Провадження № 2/638/284/15
11 березня 2015 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:
Головуючого: судді Шишкіна О.В.,
при секретарі: Голуб Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,
01.08.2014 року до суду надійшла уточнена позовна заява, якою залучено в якості співвідповідача по справі ОСОБА_1 та збільшено ціну позову до 15513288,11 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивачем вказано, що 01 липня 2008 року між Закритим акціонерним товариством ОТП банк, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство ОТП Банк (надалі - Банк), та Громадянином України ОСОБА_2 (надані - Відповідач 1) був укладений Кредитний договір №СМ-SМЕ 706/242/2008 (далі - Кредитний договір).
18 травня 2011 року між Публічним акціонерним товариством ОТП Банк та Товариством з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна (надалі - Позивач) у відповідності до ст.ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н.
Згідно з вищевказаним договором Публічне акціонерне товариство ОТП Банк відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна прийняло на себе зобов'язання за кредитним договором №СМ-SМЕ 706/242/2008 від 01.07.2008 року та за договором іпотеки №РМ- SМЕ 706/242/2008 від 01.07.2008 року, у звязку із чим до Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна (надалі - Позивач) перейшли всі права Публічного акціонерного товариства ОТП Банк щодо права вимоги до Боржника за кредитним договором №СМ-SМЕ 706/242/2008 від 01.07.2008 року та за договором іпотеки №РМ- SМЕ 706/242/2008 від 01.07.2008 року.
Згідно з Кредитним договором №СМ-SМЕ 706/242/2008 від 01.07.2008року Банк надав Відповідачу кредит в сумі 252800,00 доларів США.
Відповідач, в свою чергу, зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в Кредитному договорі (зокрема, в п. 1.6. Кредитного договору, з підпунктами), а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом, в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором (зокрема, в п.п. 1.4., 1.5. Кредитного договору, з підпунктами). Згідно з п. 1.5.1. з підпунктами частини 2 Кредитного договору повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється Відповідачем 1 щомісяця у розмірі та строки визначені у Графіку Платежів (додаток №1 до Кредитного договору).
В порушення зазначених вище умов Кредитного договору, а також ст.ст.- 509, 526, 1054 ЦК України Відповідачем не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачені відсотки.
Таким чином, загальна сума заборгованості ОСОБА_3 за Кредитним договором №СМ-SМЕ 706/242/2008 від 01.07.2008 року, станом на станом на 31.07.2014 року становить:
- сума залишку заборгованості за кредитом в розмірі 260278,37 доларів США,
- сума пені за прострочення виконання зобовязання в розмірі 12156621,05 гривень;
загальна сума заборгованості за кредитом та відсотками складає 277474,71 доларів США, по за курсом встановленим НБУ на 31.07.2014 р. (12,09 гривень за 1 долар США ) становить 3356667,06 гривень, а з урахуванням суми пені заборгованість складає 15513288,11 грн.
01 липня 2008 року, в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №СМ-SМЕ 706/242/2008 від 01.07.2008року, Банк і Відповідач уклали договір іпотеки №РМ- SМЕ 706/242/2008 від 01.07.2008 року (надалі - договір іпотеки). Згідно з договором іпотеки, Відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення 1-го поверху №58-1-:58-7 в літ. А-5 загальною площею 79,3 кв.м., розташовані за адресою: м. Харків, вул. Новгородська, б. 38/44. Майно належить Відповідачу на праві власності Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 липня 2006 року, справа №2-5981, право власності на яку зареєстровано в Комунальному підприємстві Харківське міське бюро технічної інвентаризації 12.06.2008 року згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19172801, реєстраційний номер 11503142, номер запису П-425/130 в книзі 1
Відповідно до п. 6.2. договору іпотеки, Іпотекодержатель (Позивач) має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із визначених договором обставин, у тому числі у разі несплати Боржником (Відповідачем) Позивачу будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі; порушення Відповідачем будь-якого із зобовязань за ст.5 договору іпотеки; інших обставин, передбачених чинним законодавством України.
У судове засідання сторони не зявились, повідомлялись завчасно та належним чином. Представником позивача за довіреністю подано клопотання про розгляд справи у відсутності представника. Повістка, направлена на адресу відповідача замовним листом із повідомленням, повернулась до суду за закінченням термінів зберігання. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу в порядку ст.ст. 224-226 ЦПК України.
Відповідно до п.3 ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Отже, суд вважає, що відповідачі були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Повідомлень про причини неявки від них не надходило.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
01 липня 2008 року між Закритим акціонерним товариством ОТП Банк та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № СМ-SМЕ 706/242/2008, відповідно до якого банк передає останньому кредит у сумі 252800,00 доларів США із платою за користування отриманими грошима відповідно до п.2 та 3 частини 1 Договору та кінцевим терміном повернення кредиту до 03 липня 2023 року.
На забезпечення боргових зобовязань за укладеним кредитним договором між банком та ОСОБА_2 01.07.2008 року укладено договір іпотеки № РМ - SМЕ 706/242/2008, відповідно до якого позичальник забезпечив перед банком свої зобовязання предметом іпотеки - надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення 1-го поверху №58-1-:58-7 в літ. А-5 загальною площею 79,3 кв.м., розташовані за адресою: м. Харків, вул. Новгородська, б. 38/44. Майно належить Відповідачу на праві власності Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 липня 2006 року, справа №2-5981, право власності на яку зареєстровано в Комунальному підприємстві Харківське міське бюро технічної інвентаризації 12.06.2008 року згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19172801, реєстраційний номер 11503142, номер запису П-425/130 в книзі 1.
Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), згідно з ст. 514 вказаного кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
18 травня 2011 року між Публічним акціонерним товариством ОТП Банк та Товариством з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н, відповідно до якого Публічне акціонерне товариство ОТП Банк відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна прийняло на себе зобов'язання за кредитним договором №СМ-SМЕ 706/242/2008 від 01.07.2008 року та за договором іпотеки №РМ- SМЕ 706/242/2008 від 01.07.2008 року.
Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна набуло усіх прав вимоги за кредитними договорами, включаючи права вимоги до боржників щодо сплати суми основного боргу, процентів, штрафних санкцій.
Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ст. 610 Цивільного Кодексу України Порушенням зобов'язання визнаються його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Як вбачається з матеріалів справи, кредитні кошти, надані ОСОБА_2, були використані ним в повному обсязі.
Відповідно до п.п. 1.5.1., 1.9. кредитного договору повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником щомісяця шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок, якщо інше не передбачене договором. Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником або поручителем, або майновим поручителем своїх боргових та інших зобов'язань за цим договором або умов договору іпотеки та договору поруки. При цьому виконання боргових зобов'язань повинно бути проведене протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги.
З матеріалів справи, встановлено, що позичальник ОСОБА_2 порушує умови кредитного договору, несвоєчасно повертає отримані в банку грошові кошти, в результаті чого у нього утворилася заборгованість за кредитним договором. №СМ-SМЕ 706/242/2008 від 01.07.2008 року, станом на 31.07.2014 року становить:
- сума залишку заборгованості за кредитом в розмірі 260278,37 доларів США,
- сума пені за прострочення виконання зобовязання в розмірі 12156621,05 гривень;
загальна сума заборгованості за кредитом та відсотками складає 277474,71 доларів США, по за курсом встановленим НБУ на 31.07.2014 р. (12,09 гривень за 1 долар США ) становить 3356667,06 гривень, а з урахуванням суми пені заборгованість складає 15513288,11 грн.
Статтями 1048, 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів від суми позики згідно з умовами договору.
Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки зобов'язання ОСОБА_2за кредитним договором не виконав, тому слід стягнути з відповідача в користь позивача кредитну заборгованість за кредитним договором.
Відповідно до п. 6.2. договору іпотеки, Іпотекодержатель (Позивач) має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин:
несплати Боржником (Відповідачем) Позивачу будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі; порушення Відповідачем будь-якого із зобоовязань за ст.5 договору іпотеки; інших обставин, передбачених чинним законодавством України.
Статтею 35 Закону України Про іпотеку передбачено, що Іпотекодержатель, а в нашому випадку Позивач, має право звернутись у будь-якій час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.
Відповідно до ст. 7 Закону України Про іпотеку за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором.
Приписами ст. 6 Закону України Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати встановлено, що Позивач має право організувати продаж предмета іпотеки шляхом укладення договору купівлі-продажу між Іпотекодавцем та покупцем або продати від свого імені, якщо це передбачено іпотечним договором, або Іпотекодержатель та іпотекодавець досягли відповідної згоди шляхом укладення договору про задоволення вимог Іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню. При цьому кошти за придбану нерухомість покупець сплачує на банківські рахунки Іпотекодержателя.
Відповідно до ст. 36 Закону України Про іпотеку, договором про задоволення вимог Іпотекодержателя також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, яке визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.
Пунктом 6.4 договору іпотеки передбачено, що Позивач має право застосувати спосіб позасудового врегулювання в порядку, передбаченому чинним законодавством України, у тому числі згідно зі ст.ст. 37, 38 Закону України Про іпотеку.
Відповідно ст.39 Закону України Про іпотеку, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України "Про іпотеку".
Частиною 1 ст. 38 Закону України Про іпотеку передбачено, якщо рішення суду передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, Іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити Іпотекодавця.
Відповідно до ч.5 ст. 38 Закону України Про іпотеку, ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.
Таким чином Позивач має право задовольнити свої вимоги за кредитним договором у повному обсязі шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій особі-покупцеві.
Відповідно до ст. 34 Закону України Про іпотеку, після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між Іпотекодавцем і Іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий Іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом.
Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду.
З метою забезпечення повної реалізації Позивачем своїх прав, як Іпотекодержателя та запобігання спричинення Іпотекодавцем перешкод для подальшої реалізації предмету іпотеки та можливих дій щодо погіршення стану предмета іпотеки, вважаємо за необхідне передати ТОВ ОТП Факторинг Україна дане нерухоме майно в управління Іпотекодержателя з наданням права обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, заміни замків, а також укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами.
При задоволенні позовної заяви, суд враховує і розяснення, викладені у п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, відповідно до якого, суди мають виходити з того, що з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом.
Статтями 6 та 7 названого договору іпотеки закріплено саме такі застереження, що цілком відповідає вимогам Закону.
Відповідно до ст. 39 Закону України Про іпотеку, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, у рішенні суду, крім іншого, зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки, таким способом може бути реалізація предмета іпотекодержателем самостійно від свого імені будь-якій особі - покупцеві з застосуванням процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України „Про іпотеку".
У відповідності до вказаної Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України, в рішенні суду в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).
Окрім того, що стосується положення Закону України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, який набрав чинності 07.06.2014 року, суд вважає, що даний Закон не є підставою для відмови в задоволенні позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 1 даного Закону протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України Про заставу та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України Про іпотеку, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.
Отже, даним Законом введено мораторій на примусове відчуження житлових приміщень, які є предметом іпотеки та забезпечують виконання зобов'язань позичальниками за валютними кредитами.
Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 79, 209, 212, 214, 224-226 ЦПК України,суд -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг України до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.
Встановити початкову ціну продажу предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності, на час продажу.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом 10 днів з моменту отримання його копії.

Рішення може бути переглянуто за заявою відповідача, поданою до Дзержинського районного суду міста Харкова протягом 10 днів з моменту отримання його копії.

Головуючий: суддя