02 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого: Качана В.Я.
Суддів: Рейнарт І.М., Барановської Л.В.
при секретарі: Мікітчак А.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 вересня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення відсотків, пені та відшкодування збитків, -
У листопаді 2012 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення відсотків, пені та відшкодування збитків.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25 вересня 2012 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06.12.2012 рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 вересня 2012 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.04.2014 ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 06.12.2012 скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 20.05.2014 апеляційну скаргу задоволено частково, рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 вересня 2012 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено з інших правових підстав.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.10.2014 рішення Апеляційного суду м. Києва від 20.05.2014 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Справа № 2-228/12-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1313/2015
Головуючий у суді першої інстанції Вовк С.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Качан В.Я.
В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить суд скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 вересня 2012 року, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов та: стягнути з Фірми «Т.М.М.» - ТОВ на користь ОСОБА_1 2 092 988,56 грн. процентів; стягнути з Фірми «Т.М.М.» - ТОВ на користь ОСОБА_1 590 721,62 грн. неустойки (пені); стягнути з Фірми «Т.М.М.» - ТОВ на користь ОСОБА_1 376 293,30 грн. доходу від майна ОСОБА_1, що зберігалося Фірмою «Т.М.М.» - ТОВ без достатньої правової підстави; стягнути з Фірми «Т.М.М.» - ТОВ на користь ОСОБА_1 2 729 400,00 грн. збитків (упущеної вигоди).

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 12.12.2005 між ОСОБА_1 та Фірмою «Т.М.М.» - ТОВ було укладено інвестиційний договір № 194-12/Зв, за умовами якого ОСОБА_1 інвестувала у будівництво житлового будинку АДРЕСА_1, а Фірма «Т.М.М.» - ТОВ зобов'язалась передати їй у власність трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 151,68 кв.м.

Із довідки від 16.06.2009, виданої Фірмою «Т.М.М.» - ТОВ, вбачається, що ОСОБА_1 повністю профінансувала будівництво квартири АДРЕСА_1, сума попередньої оплати становить 4 667 967,00 грн.

Згідно п. п. 3.4 та 6.2 інвестиційного договору № 194-12/Зв від 12.12.2005 Фірма «Т.М.М.» - ТОВ зобов'язалася ввести в експлуатацію будинок АДРЕСА_1 до 31.08.2007 та протягом 90-та днів з цієї дати провести оздоблювальні роботи, квартира мала бути передана ОСОБА_1 протягом 60-ти днів з дати завершення оздоблювальних робіт.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до вимог п. 6.3 договору Фірма «Т.М.М.» - ТОВ зверталася до ОСОБА_1 з листами про запрошення до офісу компанії для підписання акту прийому-передачі приміщення, які позивачем були отримані належним чином.

21.09.2011 ОСОБА_1 зявилася до Фірми «Т.М.М.» - ТОВ для підписання акту прийому-передачі приміщення.

Проте, п. 6.4 інвестиційного договору передбачено, що інвестор зобов'язаний з'явитися протягом 7 днів з моменту отримання повідомлення.

Згідно п. 6.5 інвестиційного договору підприємство не несе відповідальність перед інвестором у разі нез'явлення інвестора у встановлений строк для підписання акта прийому-передачі приміщення при умові належного повідомлення з боку підприємства згідно умов договору.

Вирішуючи питання про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довела належними та допустимими доказами порушення відповідачем термінів виконання зобов'язання за інвестиційним договором.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог саме із зазначених підстав, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 Закону України «Про інвестиційну діяльність» Інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об'єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект. Такими цінностями можуть бути, зокрема, нерухоме майно. Інвестиційною діяльністю є сукупність практичних дій громадян, юридичних осіб і держави щодо реалізації інвестицій.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що уклавши договір про участь у фінансуванні будівництва, між сторонами виникли інвестиційні правовідносини, які регулюються Законом України «Про інвестиційну діяльність», який встановлює загальні принципи, правові та організаційні засади залучення коштів фізичних та юридичних осіб в інвестиційну діяльність, а також відповідальність за недодержання договірних зобов'язань, а сторони стають учасниками інвестиційного процесу.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог, проте з інших підстав, а саме, у зв'язку із тим, що правовідносини між сторонами регулюються законодавством про інвестиційну діяльність, доказів порушення інвестиційного договору матеріали справи не містять, тому позовні вимоги в даному випадку є безпідставними.

За таких обставин, рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 вересня 2012 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з інших підстав.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 вересня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення відсотків, пені та відшкодування збитків скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення відсотків, пені та відшкодування збитків відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: