У х в а л а

31 серпня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сеніна Ю.Л.,Романюка Я.М.,Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 червня 2014 року, рішення Апеляційного суду Одеської області від 19 листопада 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 березня 2015 року в справі за позовом Альтера

ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання угоди дійсною та такою, що відбулася, визнання права власності,

в с т а н о в и л а:

5 серпня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із зазначеною заявою про перегляд судових рішень на підставі пункту 1 статті 355 ЦПК України.

У заяві ОСОБА_4 зазначає, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18 червня 2014 року визнано угоду такою, що відбулася та дійсною в частині купівлі-продажу земельної ділянки, а також визнано за ним право власності на земельну ділянку. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 19 листопада 2014 року рішення районного суду скасовано, постановлено нове рішення про відмову в позові. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 березня 2015 року касаційну скаргу на рішення судів відхилено.

ОСОБА_4 просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 червня 2014 року, рішення Апеляційного суду Одеської області від 19 листопада 2014 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 березня 2015 року, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, зокрема статей 47, 224, 227 Цивільного кодексу УРСР та статей 218, 220 Цивільного кодексу України.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 наводить ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 7 вересня 2011 року та 24 квітня 2013 року.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився суд касаційної інстанцій, виходив із того, що не доведено факт ухилення відповідачів від нотаріального посвідчення угоди.

Зміст наданих для порівняння ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 вересня 2011 року та 24 квітня 2013 року не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання угоди дійсною та такою, що відбулася, визнання права власності за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 червня 2014 року, рішення Апеляційного суду Одеської області від 19 листопада 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 березня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
Я.М. Романюк
В.М. Сімоненко