АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/2389/14-ц Номер провадження 22-ц/786/509/15Головуючий у 1-й інстанції Куц Т. О. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Пікуля В.П., Прядкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою та доповненнями до неї ОСОБА_2

на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 27 листопада 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, за участю третьої особи ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суд з позовом до ОСОБА_4, за участю третьої особи ОСОБА_5, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування свого позову зазначала, що перебуває з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, від якого мають доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, її вихованням та утриманням займається вона. Відповідач на утримання дитини надає матеріальну допомогу, але вважає, що в недостатньому обсязі для повноцінного розвитку дитини. Відповідач має ще одну дитину, на яку з нього проводяться стягнення за виконавчим листом.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 27 листопада 2014 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї, ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення місцевого суду та ухвалення нового про задоволення її позову в повному обсязі.

Апелянт вважає рішення суду необ'єктивним, необґрунтованим та таким що винесене з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що остання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Так, відмовляючи в задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що позивачем не надано доказів, що її права потребують захисту, оскільки як було встановлено в судовому засіданні відповідач добровільно сплачує дитині ОСОБА_6 аліменти у сумі, що перевищує мінімальний, достатній для задоволення її розумних потреб.

Однак, такий висновок суду не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 181 Сімейного Кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч.2 ст. 182 СК України.

При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно.

Судом встановлено, що сторони перебувають у фактичних шлюбних відносинах та проживають за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач і відповідач мають доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні з'ясовано, що ОСОБА_4 займається вихованням доньки ОСОБА_6 та надає матеріальну допомогу позивачу на її утримання.

Як слідує із пояснень відповідача, він надає позивачу матеріальну допомогу на утримання дочки ОСОБА_7, яка складає не менше 400 грн. щомісячно, що є дещо більшим за мінімальний розмір аліментів у 2014 року для дитини до 6 років (з 01.10.2014 року мінімальний розмір аліментів становить 330,6 грн.).

Підставою для звернення позивача до суду стало надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання їхньої дитини в недостатньому розмірі, хоча його матеріальний та фізичний стан, на думку позивача, дозволяє надавати матеріальну допомогу у більшому розмірі.

Таким чином, надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дитини у добровільному порядку не свідчить про досягнення домовленості між сторонами по справі про спосіб виконання відповідачем свого обов'язку по утримуванню дитини відповідно до ч.1ст. 181 Сімейного Кодексу України.

У зв'язку з чим, колегія суддів вважає, що оскільки позивач наполягає на стягненні аліментів на утримання доньки на підставі рішення суду, то суд першої інстанції дійшов помилкового висновку стосовно того, що підстави для задоволення позову відсутні.

Аналіз ст.183 СК України передбачає, що розмір частки від заробітку, що припадатиме на утримання дитини, законом не встановлюється, а визначається судом у кожному конкретному випадку стягнення аліментів з урахуванням обставин, які передбачені у ст. 182 СК України.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 19 жовтня 2009 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімального розміру аліментів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 07.08.2009 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 21.01.2027 року.

Відповідно до рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 27.11.2014 року, ОСОБА_4 позбавлений батьківських прав у відношенні неповнолітньої ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно зазначеного рішення про позбавлення батьківських прав відповідач має заборгованість по виконавчим листам № 2-1338 та № 2-1337, виданих Комсомольським міським судом про стягнення аліментів на користь ОСОБА_5 в сумі 18 984 грн. 75 коп. та 16 039 грн. 20 коп. відповідно.

Як вбачається з довідки № 1428 від 26.08.2014 року, ОСОБА_4 з 13.12.2011 року працює у ТОВ «Феррострой» на посаді електрозварювальника зфа та його середня заробітна плата за останні шість місяців становить 4806 грн. 16 коп.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з доводами позивача про стягнення з відповідача аліментів на дочку ОСОБА_7 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, оскільки визначений розмір аліментів є об'єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та обов'язку обох батьків її утримувати.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243, 60 грн.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального права та на підставі п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 309, ст. 313, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу та доповнення до неї ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 27 листопада 2014 року - скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_3 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м. Комсомольська Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, проживаючого по АДРЕСА_1, працюючого у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Феррострой», що знаходиться за адресою: вул. Будівельників, 16 в м. Комсомольську Полтавської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, аліменти на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_10 у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 вересня 2014 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 243, 60 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ Панченко О.О.

Судді: /підпис/ Пікуль В.П. /підпис/ Прядкіна О.В.

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області _______________ О.О. Панченко