Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи 2-374/12 головуючий у 1-й інстанції Іваненко О.В.
провадження № 22-ц/778/4358/15 суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Кухарь С.В., Панкеєва О.В.,

при секретарі Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 Леонтієвича на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 березня 2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ольвія» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 Леонтієвича, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, треті особи: Семенівська сільська рада, ОСОБА_21, КП «ММБТІ», про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

ТОВ «Ольвія» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 Леонтієвича, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19. ОСОБА_20, за участю третьої особи: ОСОБА_21, Семенівської сільської ради, КП «ММБТІ», про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності.

В обґрунтування позову зазначивши, що ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_19, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_5, ОСОБА_15, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_16, ОСОБА_14, ОСОБА_2, ОСОБА_18, ОСОБА_7, ОСОБА_26, ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності від 31 жовтня 2000 року, виданого Семенівською сільською радою Мелітопольського району належав на праві приватної власності комплекс будівель, розташований на полі №6 в селі Семенівка Мелітопольського району (копія свідоцтва про право власності додається).

14.05.2003 року між ТОВ «Ольвія», в особі директора ОСОБА_27 та ОСОБА_3, яка діяла на підставі довіреності від 01.07.2001 року, наданої відповідачами та Договору про спільне володіння, користування і розпорядження майном, був укладений договір купівлі-продажу майна, що знаходиться у спільній частковій власності. Відповідно до вищевказаного договору, «Продавець» ОСОБА_3 передала у власність «Покупцю» ТОВ «Ольвія» майно, а саме комплекс будівель, розташований на полі № 6, в селі Семенівка Мелітопольського району, перелік якого вказаний у додатку №2 до договору купівлі-продажу майна, що знаходиться у спільній частковій власності від 14.05.2003 року (копія договору купівлі-продажу та довіреності додається).

Відповідно до п.1.3 договору купівлі-продажу майна, що знаходиться у спільній частковій власності від 14.05.2003 року, право власності на Майно переходить після підписання акта приймання-передачі.

18 вересня 2003 року був підписаний Акт приймання-передачі, відповідно до якого ТОВ «Ольвія» прийняло комплекс будівель, розташованих на полі № 6, в селі Семенівка Мелітопольського району. Таким чином, з 18.09.2003 року до ТОВ «Ольвія» перейшло право власності на вищезазначений комплекс будівель. Вартість майна складало 35 000 (Тридцять п'ять тисяч) гривень, які відповідачі по дійсному позову отримали в повному обсязі.

Між «Покупцем» ТОВ «Ольвія» та «Продавцем» по договору ОСОБА_3 були погоджені всі належні істотні умови купівлі-продажу комплексу. Зокрема, щодо предмета, ціни, передачі майна у власність. Крім того відбулося повне виконання договору, що підтверджується актом приймання-передачі від 18.09.2003 року та повною оплатою всієї вартості проданого майна (копія акту приймання-передачі додається).

Договір купівлі-продажу комплексу будівель, розташованих на полі № 6, в селі Семенівка Мелітопольського району від 14.05.2003 року не був нотаріально посвідчений, в зв'язку з тим, що в той час у відповідача ОСОБА_3 не було необхідних документів укладання договору в нотаріальній конторі.

Не дивлячись на вищевказане, ТОВ «Ольвія», починаючи з 2003 року володіла та користувалася придбаним майном, та несла витрати по його утриманню, про що свідчить сплата комунальних платежів за користування комплексом, приписи видані державними інспекторами управління з контролю за використанням та охороною земель на ім'я представників ТОВ «Ольвія» та інші.

Крім того, на території комплексу будівель СТФ-4, ТОВ «Ольвія» було здійснено перепланування будівель, про що свідчать поточні зміни, які внесені та зареєстровані Комунальним підприємством «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» в поверхові плани будівель комплексу (копії яких додаються до позовної заяви). В подальшому вищезазначеному комплексу будівель СТФ-4, розташованому на території Семенівської сільської ради був присвоєний адрес - м. Мелітополь, вул. Чайковського, 197/1, що підтверджується копією рішення №67 виконавчого комітету Семенівської сільської ради Мелітопольського району від 22.06.2006 року, доданого до даного позову.

В квітні 2008 році відповідачі по дійсному позову, звернулися до Комунального підприємства «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» з заявою про надання витягу з реєстру прав власності для відчуження будівель та споруд за адресою по вул. Чайковського, 197/1 в м. Мелітополі товариству з обмеженою відповідальністю «Ольвія».

09.08.2008 року спеціалістами КП «ММБТІ» було здійснено обстеження комплексу будівель по вул.Чайковського, 197/1 в м.Мелітополі. За проведення вищевказаних робіт, саме ТОВ «Ольвія» сплатило КП «ММБТІ» кошти в розмірі 3650,51 грн., що підтверджується копією квитанції №025700451 від 10 липня 2008 року, виданою на ім'я представника товариства ОСОБА_28.

КП «ММБТІ» виготовило технічну документацію на комплекс будівель та споруд, розташований за адресою м. Мелітополь, вул. Чайковського 197/1, який в теперішній час складається: - з будівлі «А-1», загальною площею 548,9 м2, основною - 489,7 м2, будівлі «Б-І», загальною площею - 161,3 м2, основною - 161,3 м2, будівлі «В-1», загальною площею-1759,8 м , основною -1642,8 м , будівлі «Г-1», загальною площею - 47,4 м , основоною - 41,6 м2, будівлі «Д-1», загальною площею - 1239,4 м , основною - 1164,1 м , будівлі «Ж-1», загальною площею - 36,3 м , основною - 36,3 м , будівлі «Л-1», загальною площею - 10,2 м, основною -10,2 м2, будівлі «Н-1», загальною площею - 2,2 м2, будівлі «0-1», загальною площею - 5,0 м, будівлі «У-1», загальною площею - 86,4 м , основною - 67,8 м , навісу «Р», розмірами 80,0x2,35м., навісу «Т», розмірами 75,0x2,35м., навісу «С», розмірами 80,0x2,35м., навісу «П», розмірами 80,0x2,35м., вбиральні-душу «М», артезіанської свердловини № 13, водонапірної вежі № 14 та водопроводу № 15.

Проте, в теперішній час відповідачі ухиляються від нотаріального оформлення договору купівлі-продажу майна укладеного між ТОВ «Ольвія» та ними, в інтересах яких діяла на підставі довіреності ОСОБА_3

Приймаючи до уваги, що усі істотні умови по вищевказаним угодам, укладеним між ТОВ «Ольвія» і ОСОБА_3 від 14.05.2003 року, сторонами виконані, відбулося повне виконання договору, але тому, що з вини відповідачів угода не була нотаріально посвідчена і не зареєстрована в Реєстрі правочинів, вважаємо, що суд вправі визнати договір дійсним, визнав за товариством з обмеженою відповідальністю «Ольвія» право власності на комплекс будівель та споруд, розташований за адресою м. Мелітополь, вул. Чайковського 197/1.

У зв'язку з зазначеним та посилаючись на те, що у позасудовому порядку вирішити питання про визнання за ТОВ «Ольвія» права власності неможливо, позивач був вимушений звертатися до суду з даним позовом за захистом свого права власності та просив суд визнати дійсним договір купівлі-продажу комплексу будівель, розташованих на полі №6 в селі Семенівка Мелітопольського району від 14.05.2003 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ольвія» та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 Леонтієвичем, ОСОБА_24, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_25, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_22, ОСОБА_26, ОСОБА_23, в інтересах яких діяла на підставі довіреності від 01.07.2001 року ОСОБА_3 та визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Ольвія» право власності на комплекс будівель та споруд, розташований за адресою м. Мелітополь, вул. Чайковського 197/1, що складається з будівлі «А-1», загальною площею 548,9 м2, основною - 489,7 м2, будівлі «Б-1», загальною площею -161,3 м2, основною - 161,3 м2, будівлі «В-1», загальною площею - 1759,8 м2, основною -1642,8 м2, будівлі «Г-1», загальною площею - 47,4 м, основною - 41,6 м , будівлі «Д-1», загальною площею -1239,4 м, основною -1164,1 м , будівлі «Ж-1», загальною площею - 36,3 м , основною - 36,3 м , будівлі «Л-1», загальною площею - 10,2 м2, основною - 10,2 м , будівлі «Н-1», загальною площею - 2,2 м2, будівлі «0-1», загальною площею - 5,0 м2, будівлі «У-1», загальною площею - 86,4 м2, основною - 67,8 м2, навісу «Р», розмірами 80,0x2,35м., навісу «Т», розмірами 75,0x2,35м., навісу «С», розмірами 80,0x2,35м., навісу «П», розмірами 80,0x2,35м., вбиральні-душу «М», артезіанської свердловини № 13, водонапірної вежі № 14 та водопроводу № 15.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 березня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано дійсним договір купівлі-продажу комплексу будівель, розташованих на полі № 6 в с.Семенівна Мелітопольського району від 14.05.2003 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ольвія» та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 Леонтієвичем, ОСОБА_24, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_25, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_23, в інтересах яких діяла на підставі довіреності від 01.07.2001 року ОСОБА_3.

На вказане рішення суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити у повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_19, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_5, ОСОБА_15, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_16, ОСОБА_14, ОСОБА_2, ОСОБА_18, ОСОБА_7, ОСОБА_26, ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності від 31 жовтня 2000 року, виданого Семенівською сільською радою Мелітопольського району належав на праві приватної власності комплекс будівель, розташований на полі №6 в селі Семенівка Мелітопольського району (а.с.7).

01.07.2001 року власники вищевказаного комплексу надали довіреність на користування та розпорядження цим майном ОСОБА_3, яка була завірена секретарем Семенівської сільської ради (а.с.8-10).

14.05.2003 року між ТОВ «Ольвія», в особі директора ОСОБА_29, згідно Статуту та дорученню (а.с.28-34) та ОСОБА_3, яка діяла на підставі довіреності від 01.07.2001 року, наданої відповідачами та Договору про спільне володіння, користування і розпорядження майном, був укладений договір купівлі-продажу майна, що знаходиться у спільній частковій власності (а.с.11-12). Відповідно до якого, «Продавець» ОСОБА_3 передала у власність «Покупцю» ТОВ «Ольвія» комплекс будівель, розташований на полі № 6, в селі Семенівка Мелітопольського району, перелік якого вказаний у додатку №2 до договору купівлі-продажу майна, що знаходиться у спільній частковій власності від 14.05.2003 року (а.с.13).

18 вересня 2003 року був підписаний Акт приймання-передачі, відповідно до якого ТОВ «Ольвія» прийняло комплекс будівель, розташованих на полі № 6, в селі Семенівка Мелітопольського району. Вартість майна складало 35 000 (Тридцять п'ять тисяч) гривень, які відповідачі по дійсному позову отримали в повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Ольвія» в частині визнання дійсним договору купівлі-продажу комплексу будівель, суд першої інстанції виходив із того, що між «Покупцем» ТОВ «Ольвія» та «Продавцем» по договору ОСОБА_3 були погоджені всі належні істотні умови купівлі-продажу комплексу, щодо предмета, ціни, передачі майна у власність, відбулося повне виконання договору, за актом приймання-передачі від 18.09.2003 року та повна оплата всієї вартості проданого майна (а.с.15).

