Справа № 487/2426/15-ц
Провадження № 2/487/1451/15
РІШЕННЯ

Іменем України

07.10.2015 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Андрощука В.В., при секретарі - Забродській Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення подвійної суми завдатку, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просила стягнути з відповідачки на її користь сплачений ОСОБА_3 завдаток в розмірі 10315 грн. (еквівалент 500дол.США), збитки у розмірі 100% завдатку в сумі 10315 грн. Крім того просила стягнути з відповідачки сплачені їй 400 грн. для оформлення документів, та судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що у серпні 2013 року іі чоловік ОСОБА_3 уклав з ОСОБА_2 попередній договір про купівлю-продаж квартири АДРЕСА_1. Згідно з умовами договору, відповідачка зобовязалась продати ОСОБА_3 вищезазначену квартиру за 28000 дол.США не пізніше 21.09.2013 року. На виконання договору ОСОБА_2 було передано кошти в розмірі 500 дол.США.

Крім того, до завдатку 16.09.2013 року відповідачці було передано ще 400 грн., для оформлення документів. Однак ОСОБА_2 свої обовязки за попереднім договором не виконала, умисно відмовилась від укладання договору купівлі-продажу квартири. 25.03.2014 року ОСОБА_3 помер. Після його смерті вона (позивач), як єдиний спадкоємець, що прийняла спадщину, набула права для звернення до відповідача з позовом про повернення завдатку.

Вважаючи, що сплачена ОСОБА_3 сума у розмірі 500 дол. США є саме завдатком, договір купівлі-продажу квартири в подальшому не було оформлено з вини ОСОБА_2, яка відмовляється повернути сплачені ОСОБА_3 грошові кошти, просила про задоволення заявлених вимог, та стягнення завдатку у подвійному розмірі.

В процесі судового розгляду справи ОСОБА_1 підтримала свій позов, наполягала на його задоволенні.

ОСОБА_2 позов ОСОБА_1 не визнала. Не заперечувала, що 21.08.2013 року уклала з ОСОБА_3 попередній договір, та отримала від останнього грошові кошти у розмірі 500 дол.США, та 400 гривень. Не заперечувала, що договір купівлі-продажу квартири, не був укладений, але стверджувала, що таке сталося саме з вини ОСОБА_3 Не заперечувала, що до обумовленої дати укладання договору купівлі-продажу стала домовлятися про продаж спірної квартири третій особі. Посилаючись на правомірність отримання від ОСОБА_3 грошових коштів та відсутність підстав для їх повернення, просила відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.570, ч.3 ст.571 ЦК України, завдатком визнається грошова сума, яка передається кредитору боржником в рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів, не є завдатком, вона вважається авансом.

За змістом цих норм, завдатком забезпечується дійсна вимога, тобто така, яка виникла з угоди, укладеної до його передачі. Завдаток підлягає поверненню в одинарному розмірі, якщо зобовязання припинено до його виконання.

Відповідно до положень ст.ст.209-210,640,657 ЦК України, угода купівлі-продажу житлового будинку (квартири) вважається укладеною, якщо сторони досягли згоди з усіх суттєвих її умов, посвідчили її нотаріально та здійснили її державну реєстрацію.

До угод, які не укладені, не можуть застосовуватися наслідки, передбачені законом у разі про визнання їх недійсними. Все сплачене, передане чи набуте за такими угодами підлягає поверненню як безпідставно набуте за правилами ст.ст. 1212-1214 ЦК України.

21.08.2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали Попередній договір. Згідно п. 1 договору, сторони зобовязуються в строк до 21.09.2013 року укласти у письмовій формі, належний нотаріальному посвідченню та державній реєстрації договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2. Згідно п.3,4 договору, в якості забезпечення виконання сторонами своїх зобовязань, до укладання основного договору купівлі-продажу квартири, покупець передав, а продавець отримав грошові кошти у розмірі 500 дол.США, та 400 грн. Вищезазначена сума розцінюється сторонами як попередній платіж, який забезпечує дію цього договору і в подальшому буде зарахована, як частина розрахунку за основним договором купівлі-продажу.

18.09.2013 року ОСОБА_2 була запрошена до нотаріуса для укладання основного договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3, однак до нотаріуса не зявилась, договір купівлі-продажу спірної квартири відповідно до вимог чинного законодавства не було укладено.

Факт отримання від ОСОБА_3 500 дол. США і 400 грн. ОСОБА_2 не заперечувалось.

25.03.2014 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ОСОБА_4 1-ФП №197831.

Згідно копії свідоцтва про шлюб, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з 21.08.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Після смерті ОСОБА_3, згідно ст.1261 ЦК України, ОСОБА_1 прийняла спадщину, як спадкоємець першої черги.

Позивач ОСОБА_1 просить стягнути сплачені ОСОБА_3 грошові кошти ( 500 дол. США) у подвійному розмірі, вважаючи завдатком.

Такі вимоги підлягають частковому задоволенню.

Договір купівлі-продажу спірної квартири сторони (ОСОБА_3 та ОСОБА_2В.) не уклали. ОСОБА_2 отримано від ОСОБА_3 500 доларів США та 400 грн., які до теперішнього часу не повернуті.

Враховуючи вищевикладені обставини та положення закону, сплачені ОСОБА_3 кошти слід вважати не завдатком а авансом. Розмір авансу становить 500 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 10315 грн., та 400 грн. які підлягають поверненню в одинарному розмірі.

За таких обставин з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 500 дол.США (що в гривневому еквіваленті складає 10315 грн.), та 400 грн., що разом складає 10715 грн.

Посилання позивача ОСОБА_1 на те, що отримана ОСОБА_2 сума від ОСОБА_3 є завдатком, суд вважає безпідставними, оскільки такі твердження не ґрунтуються на вимогах закону.

Твердження ОСОБА_2 про відсутність правових підстав для повернення отриманих грошей, суд вважає безпідставними та не приймає до уваги.

Керуючись ст.ст.6,10,11,60,79,88,209-212,215,218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10715 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243,60 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили через 10 днів з дня його проголошення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в порядку, передбаченому ст.ст.294-296 ЦПК України.

СУДДЯ: В.В. АНДРОЩУК