У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Маляренка А.В., Нагорняка В.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на майно та виселення, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 11 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 про звернення стягнення на майно та виселення.

Позивач посилався на те, що 18 травня 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № МКН0GК00001226, відповідно до умов якого ОСОБА_4 отримала від позивача кредит в розмірі 13 752 дол. США зі сплатою 12 % річних, з кінцевим терміном повернення 15 травня 2020 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем і відповідачем було укладено договір іпотеки, згідно з умовами якого відповідачка надала в іпотеку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 своїх зобов'язань перед за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 04 грудня 2013 року становить 9 237,55 дол. США.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 липня 2014 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 11 грудня 2014 року рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 липня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк», суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за договором про іпотечні кредити від 19 лютого 2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» передало Компанії «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 Пі-Еіл-Сі» право вимоги за договором іпотеки від 18 травня 2005 року. Згідно з довіреністю від 10 березня 2010 року Компанія «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 Пі-Еіл-Сі» уповноважила ПАТ КБ «ПриватБанк» на представлення її інтересів у судах. Разом із тим, п. 5.1 довіреності встановлені обмеження, а саме: цією довіреністю не надані повноваження відчужувати, продавати або створювати будь-яке забезпечення стосовно будь-яких прав вимог емітента за будь-яким кредитами або іпотеками. Отже, ПАТ КБ «ПриватБанк» позбавлений права звернення стягнення на майно шляхом продажу предмета іпотеки. Крім того, Компанія «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 Пі-Еіл-Сі», як іпотекодержатель, довіреністю уповноважила ПАТ КБ «ПриватБанк» бути її представником, тобто діяти від її імені, в свою чергу ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом від свого імені про звернення стягнення на майно, шляхом продажу предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк», а не іпотекодержателем.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції та з її оцінкою.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судом апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 11 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Леванчук А.О. Маляренко А.В. Нагорняк В.А.