У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,
суддів:Леванчука А.О.,Мазур Л.М., Маляренка А.В.,Нагорняка В.А.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_6 про стягнення боргу за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року публічне акціонерне товариство «Дельта банк» (далі − ПАТ «Дельта банк») звернулося з позовом до ОСОБА_6 про стягнення боргу за кредитним договором від 21 грудня 2007 року № 469/ФКВ-07 у розмірі 252 576 грн 72 коп.

Позивач посилався на те, що 21 грудня 2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі - ТОВ «Український промисловий банк») та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір № 469/ФКВ-07, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 28 836 доларів США зі сплатою 8 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 21 грудня 2007 року по 19 грудня 2013 року.

30 червня 2010 року між ТОВ «Український промисловий банк», Національним банком України та ПАТ «Дельта банк» був укладений договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Український промисловий банк» на користь ПАТ «Дельта банк», відповідно до п. 4.1. якого, в порядку, обсязі та на умовах визначених договором, ТОВ «Український промисловий банк» (відступає) ПАТ «Дельта банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком України, ПАТ «Дельта банк» змінює ТОВ «Український промисловий банк», як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а згідно п. 4.2. договору, внаслідок передачі ТОВ «Український промисловий банк» ПАТ «Дельта банк» прав вимоги до боржників, ПАТ «Дельта банк» переходить (відступається) право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитним та забезпечувальними договорами.

У порушення умов кредитного договору позичальник кредитні кошти своєчасно не повернув, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 3 вересня 2013 року становила 252 576 грн 72 коп. і складалася з: 164 735 грн 73 коп. заборгованості за кредитом, 61 570 грн 40 коп. заборгованості зі сплати відсотків, 13 194 грн. 04 коп. комісії.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 березня 2014 року в задоволенні позову ПАТ «Дельта банк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 травня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано й ухвалено нове рішення у справі про часткове задоволення позову ПАТ «Дельта банк», стягнуто на його користь з ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором від

21 грудня 2007 року № 469/ФКВ-07 у розмірі 204 135 грн 89 коп. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 порушує питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального та матеріального права, із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Рішення судів не відповідають цим вимогам.

Під час розгляду справи судами попередніх судових інстанцій встановлено, що 21 грудня 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір № 469/ФКВ-07, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 28 836 доларів США зі сплатою 8 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 21 грудня 2007 року по 19 грудня 2013 року. Мета кредитування - придбання автомобіля. Відповідач ОСОБА_6 не виконала свої зобов'язання з погашення кредиту та відсотків за його користування, в результаті чого станом на 3 вересня 2013 року за нею рахувалася заборгованість у загальному розмірі 252 576 грн 72 коп.

30 червня 2010 року між ТОВ «Український промисловий банк», Національним банком України та ПАТ «Дельта банк» був укладений договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Український промисловий банк» на користь ПАТ «Дельта банк». Пунктом 4.1. цього договору передбачено, що в порядку, обсязі та на умовах визначених договором, ТОВ «Український промисловий банк» (відступає) ПАТ «Дельта банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком України, ПАТ «Дельта банк» змінює ТОВ «Український промисловий банк», як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а згідно п. 4.2. договору, внаслідок передачі ТОВ «Український промисловий банк» ПАТ «Дельта банк» прав вимоги до боржників, ПАТ «Дельта банк» переходить (відступається) право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитним та забезпечувальними договорами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, в тому числі, й передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За положенням ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що підтверджень про передачу ПАТ «Дельта банк» права вимоги саме до боржника ОСОБА_6 замість ТОВ «Український промисловий банк» за укладеним 21 грудня 2007 року кредитним договором, вказаний вище договір від 30 червня 2010 року про передачу активів та кредитних зобов'язань не містить.

Апеляційний суд не погодився з таким висновком суду першої інстанції і дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта банк», виходячи із того, що позивач надав достатньо доказів на підтвердження свого права на звернення до суду з відповідним позовом. Однак разом з цим, суд вважав, що оскільки банком не дотримано вимог ст. 517 ЦК України щодо надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні, а тому враховуючи положення ч. 2 ст. 516 ЦК України дійшов висновку про стягнення фактичного розміру невиконаного грошового зобов'язання за кредитним договором у гривневому еквіваленті станом на 1 червня 2010 року у розмірі 204 135 грн 89 коп.

Належним чином перевіривши всі обставини справи, колегія суддів вважає, що висновок суду апеляційної інстанції про наявність у ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за вказаним позовом виключно із посиланням на п. 4.1. договору від 30 червня 2010 року, є правильним. Однак разом з цим, відповідно до умов кредитного договору від 21 грудня 2007 року № 469/ФКВ-07, а саме п. 2.4 передбачено, що повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами в розмірі не менш як 400 доларів США по двадцяте число (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, дозволяється дострокове повне або часткове повернення кредиту. У випадку внесення позичальником коштів на повернення заборгованості за кредитом у сумі, що перевищує розмір щомісячного платежу по кредиту, надлишкова сума коштів, після виконання п. 2.9 та п. 4.2.2 цього договору, зараховується в рахунок повернення кредиту. Розмір останнього платежу по остаточному погашенню кредиту дорівнює залишку заборгованості по кредиту на дату остаточного погашення та може відрізнятись від розміру щомісячного платежу по кредиту, зазначеного у п. 2.4. У випадку внесення платежу по кредиту та/або процентах, комісіях в післяопераційний час днем погашення заборгованості вважається наступний за днем внесення платежу робочий день.

У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 6 листопада 2013 року, у справі № 6-116цс13, зазначено, що відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

У разі встановлення у договорі різних видів цивільно-правової відповідальності за різні порушення його умов, одночасне застосування таких заходів відповідальності не свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем надано заяву про застосування позовної давності (а. с. 69). При цьому, останній платіж нею було здійснено у жовтні 2008 року.

У порушення вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, судами першої та апеляційної інстанцій, належним чином не було перевірено доводи відповідача в частині застосування норм закону щодо позовної давності та залишено поза увагою його заяву про застосування позовної давності.

Оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і ці порушення були допущені як місцевим судом, так і апеляційним судом, то рішення цих судових інстанцій підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 березня 2014 року та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 травня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська Судді: А.О. Леванчук Л.М. Мазур А.В. Маляренко В.А. Нагорняк