Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

вказівки частини 4 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якої права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що передбачало обовязкову реєстрацію цих прав,

розяснення, яке міститься у п.п. 3.3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року,

підлягають задоволенню вимоги спадкоємців про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках відсутності правовстановлюючих документів у звязку з їх втратою та/або відсутності реєстрації обєкта нерухомості за спадкодавцем (на імя спадкодавця).

Умови для отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі в позивача немає, тому, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» її вимога про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду.

Відповідно до вищевикладеного та змісту ст. 16, 392 ЦК України позивач має право на предявлення позову про визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку. господарських будівель і споруд кадастровий номер :01:003:0257, земельну ділянку площею 0,0040 га для ведення особистого підсобного господарства кадастровий номер :01:003:0258, розташовані за адресою: Донецька обл.. м. Слов'янськ, вул. Урицького, 111, як на майно, отримане нею у порядку спадкування за заповітом після смерті її чоловіка ОСОБА_2, який помер 09 жовтня 2013 року

Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму ОСОБА_3 Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності .

У відповідності до п.2 ОСОБА_3 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» « Момент виникнення права власності на річ ( майно) визначається законом.

Таким чином, виникла ситуація, коли позивач ОСОБА_1 фактично успадкувала нерухоме майно, а саме : земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку. господарських будівель і споруд кадастровий номер :01:003:0257, земельну ділянку площею 0,0040 га для ведення особистого підсобного господарства кадастровий номер :01:003:0258, розташовані за адресою: Донецька обл.. м. Слов'янськ, вул. Урицького, 111, після смерті свого чоловіка, однак позбавлена можливості оформити спадщину за заповітом, оскільки відсутні документи, які б підтверджували право власності спадкодавця на нерухоме майно.

Без документів, які б посвідчували право власності чоловіка позивача на вищевказані земельні ділянки, право власності позивача не визнається.

Правозастосовча позиція щодо вирішення аналогічних спорів викладена у ОСОБА_3 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24753/0/4-13 від 15 травня 2013 року, в якому зазначено: «При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано Свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК України) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і повязує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обовязок спадкоємця звернутися за Свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як і іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обовязку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав Свідоцтво про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК)».

Як встановлено в судовому засіданні спадкодавець ОСОБА_2 за життя правомірно фактично набув право власності на нерухоме майно: земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку. господарських будівель і споруд кадастровий номер :01:003:0257, земельну ділянку площею 0,0040 га для ведення особистого підсобного господарства кадастровий номер :01:003:0258, розташовані за адресою: Донецька обл.. м. Слов'янськ, вул. Урицького, 111, і тому за позивачем по справі, слід визнати право власності на спадкове майно, вищевказані земельні ділянки, як на майно отримане в порядку спадкування за заповітом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,10,60, 209, 212,213,214,215 ЦПК України, ст.ст. 15,16,25,328,1216,1222,1225,1268, 1296,1297,1299 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 81, 125, 126, 152 Земельного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 „ Про судову практику у справах про спадкування, ОСОБА_3 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», ОСОБА_3 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», ч. 4 ст. 3, ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 3.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Слов»янської міської Ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за заповітом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає за адресою - Донецька обл., м. Слов'янськ, вул. Урицького, 111, РНОКПП НОМЕР_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, розташовану за адресою: Донецька обл., м. Слов'янськ, вулиця Урицького, 111. площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:003:0257, після ОСОБА_2, померлого 09 жовтня 2013 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає за адресою - Донецька обл., м. Слов'янськ. вул. Урицького, 111 РНОКПП НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, розташовану за адресою: Донецька обл., м. Слов'янськ, . Урицького. 111. площею 0,0040 га для ведення особистого підсобного господарства, кадастровий номер :01:003:0258, після ОСОБА_2, померлого 09 жовтня 2013 року.

Рішення може бути оскаржено в судову палату по цивільним справам Апеляційного суду Запорізької області через Словянський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення , протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення постановлено і підписано в нарадчий кімнаті в одному примірнику.

Головуючий:

Суддя Словянського міськрайонного суду Т.А.Хаустова.