Апеляційний суд Житомирської області
Справа №276/997/14-ц Головуючий у 1-й інст. Криницький Л. В.
Категорія 27 Доповідач Товянська О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого: судді Товянської О.В.

суддів: Микитюк О.Ю., Гансецької І.А.

при секретарі: Кравчук Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Володарсько - Волинського районного суду Житомирської області від 24 листопада 2014 року, - в с т а н о в и л а:

В серпні 2014 року Банк звернувся до суду з позовом. Просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 8760,66грн. за кредитним договором № б/н від 18.10.2010р., з яких: заборгованість за кредитом - 5430,46грн., % - 1836,84грн., комісія - 600грн., штрафи - 500грн. (фіксована частина), 393,36грн. (процентна складова). Зазначав, що відповідно до укладеного договору 18.10.2010р. ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5500грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення умов вказаного кредитного договору відповідач зобов'язання не виконала.

Рішенням Володарсько - Волинського районного суду Житомирської області від 24 листопада 2014р. позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором в сумі 8760,66грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 5430,46грн., % - 1836,84грн., комісії - 600грн., штрафів - 500грн. (фіксована частина), 393,36грн. (% складова) та 243,60грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з неї 1486,51грн. заборгованості за кредитним договором, з яких заборгованість по кредиту - 1473,60грн., % - 12,91грн. Зазначає, що позивач, вимагаючи повернення боргу в повному обсязі, не заявив вимог про розірвання кредитного договору. Вважає, що суд першої інстанції не перевірив розрахунок заборгованості позивача та незаконно відхилив розрахунок відповідача, внаслідок чого з неї було зайво стягнуто суму комісії та штрафу. Крім того, позивачу не надали ознайомитися з правилами кредитування.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За положеннями ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Як видно з матеріалів справи, між сторонами було укладено кредитний договір № б/н від 18.10.2010р. за яким фінансова установа надала позичальнику кредит в розмірі 5500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідачка підтвердила свою згоду на отримання кредиту на умовах, висунутих банком, своїми підписами в документах на отримання кредиту, наданням своїх персональних даних.

Ст.629,610,611ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

ОСОБА_1 зобов'язання за договором належним чином не виконувала. Розмір заборгованості перед Банком станом на 30.06.2014р. складає 8760,66грн.

Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідач зобов'язаний виконувати договір про надання кредиту відповідно до його умов і законодавства, а Банк вправі вимагати сплати основного боргу, процентів, пені та штрафних санкцій у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань за договором кредиту.

Враховуючи викладене, посилання апелянта на те, що з нею не було проведено переддоговірну роботу щодо укладення кредитного договору є безпідставними.

Суд правильно відмовив у застосуванні позовної давності, виходячи з наступного. Після отримання платіжної картки за вказаним договором її пошкодив банкомат. Тому відповідачці була видана інша картка, яку вона загубила. Взамін загубленої картки їй була видана платіжна картка за № 5211 5374 3948, яка діє по 09/2016 року. Це підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4-7), відповідно до якого ОСОБА_1 періодично користується кредитною карткою і останній раз в рахунок погашення кредиту 31.12.2013 року вносила 200 гривень.

Пеня в розмірі 600грн. нарахована в межах позовної давності.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказів про порушення Банком умов договору ОСОБА_1 суду не надала.

За таких обставин суд обґрунтовано задовольнив позовні вимоги Банку.

Суд апеляційної інстанції двічі оголошував перерву для надання сторонам можливості вирішити справу мирним шляхом. Проте ОСОБА_1 цією можливістю не скористалась, до Банку не з'явилась.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і на законність оскаржуваного рішення не впливають. Судове рішення відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Суд першої інстанції дав відповіді на всі доводи сторін, не порушивши вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як мотивування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308,313-315,319,324,325 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Володарсько - Волинського районного суду Житомирської області від 24 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: