Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Смолка І.О. Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 331/6859/14
03 лютого 2015 року Справа № 22ц/778/150/15
У Х В А Л А

Іменем України

Коллегія судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді: Подліянова Г.С., Дашковська А.В.

секретар - Мельник З.П.

при участі: прокурора - адвоката -

____________________________________________________________________________________________

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 29.10.2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Український бізнес банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, Товариство з обмеженою відповідальністю "Юженергомонтаж" про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року Публічне акціонерне товариство товариства "Український бізнес банк" (далі-Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 і Товариства з обмеженою відповідальністю "Юженергомонтаж" (далі-Товариство) про стягнення заборгованості кредитним договором, стверджуючи, що за договором надання кредиту овердрафт № 39.416-45 від 26.08.2011 року та Додатковими угодами до нього від 29.02.2012 року, 29.08.2012 року Товариство одержало у Банку грошові кошти у розмірі 88 000 грн. з виплатою 21% річних терміном до 28.02.2013 року. Про те свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та відсотків за користування кредитом не виконує. У зв'язку з цим станом на 27.08.2014 року виникла заборгованість на загальну суму 90 323 грн. 81 коп., із яких: кредитна заборгованість - 80 950 грн. 73 коп., несплачені відсотки - 3 116 грн. 52 коп., пеня - 6 256 грн. 56 коп.. Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 за окремим договорами є поручителями боржника. Посилаючись на викладене заявник прохав солідарно стягнути з відповідачів на користь Банку зазначену заборгованість.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 29.10.2014 року вимоги задоволені.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 наполягав на скасуванні ухваленого рішення в частині задоволеня вимог щодо присудження заборгованості з нього як поручителя.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палаті з розгляду цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Матеріали справи свідчать, що за договором надання кредиту овердрафт № 39.416-45 від 26.08.2011 року Банк зобов'язався надати Товариству грошові кошти у сумі 100 000 грн. зі сплатою 17% річних на термін до 29.02.2011 року (а.с.8).

В подальшому, Додатковими угодами від 29.02.2012 і 29.08.2012 року, змінювалась сума кредиту та проценти за користування кредитом (а.с.12,14).

За останньою угодою Позичальник отримав в Банку 90 000 грн. зі сплатою 21% річних з терміном повернення 28.02.2013 року.

Товариство не сумлінно виконувало прийняті зобов'язання, в зв'язку з чим виникла заборгованість на загальну суму 90 323 грн. 81 коп., із яких: кредитна заборгованість - 80 950 грн. 73 коп., несплачені відсотки - 3 116 грн. 52 коп., пеня - 6 256 грн. 56 коп. (а.с.77,78).

Наявність кредитної заборгованості Боржником не спростована.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За нормами ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Таким чином, за правилами ст.1050 ЦК боржник зобов'язаний мав би сплатити позивачу всі нараховані і несплачені суми за умовами договору.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, кожен окремо, поручилися перед Банком за виконання боржником свого обов'язку (а.с.7).

Банк направив відповідачу ОСОБА_1, повідомлення (претензію), у зв'язку з порушенням порядку сплати кредитних коштів. Проінформував про розмір заборгованості та вимагав сплатити її (а.с.59).

Зобов'язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

У апеляційній скарзі та у суді першої інстанції ОСОБА_1 твердив на тому, що він не надавав згоду на забезпечення виконання умов Додаткової угоди від 29.02.2012 року до кредитного договору, а саме - не підписував Договір про внесення змін до основного Договору поруки, у зв'язку з чим на підставі п.1 ст.559 ЦК, вважає поруку припиненою.

Кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається (ст.10 п.3 ЦПК).

За клопотанням ОСОБА_1 суд призначав у справі судову почеркознавчу експертизу для з'ясування правдивості заявленого аргументу про неналежність підпису (а.с.143).

Обсяг необхідних та достатніх для експертного дослідження матеріалів і перевірка (огляд) матеріалів, які підлягають направленню на експертизу, з точки зору їх повноти та придатності для проведення експертизи, визначався судом за погодженням сторін та представників сторін у справі.

Дослідження було виконане у Науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області. За повідомленням експертної установи підпис у кредитному договорі виконаний не відповідачем (а.с.187).

Через граничну стислість досліджуваного об'єкту (підпису), стилю та спрощеною вибудовою його виконання, а також відсутністю будь-яких характерних особливостей вчинення підпису (графічних інформативних елементів), експерт прийшов до висновку про неможливість встановлення комплексу ознак для ідентифікації виконавця підпису (а.с.191).

Такий висновок не дає підстав вважати встановленим той факт, що підпис в договорі виконаний не ОСОБА_1, як на те він посилається в апеляційній скарзі.

Для складання своїх висновків і виконання ухвали суду, експерт не зажадав від суду необхідності інших даних (додаткових документів).

Після ознайомлення з результатами експертних висновків й на підтвердження своїх заяв про недійсність підпису ОСОБА_1 не заявляв жодних клопотань про проведення нових чи додаткових експертиз.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин якими обґрунтовуються позовні вимоги (ст.57 ЦПК).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.59 п.2 ЦПК).

Ідентифікація (факт) виконання підпису особи є предметом судово-почеркознавчої експертизи.

Рецензія спеціаліста щодо факту невиконання ОСОБА_1 підпису не може спростовувати висновки судової експертизи, оскільки вони мають тільки консультативний характер (ст.190 ЦПК) (а.с.211).

Окрім того, спеціаліст говорить ймовірність свого висновку.

Отже на момент, ухвалення рішення у справі, дані щодо підпису ОСОБА_1 Додаткової угоди від 29.02.2012 року до договору поруки не спростовані.

В аспекті викладеного, суд першої інстанції прийшов до правильних висновків у справі.

Керуючись ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України, судова колегія, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 29.10.2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала судової колегії може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: