Справа № 736/1395/14 Провадження № 22-ц/795/277/2015Головуючий у I інстанції -Синько О. О.
Категорія - цивільна
У Х В А Л А

02 лютого 2015 року м. Чернігів

Суддя апеляційного суду Чернігівської області Губар В.С., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 06 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Корюківської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на спадкове нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 06 листопада 2014 року задоволено позов ОСОБА_2: визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок А-1 з надвірними будівлями - сарай Б-1, розташований за адресою: АДРЕСА_1. В процесі розгляду справи Корюківська міська рада проти позову не заперечувала (а.с.54).

ОСОБА_1, яка не є стороною по справі, звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку А-1 з надвірними будівлями: сарай Б-1, який розташований у АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 06 листопада 2014 року, ухваленим без її участі, її незаконно позбавлено права власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1.

За доводами апелянта, згідно квитанції від 11.07.1995 року вона сплатила 5 000 000 карбованців на рахунок державного бюджету України за 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 Підставою сплати за об»єкт нерухомості апелянт зазначає вирок Корюківського районного суду від 02 лютого 1995 року, яким ОСОБА_3 було засуджено за скоєний злочин із конфіскацією 1/2 частини належного йому майна.

Проте, дана апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду апеляційним судом, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Як вбачається з матеріалів справи, у жовтні 2014 р. ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Корюківської міської ради про визнання за ним, як спадкоємцем першої черги за законом після померлого батька ОСОБА_3, права власності на спадкове нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_1. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Корюківська районна державна нотаріальна контора Чернігівської області.

Відтак, апелянт ОСОБА_1 не була стороною у цій справі, не залучалася до участі в справі в якості відповідача чи третьої особи на стороні відповідача і не відноситься до кола осіб, що беруть участь у розгляді даної справи, згідно переліку, визначеного ст. 26 ЦПК України.

Для об»єктивного з»ясування питання щодо можливості прийняття апеляційної скарги та відкриття апеляційного провадження, ухвалою судді апеляційного суду Чернігівської області від 16 січня 2015 року скарга ОСОБА_1 на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 06 листопада 2014 року залишена без руху. Апелянтові запропоновано надати суду оригінал або нотаріально посвідчену копію платіжної квитанції та правовстановлюючі документи, які у 1995 р. були підставою для оплати 5 000 000 карбованців за 1/2 частину конфіскованого майна, належного ОСОБА_3

ОСОБА_1, на виконання ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 16 січня 2015 року, надала суду оригінали документів, копії яких містяться на а.с.189-199, а саме:

1) квитанцію про сплату 11.07.95. ОСОБА_1 5 000 000 карбованців за конфісковане майно;

2) домову книгу для прописки громадян, проживаючих в будинку АДРЕСА_1;

3) лист Корюківського районного суду Чернігівської області від 05.12.2014 про те, що в матеріалах кримінальної справи №1-10/1995 року міститься виконавчий лист про конфіскацію у ОСОБА_3 на користь держави 1/2 частини належного йому майна з відміткою судового виконавця про конфіскацію 1/2 частини домоволодіння;

4) довідку про відбування ОСОБА_3 покарання за вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 08.02.1995 року;

5) лист Корюківської об'єднаної державної податкової інспекції від 16 січня 2015 року, згідно якому за конфісковане майно, яке перейшло у власність держави і передано Корюківській міській раді по акту опису і оцінки № 5 від 17.04.1995 року, було сплачено 11.07.1995 року 5 000 000 карбованців за 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с.199).

Оскільки ці документи самі по собі не підтверджують наявності у апелянта прав на будинок АДРЕСА_1 вцілому чи на 1/2 його частину, ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 23 січня 2015 року продовжено ОСОБА_1 строк на виконання ухвали судді апеляційного суду від 16 січня 2015 року для надання суду правовстановлюючих документів.

30 січня 2015 року ОСОБА_1 надала суду пакет документів, зокрема і копію вироку Корюківського народного суду від 08.02.1995 р., яким ОСОБА_3 засуджений за скоєний злочин з конфіскацією на користь держави 1/2 частини належного ОСОБА_3 майна (а.с.205-228) та копію виконавчого листа, виданого 22 березня 1995 року Корюківським районним судом на виконання вироку Корюківського районного суду від 02 лютого 1995 року про конфіскацію у ОСОБА_3 в дохід держави 1/2 части належного йому майна з відміткою про те, що в доход держави конфісковано 1/2 частину домобудівлі (адреса не зазначена).

