У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Черненко В.А.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - орган опіки та піклування Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області, про позбавлення батьківських прав, за касаційною скаргою ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення апеляційного суду Харківської області від 13 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого Андріївською селищною радою Балаклійського району Харківської області 07 квітня 2008 року, є батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Під час пологів дитина отримала родову травму, у результаті чого є інвалідом дитинства, у неї дитячий церебральний параліч, подвійна геміплегія, затримка темпів розвитку. Син потребує постійного догляду матері, амбулаторного і стаціонарного лікування, а також тривалої реабілітації, та придбання допоміжних засобів. Шлюб між нею та відповідачем розірваний. Відповідач матеріально нічим, окрім аліментів, не допомагає. Багато років працює за кордоном в Ірландії, сином не цікавиться з часу народження.

У зв'язку з цим просила суд позбавити ОСОБА_4 батьківських прав у відношенні сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 04 серпня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 13 листопада 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Позбавлено батьківських прав ОСОБА_4 відносно дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив із того, що позивачем не доведено наявність достатніх підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, крім того це є крайній захід впливу на батька дитини, з огляду ще й на той факт, що жодні інші більш м'які заходи впливу до нього не застосовувались.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що надані у справі докази вказують на свідоме небажання відповідача належним чином виконувати батьківські обов'язки, піклуватись про дитину, її здоров'я та займатись її вихованням.

Такий висновок апеляційного суду ґрунтується на матеріалах справи та відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 12 травня 2009 року відділом РАЦС Балаклійського районного управління юстиції Харківської області, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а. с. 8).

Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 7).

Згідно довідки дитячої поліклініки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, страждає на дитячий церебральний параліч, подвійну геміплегию, затримку темпів розвитку, є інвалідом дитинства, потребує постійного догляду матері, амбулаторного, стаціонарного і санаторно-курортного лікування, а також тривалої реабілітації, придбання допоміжних засобів (шведська стінка, візок та ін.) (а. с. 9).

ОСОБА_6 проживає разом з матір'ю - ОСОБА_3 (а. с. 10).

Відповідач постійно проживає за межами України - в Ірландії, має там дружину та дитину, що ним не заперечується.

У ч. 1 ст. 164 СК України наведено перелік підстав позбавлення батьківських прав, який складається з шести пунктів. Він охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Для задоволення позову достатньо впевнитись в одному з них.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_3 як на підставу для позбавлення відповідача батьківських прав посилалась на п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України (ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини).

Ухилення від виконання батьківських обов'язків передбачає систематичне невиконання обов'язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, не задовольняти життєво важливих потреб дитини).

Так у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 неодноразово зверталася до суду з позовами про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини-інваліда, додаткових витрат на утримання дитини.

З довідки відділу ДВС Балаклійського районного управління юстиції Харківської області від 06 квітня 2010 року вбачається, що ОСОБА_4 з моменту видачі виконавчих листів, з 30 квітня 2009 року, по квітень 2010 року сплатив лише 2 тис. грн., заборгованість по аліментах була виплачена лише після постановлення Балаклійським районним судом ухвали від 23 квітня 2010 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України (а. с. 41, 42, 46, 48-50, 52).

Згідно з довідки медичного закладу № 819 від 24 липня 2014 року на прийом до лікаря-педіатра та лікаря-невролога звертається лише мати дитини - ОСОБА_3, батько дитини на прийом до лікарів з дитиною не звертався (а. с. 51).

Крім того, мати відповідача - ОСОБА_5 вказувала, що ОСОБА_4 майже щороку приїжджає в Україну до с. Андріївка Балаклійського району Харківської області. Тобто мав реальну можливість бачити свого сина ОСОБА_6, проте з дитиною не спілкувався, про стан її здоров'я не цікавився.

Доводи відповідача, що ОСОБА_3 перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною не підтверджені жодними доказами.

Доводи касаційної скарги, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, вини в діях відповідача немає, та посилання на висновок Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області, як органа опіки та піклування та служби у справах дітей про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав, згідно якого ОСОБА_4 не зловживає спиртними напоями, приводів до міліції не має, питання про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 184 КпАП України ОСОБА_3 не ініціювала (а. с. 73), а тому правові підстави для задоволення позову відсутні, спростовуються наступними обставинами.

Так, дійсно у залежності від конкретної ситуації в сім'ї позбавленню батьківських прав можуть передувати превентивні заходи впливу на батьків (бесіди, попередження з боку органів опіки і піклування, органів внутрішніх справ, надання сім'ї необхідної допомоги, накладення адміністративної відповідальності).

Проте з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 постійно перебуває за кордоном, тому застосовувати до нього превентивні заходи впливу не можливо, а докази надані позивачкою свідчать про байдуже ставлення до фізичного та духовного виховання дитини, її стану здоров'я, та про свідоме ухилення відповідача від обов'язків, як батька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Таким чином висновок апеляційного суду, що відповідач свідомо не бажає виконувати батьківські обов'язки, піклуватись про дитину, її здоров'я та займатись її вихованням, є вірним та ґрунтується на матеріалах справи.

Оскільки ухвалене у справі рішення апеляційного суду є законними і обґрунтованими, доводами касаційної скарги не спростоване, підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст. ст. 333, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 13 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко