У Х В А Л А

22 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Лященко Н.П.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 в частині перегляду Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 жовтня 2014 року, клопотання про поновлення строку для подання вказаної заяви у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа - приватний нотаріус Лавута Тетяна Олександрівна, про визнання заповіту недійсним, та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, третя особа - приватний нотаріус Лавута Тетяна Олександрівна, про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и л а :

15 вересня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 жовтня 2014 року з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 225, 1257 ЦК України, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

На підтвердження обґрунтування підстави для подання заяви про перегляд зазначеного судового рішення, передбаченої частиною першою статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 червня 2014 року.

Водночас, ОСОБА_4 порушує питання про поновлення строку для подання заяви про перегляд судового рішення, посилаючись на незадовільний стан здоров'я, зокрема перебування на амбулаторному лікуванні в період з 12 червня 2015 року по 15 вересня 2015 року, що підтверджується відповідними медичними довідками.

Обговоривши вказане клопотання, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що воно не підлягає задоволенню, оскільки перебування ОСОБА_4 на амбулаторному лікуванні у вказаний період не позбавляло його права звернутись до суду у передбачений законодавством строк із заявою про перегляд судових рішень, а відтак наведені доводи щодо причин пропуску строку для подання заяви про перегляд судових рішень не є поважними.

Відповідно до положень статті 72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Оскільки ОСОБА_4 заява про перегляд судового рішення подана після спливу тримісячного строку, передбаченого статтею 356 ЦПК України, з дня ухвалення оскаржуваного судового рішення і з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання на підтвердження підстав перегляду, встановлених статтею 355 ЦПК України; наведені доводи заявника про причини пропуску процесуального строку не є поважними, а тому за положеннями статті 72 ЦПК України вказану заяву слід залишити без розгляду.

Керуючись статтею 72, частиною першою статті 356 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку для подання заяви в частині перегляду Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 жовтня 2014 року відмовити.

Заяву ОСОБА_4 в частині перегляду вищезазначеного судового рішення залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко

В.М. Сімоненко