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконавчого комітета Корюківської міської ради народних депутатів № 70 від 21 квітня 1983 року ОСОБА_3 була виділена земельна ділянка по АДРЕСА_1 під будівництво житлового будинку (а.с.56-59).

13 червня 1983 року між виконавчим комітетом Корюківської міської ради народних депутатів та ОСОБА_3 було укладено договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від однієї до п'яти включно, який був нотаріально посвідчений нотаріусом Корюківської державної нотаріальної контори 14 червня 1983 року та зареєстрований в реєстрі за № 708 (а.с.52-53).

Згідно матеріалів інвентаризаційно-технічної справи № 1605 на домоволодіння АДРЕСА_1, будівництво житлового будинку було завершене і в цих матеріалах БТІ володільцем житлового будинку по АДРЕСА_1 значиться ОСОБА_3 (а.с.44-53).

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року.

Згідно з пунктами 1, 4, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і проводилась реєстрація бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих рад народних депутатів на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції).

Зокрема, за пунктом 4 цього переліку (Додаток № 1) договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності є правовстановлюючим документом, на підставі якого проводилась реєстрація права особистої власності на будинки та домоволодіння у містах і селищах міського типу Української РСР.

Відтак, належний ОСОБА_3 вищевказаний нотаріально посвідчений договір (а.с.52-53) був правовстановлюючим документом, на підставі якого бюро технічної інвентаризації мало провести реєстрацію права власності ОСОБА_3 на будинок.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, станом на червень 1987 р. бюро технічної інвентаризації було оформлено інвентаризаційно-технічну справу № 1605 на домоволодіння АДРЕСА_1, володільцем якого був ОСОБА_3, але відсутні відомості про реєстрацію в бюро технічної інвентаризації права власності ОСОБА_3 на закінчений будівництвом будинок АДРЕСА_1 (а.с.43-53).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Корюківського районного управління юстиції у Чернігівській області 08.04.2014 року (а.с.8).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина. До Корюківської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернувся син померлого - ОСОБА_2, 1989 р. народження. 28 травня 2014 р. заведена спадкова справа, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.7, 23,25).

13 вересня 2014 р. постановою завідувача Корюківської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться у АДРЕСА_1, оскільки право власності на це спадкове нерухоме майно у бюро технічної власності не зареєстровано (а.с.4).

У жовтні 2014 р. спадкоємець ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Корюківської міської ради про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Корюківська районна державна нотаріальна контора Чернігівської області.

06 листопада 2014 р. рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області позов ОСОБА_2 задоволено та визнано за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2., право власності на житловий будинок А-1 з надвірними будівлями - сарай Б-1, розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Як вбачається з матеріалів справи, рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 06.11.2014 р. в апеляційному порядку не оскаржувалось, а відтак 17 листопада 2014 р. набрало законної сили.

25 грудня 2014 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, стверджуючи, що рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 06 листопада 2014 року порушує її права, оскільки, на її думку, вона придбала 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1, сплативши за конфісковане майно її брата ОСОБА_3 5000000 млн. крб. (а.с.170-179).

Проте, підстави для прийняття апеляційної скарги та відкриття апеляційного провадження відсутні, оскільки ОСОБА_1 не надала апеляційному суду Чернігівської області жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що рішенням суду першої інстанції були порушені її законні права та інтереси стосовно 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 02 лютого 1995 року ОСОБА_3 визнано винним за ст.81 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна.

02 березня 1995 року Корюківським районним судом видано виконавчий лист №1-113/95 року, на виконання вироку Корюківського районного суду від 02 лютого 1995 року про конфіскацію у ОСОБА_3 в дохід держави 1/2 части належного йому майна. У вказаному виконавчому листі №1-113/95 року міститься відмітка судового виконавця про конфіскацію в дохід держави 1/2 частину домоволодіння без визначення адреси.

Відповідно до п.6 Постанови Кабінету Міністрів України від 06 липня 1992 року №375 «Про затвердження Порядку обліку, оцінки й реалізації конфіскованого, безхазяйного майна, майна, що за правом успадкування перейшло у власність держави, та скарбів», реалізація конфіскованого, безхазяйного майна, майна, що за правом успадкування перейшло у власність держави, та скарбів провадиться державними податковими інспекціями з дотриманням такого порядку: а) будівлі і споруди (в тому числі житлові будинки) та їх частини безплатно передаються у комунальну власність, якщо інше не передбачено законодавством.

Згідно пункту 10 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (додаток №1), правовстановлюючим документом, на підставі якого провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, є, зокрема, рішення виконкому місцевої Ради депутатів трудящих про взяття на баланс будинку або частини будинку, конфіскованого за вироком суду.

Таким чином, вирок Корюківського районного суду від 02 лютого 1995 року про конфіскацію у ОСОБА_3 1/2 частини належного йому майна та виконавчий лист №1-113/95 з відміткою про виконання вироку самі по собі не є правовстановлюючими документами, які б підтверджували наявність у ОСОБА_1 майнових прав на 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 після смерті спадкодавця ОСОБА_3 згідно до ст. 1269, ст. 1270 ЦК України до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталась та, згідно до ст. 1258, ст.1261 ЦК України, не входить до кола спадкоємців першої черги за законом. Сама по собі наявність квитанції про сплату ОСОБА_1 5 000 000 карбованців за конфісковане майно не свідчить про наявність у ОСОБА_1 права на 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1, оскільки правовстановлюючий документ (договір, угода) про купівлю-продаж, який укладений між виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих та ОСОБА_1, про купівлю у 1995 р. ОСОБА_1 1/2 частини вищевказаного житлового будинку - відсутній.

Домова книга для прописки громадян, проживаючих в будинку АДРЕСА_1, підтверджує, що ОСОБА_1 у період з 29 березня 1990 року по 21 лютого 1991 року була зареєстрована за вказаною адресою та засвідчує лише її проживання в цей період у цьому будинку, але не підтверджує право власності ОСОБА_1 на 1/2 частину вказаного житлового будинку.

Подаючи апеляційну скаргу, ОСОБА_1 не надала апеляційному суду жодних правовстановлюючих документів, які б підтвердили, що в період з 1995 р. по грудень 2014 р. вона у встановленому законом порядку набула право власності на 1/2 частину будинку по АДРЕСА_1, а отже у апелянта відсутнє право, яке б було або могло бути порушене рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 06 листопада 2014 р. у цивільній справі № 736/1395/14, провадження № 2/736/282/, та яке б підлягало судовому захисту.

Таким чином, ОСОБА_1 не є тією особою, яка має передбачене ст.292 ЦПК Україн, право на апеляційне оскарження рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 06 листопада 2014 р., а тому подана нею апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 участі у справі не брала, і питання про її права та обов»язки судом не вирішувалось, а відтак остання не має права апеляційного оскарження рішення суду у цій справі, відповідно у відкритті апеляційного провадження за її апеляційною скаргою належить відмовити на підставі ч. 8 ст. 8, ч. 1 ст. 292 , ч. 4 ст. 297 ЦПК України.

Відповідно до п.п.2 п.1 ст.7 Закону України „Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Керуючись ч. 8 ст. 8, ч. 1 ст. 292 , ч. 4 ст. 297 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 06 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Корюківської міської ради Чернігівської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Корюківська районна державна нотаріальна контора Чернігівської області, про визнання права власності на спадкове нерухоме майно.

Повернути ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків НОМЕР_1, адреса платника: АДРЕСА_2) сплачений нею судовий збір за апеляційний розгляд справи в розмірі 553 (п'ятсот п'ятдесят три) грн. 34 коп., які було перераховано згідно квитанції №108 від 25 грудня 2014 року у філії - Чернігівське облуправління АТ «Ощадбанк».

Повернути ОСОБА_1 оригінал квитанції про сплату 5 000 000 карбованців за конфісковане майно, оригінал довідки від 19 липня 1996 року про відбування ОСОБА_3 покарання, оригінал домової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку АДРЕСА_1, лист Корюківського районного суду від 05 грудня 2014 року за №1-10/1995/10033/14, відповідь на запит Корюківської об'єднаної державної податкової інспекції від 16 січня 2015 року за №208/10/10-019, лист Корюківського районного суду від 29 січня 2015 року за №01-25/940/15.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя В. С. Губар