Суд першої інстанції дійшов висновку проте, що виконав усі умови договору купівлі-продажу, за вимогами діючого на той час ЦК УРСР, ТОВ «Ольвія», починаючи з 2003 року володіла та користувалася придбаним майном, та несла витрати по його утриманню, про що свідчить сплата комунальних платежів за користування комплексом, приписи видані державними інспекторами управління з контролю за використанням та охороною земель на ім'я представників ТОВ «Ольвія» та інш. На території комплексу будівель СТФ-4, ТОВ «Ольвія» було здійснено перепланування будівель, які внесені та зареєстровані Комунальним підприємством «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» в поверхові плани будівель комплексу. В подальшому вищезазначеному комплексу будівель СТФ-4, розташованому на території Семенівської сільської ради був присвоєний адрес м. Мелітополь, вул. Чайковського, 197/1, що підтверджено рішенням виконавчого комітету Семенівської сільської ради Мелітопольського району № 67 від 22.06.2006 року (а.с.16-26).

Для оформлення права власності ТОВ «Ольвія», в квітні 2008 році відповідачі звернулися до КП «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» з заявою про надання витягу з реєстру прав власності для відчуження будівель та споруд за адресою по вул.Чайковського, 197/1 в м. Мелітополі товариству з обмеженою відповідальністю «Ольвія». 09.08.2008 року спеціалістами КП «ММБТІ» було здійснено обстеження комплексу будівель по вул. Чайковського, 197/1 в м. Мелітополі. За проведення вищевказаних робіт, ТОВ «Ольвія» сплатило КП «ММБТІ» 3650,51 грн.

КП «ММБТІ» виготовило технічну документацію на комплекс будівель та споруд, розташований за адресою м. Мелітополь, вул. Чайковського 197/1, який в теперішній час складається: - з будівлі «А-1», загальною площею 548,9 м2, основною - 489,7 м2, будівлі «Б-1», загальною площею - 161,3 м2, основною - 161,3 м2, будівлі «В-1», загальною площею - 1759,8 м2, основною - 1642,8 м2, будівлі «Г-1», загальною площею - 47,4 м2, основоною - 41,6 м2, будівлі «Д-1», загальною площею - 1239,4 м , основною - 1164,1 м , будівлі «Ж-1», загальною площею - 36,3 м , основною - 36,3 м , будівлі «Л-1», загальною площею - 10,2 м , основною -10,2 м2, будівлі «Н-1», загальною площею - 2,2 м2, будівлі «0-1», загальною площею - 5,0 м2, будівлі «У-1», загальною площею - 86,4 м2, основною - 67,8 м2, навісу «Р», розмірами 80,0x2,35м., навісу «Т», розмірами 75,0x2,35м., навісу «С», розмірами 80,0x2,35м., навісу «П», розмірами 80,0x2,35м., вбиральні-душу «М», артезіанської свердловини № 13, водонапірної вежі № 14 та водопроводу № 15.

Суд дійшов висновку проте, що відповідачі ухиляються від нотаріального оформлення договору купівлі-продажу майна, укладеного між ТОВ «Ольвія» та ними, в інтересах яких діяла на підставі довіреності ОСОБА_3 та оскільки усі істотні умови по вищевказаним угодам, укладеним між ТОВ «Ольвія» і ОСОБА_3 від 14.05.2003 року, сторонами виконані, відбулося повне виконання договору, ТОВ «Ольвія» до теперішнього часу користується та фактично володіє спірним комплексом, жодних претензій від відповідачів до ТОВ «Ольвія» та ОСОБА_3 матеріального характеру щодо невиконання договірних зобовязань не було, але з вини відповідачів угода не була нотаріально посвідчена і не зареєстрована в Реєстрі право чинів, в позасудовому порядку вирішити питання про визнання дійсним договору купівлі-продажу комплексу будівель не можуть і тому за правилами ст.47 ч.2 ЦК Української РСР (1963 року) визнав дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна.

Згідно вимог ст.47 ч.2 ЦК Української РСР (1963 року в редакції на час укладання правочину), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що довіреність ОСОБА_3 є недійсною, оскільки не була нотаріальна посвідчена.

За правилами ст. 65 ЦК УРСР в редакції 1963 року довіреність на укладення угод, що потребують нотаріальної форми, а також на вчинення дій щодо державних, кооперативних та інших громадських організацій повинна бути нотаріально посвідчена, за винятком випадків, передбачених у цьому Кодексі, та інших випадків, коли спеціальними правилами допущена інша форма довіреності.

