РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26.01.2015 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого - судді Данко В.Й.,

при секретарі Павлюх Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляють самостійних вимог Ужгородського РВ ГУДМС України в Закарпатській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляють самостійних вимог Ужгородського РВ ГУДМС України в Закарпатській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Мотивуючи свої вимоги вказують на те, що житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 В даному будинку окрім позивача є зареєстрованими його дружина - ОСОБА_3, брат - ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Відповідач ОСОБА_2 в 2008 році за проханням позивача був зареєстрованим у вказаному вище житловому будинку, однак, ніколи не проживав з позивачем та його родиною. Оскільки факт реєстрації відповідача за вказано вище адресою порушує права позивача щодо володіння, користування та розпорядження власністю, зобов'язує сплачувати додаткові комунальні послуги за сторонню особу, просить суд задовольнити позовні вимоги, та, винести рішення, яким визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1

Представник позивача ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився. Однак, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує та просить суд розглянути справу за його відсутністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, а тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справу у відсутності відповідача згідно вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК, ч. 1 ст. 224 ЦПК України та ухвалює заочне рішення.

Представник третьої особи Ужгородського РВ ГУДМС України у Закарпатській області в судове засідання не з'явився. А тому суд розглядає справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення з наступних підстав.

По справі встановлено, що житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1, що підтверджується Договором дарування Серії АВК №046904 від 23.05.2000 року та Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом Серії ВВВ №634876 від 02.03.2004 року.

В даному будинку окрім позивача є зареєстрованими його дружина - ОСОБА_3, брат - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (Довідка №730 від 09.10.2014 року, видана Великолазівською сільською радою), який в 2008 році за проханням позивача був зареєстрованим у вказаному вище житловому будинку, однак, ніколи не проживав з позивачем та його родиною.

На підставі ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу Української РСР особа визнається також, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців.

Однак, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 фактично з моменту реєстрації, а саме з квітня 2008 року не проживає, що підтверджується наявним в матеріалах справи Актом про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації від 09.10.2014 року №729, виданим Великолазівською сільською радою.

У відповідності до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття з реєстрації місця проживання є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

На підставі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися правом власності на свій розсуд.

Таким чином постійна реєстрація відповідача ОСОБА_2 створює позивачам перешкоди в користуванні її власністю.

За таких обставин суд приходить до переконання, що слід визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Керуючись ст.ст. 15, 30, 61, 62, ч.1 ст.88, п.5 ч.6 ст.130, 218 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, ч.1 383, 391, ч.2 405 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст.71 ЖК Української РСР, ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляють самостійних вимог Ужгородського РВ ГУДМС України в Закарпатській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку шляхом подання протягом десяти днів апеляційної скарги до Апеляційного суду Закарпатської області набере законної сили в разі неподання такої в установлений строк.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: В.Й. Данко