Справа № 522/4619/15-ц
Провадження № 2/522/5117/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.

при секретарі Шеян І. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Золотоніському районі Черкаської області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених сум пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених сум пенсії, в подальшому уточнивши його, посилаючись на те, що 14 серпня 2013 року відповідач, який є курсантом Одеського державного університету внутрішніх справ, звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Золотоніському районі Черкаської області з заявою про призначення йому пенсії по втраті годувальника, як такому, що навчається в вищому навчальному закладі. Пенсія по втраті годувальника відповідачеві була продовжена згідно розпорядження управління від 20 грудня 2013 року на основі поданої відповідачем довідки Одеського державного університету внутрішніх справ від 29 червня 2013 № 176 про зарахування на перший курс, відсутності відомостей про перебування на державному утриманні та період навчання в навчальному закладі з 15 серпня 2012 року по липень-серпень 2015 року, і згідно вказаної довідки було проведено перерахунок пенсії та продовжено її виплату, відповідно до п. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у 100% розмірі.

Також позивач вказує, що 12 грудня 2013 року до управління надійшла інша довідка Одеського державного університету внутрішніх справ від 04 грудня 2013 року № 1899, в якій зазначено, що відповідач являється курсантом 2-го курсу та перебуває на повному державному утриманні. Аналогічна інформація міститься в листі навчального закладу №657 від 28 лютого 2014 року щодо перебування відповідача на повному державному утриманні. Таким чином, в первинній довідці, на підставі якої була призначена пенсія відповідачу, містилась неповна інформація щодо державного забезпечення, а саме в ній не було вказано дату взяття на повне державне утримання. На підставі довідки № 657 та довідки № 1899 розпорядженням Управління Пенсійного фонду України в Золотоніському районі Черкаської області від 21 березня 2014 року було проведено перерахунок пенсії відповідача у відповідності до вимог ст. 39 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у розмірі 50% призначеної пенсії. Тому, в результаті подання ОСОБА_1 недостовірної довідки від 29 червня 2013 року № 176, та приховування факту перебування на повному державному утриманні, відповідачу було надміру виплачені кошти за період з 15 серпня 2012 року по 17 березня 2014 року в сумі 5 596, 00 грн., з яких грошову суму в розмірі 1198, 80 грн. було добровільно виплачено позивачу. Тому, загальна сума заборгованості відповідача становить 4 397, 20 грн.

Представник Управління Пенсійного фонду України в Золотоніському районі Черкаської області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, був сповіщений про розгляд справи належним чином за місцем його реєстрації згідно вимог ст. 74 ЦПК України, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 9 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не повязаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у звязку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» право призначення пенсії по втраті годувальника мають діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років.

Судом встановлено, що 14 серпня 2013 року ОСОБА_1, який є курсантом Одеського державного університету внутрішніх справ, звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Золотоніському районі Черкаської області з заявою про призначення йому пенсії по втраті годувальника, як такому, що навчається в вищому навчальному закладі. Як підставу для отримання пенсії відповідачем була надана довідка університету №176 від 29 червня 2013 року.

Пенсія по втраті годувальника відповідачеві була продовжена згідно розпорядження управління від 20 грудня 2013 року на основі поданої відповідачем довідки Одеського державного університету внутрішніх справ від 29 червня 2013 № 176 про зарахування на перший курс, відсутності відомостей про перебування на державному утриманні та період навчання в навчальному закладі з 15 серпня 2012 року по липень-серпень 2015 року, і згідно вказаної довідки було проведено перерахунок пенсії та продовжено її виплату, відповідно до п. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у 100% розмірі.

Також судом встановлено, що 12 грудня 2013 року до управління надійшла інша довідка Одеського державного університету внутрішніх справ від 04 грудня 2013 року № 1899, в якій зазначено, що відповідач являється курсантом 2-го курсу та перебуває на повному державному утриманні.

Аналогічна інформація міститься в листі навчального закладу №657 від 28 лютого 2014 року щодо перебування відповідача на повному державному утриманні. Таким чином, в первинній довідці, на підставі якої була призначена пенсія відповідачу, містилась неповна інформація щодо державного забезпечення, а саме в ній не було вказано дату взяття на повне державне утримання.

На підставі довідки № 657 та довідки № 1899 розпорядженням Управління Пенсійного фонду України в Золотоніському районі Черкаської області від 21 березня 2014 року було проведено перерахунок пенсії відповідача у відповідності до вимог ст. 39 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у розмірі 50% призначеної пенсії.

Тому, в результаті недостовірних даних в довідці від 29 червня 2013 року № 176, відповідачу було надміру виплачені кошти за період з 15 серпня 2012 року по 17 березня 2014 року в сумі 5 596, 00 грн., з яких грошову суму в розмірі 1198, 80 грн. було добровільно виплачено позивачу.

Таким чином, звертаючись до суду з даним позовом позивач фактично просить здійснити поворот виконання рішення суду. Проте, ч. 2 ст. 382 ЦПК України передбачено, що у справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача.

Механізм утримання надміру виплачених сум пенсій встановлено статтею 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», частина перша якої передбачає, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України №6-4 від 21.03.2003 р. та зареєстрований в Міністерстві юстиції України №374/7695 від 15.05.2003 р.

Згідно з п. 3 цього Порядку повернення коштів проводиться відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім'ї тощо.

Зі змісту зазначених норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, вбачається, що відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе лише за двох умов, зокрема, зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних.

Відносини, пов'язані із встановленням факту фіктивності того чи іншого документа, підпадають під ознаки такого діяння як використання підроблених документів, що відповідно до ст. 358 КК України являється злочином.

З огляду на те, що використання підроблений документів є злочином, передбаченим ст. 358 КК України, суд вважає, що факт підробки документа та використання підробленого документа повинні бути підтверджені вироком суду у кримінальній справі, що набрав законної сили.

Таким чином, суд вважає, що що відповідач не може нести відповідальність за зміст та достовірність офіційних документів, які видаються органами державної влади, іншими організаціями та установами на виконання їх повноважень.

Разом з тим, відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Виходячи із аналізу п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за умови добросовісності виплати таких грошових сум юридичною особою; відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у п.1 ч.1 названої статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не доведено факт зловживань з боку відповідача, його винуватості чи недобросовісності щодо надання недостовірних даних та отримання переплати пенсії.

Правильність наданої університетом довідки, за якою була здійснена виплата пенсії відповідачу, а також сумлінність поведінки одержувача презумуються, у зв'язку з чим ОСОБА_1 є добросовісним набувачем переплачених коштів, а тому вони не підлягають поверненню.

Під час судового розгляду будь-яких даних про зловживання з боку відповідача, позивачем не було надано та судом не було встановлено.

Вищевикладене свідчить про відсутність правових підстав, закріплених частиною першою статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для стягнення з ОСОБА_1 пенсії за період з 15 серпня 2012 року по 17 березня 2014 року в розмірі 4 397, 20 грн., що в свою чергу, є підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Так, стороною позивача не було надано до суду доказів, які б обґрунтовували правомірність заявлених позовних вимог.

Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими і такими, що не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 19, 22, 46 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 1215 ЦК України, ст. ст. 9, 36, 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Управління Пенсійного фонду України в Золотоніському районі Черкаської області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених сум пенсії, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Свячена Ю.Б.