ЦК УРСР в редакції 1963 року укладення угоди щодо нежилого приміщення не потребувало нотаріального посвідчення, та за вимогами п. 1 ч. 1 ст. 44 ЦК Української РСР договір щодо нерухомого майна (окрім жилого будинку ст. 227 ЦК УРСР, де законом визначено нотаріальна форма) повинен був укладатися в письмовій формі і обовязковому нотаріальному посвідченню не підлягав.

Отже доводи апеляційної скарги проте, що довіреність на відчуження нерухомого майна відносно нежилого приміщення мала бути нотаріальна посвідчена не узгоджується із ст. 44, 65 ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Посилання в апеляційній скарзі проте, що за правилами ст. 220 ЦК України договір від 14.05.2003 року між ТОВ «Ольвія», та ОСОБА_3, є нікчемним, оскільки можливість визнання нотаріально не посвідченого договору дійсним не застосовується до договорів, які крім нотаріального посвідчення підлягають ще і державній реєстрації, бо момент укладення таких договорів повязується з їх державною реєстрацією, без чого вони не є укладеними не в повному обсязі відповідають обставинам справи.

На час укладення договору 14.05.2003 року - діяв ЦК УРСР в редакції 1963 року, який на відміну від ЦК України (ч. 1 ст. 210, ч. 3 ст. 640 ЦК України), не повязував з державною реєстрацією договору момент його юридичного укладення, державна реєстрація договору за чинним на час виникнення спірних правовідносин ЦК Української РСР такого правового значення не мала і за правилами ч. 1 ст. 128 ЦК Української РСР, право власності у набувача майна за договором виникало з моменту передачі речі, а в цій справі спірне приміщення передавалося за Актом приймання-передачі 18 вересня 2003 року.

Відповідно до частин 1,4 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Колегія судів не може погодитися із рішенням суду із наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції не звернув увагу проте, що за положеннями закону можливо визнання дійсним в судовому порядку лише договору, який за законом підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню.

Так, відповідно до ст. 47 ЦК Української РСР, який був чинним на час укладення між сторонами договору купівлі-продажу спірного нежилого приміщення, нотаріальне посвідчення договору було обовязковим лише у випадках, прямо передбачених в законі. Недодержання в таких випадках нотаріальної форми тягло за собою недійсність такого договору. Однак, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Судом встановлено, що предметом спірного договору було нежиле приміщення, договір щодо відчуження якого на підставі п. 1 ч. 1 ст. 44 ЦК Української РСР повинен був укладатися в письмовій формі і обовязковому нотаріальному посвідченню не підлягав.

Отже, правові підстави для визнання такого договору дійсним в судовому порядку відсутні.

Саме до такої правової позиції дійшов Верховний Суд України 22.02.2012 року у справі 6-19965вов10 від 22.02.2012 року.

В цій справі суд першої інстанції на це уваги не звернув та помилково визнав письмовий договір, який обовязковому нотаріальному посвідченню не підлягав, що відповідно до статті 309 ЦК України є підставою для скасування рішення суду та відмови у задоволенні позову.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про визнання право власності за ТОВ «Ольвія» на комплекс будівель та споруд, розташованих за адресою м.Мелітополь, вул. Чайковського, 197/1 не оскаржується.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог підлягає скасуванню з вищевикладених мотивів з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Леонтієвича задовольнити частково.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 березня 2015 рокуу цій справі в частині задоволення позовних вимог про визнання дійсним договору купівлі-продажу від 14.05.2003 року комплексу будівель, розташованих на полі № 6 в с.Семенівна Мелітопольського району скасувати. Ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ольвія» на користь ОСОБА_2 Леонтієвича понесені ним судові витрати при подачі апеляційної скарги у сумі 121 гривня 80 копійок.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог рішення суду першої інстанції в апеляційній інстанції не оскаржувалося.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді