Справа № 444/1666/14 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин Я.М.
Провадження № 22-ц/783/1713/15 Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Ванівського О.М., Гриновця Б.М.

При секретарі: Жукровській Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 21 листопада 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 6909 грн. 33 коп. та моральної шкоди в розмірі 150 000 грн. завданої злочином.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Покликається на те, що в межах кримінальної справи порушеної проти відповідача, позивач написала заяву про те, що їй відшкодовано матеріальну та моральну шкоду в повному обсязі, але дана обставина не відповідає дійсності у зв'язку з тим, що розмір заподіяної матеріальної шкоди становить 46 909, 33 грн., а відповідач передав в якості відшкодування суму в розмірі 40 000 грн. А відтак відповідачу слід сплатити різницю.

Крім того, на час складення відповідної заяви позивачка не могла оцінити всієї повноти моральних страждань внаслідок втрати сина. А тому і не могла вірно визначити і розміру відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення на підтримання та заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров"ю та майну потерпілих при експлуатації транспортних засобів на території України.

У відповідності до ст. 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" метою здійснення даного страхування є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров"ю та майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальника.

Статтею 22.2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров"ю, майну третьої особи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 29 червня 2009 року біля 01 год. вночі, ОСОБА_4 керуючи автомобілем КАМАЗ з причепом р/н НОМЕР_1 на автодорозі Львів - Рава - Руська біля с. Дорошів Жовківського району Львівської області порушивши правила дорожнього руху України виїхав на смугу зустрічного руху де здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2109 р/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 в результаті зіткнення автомобілі отримали технічні пошкодження, а ОСОБА_5 тілесні ушкодження від яких помер на місці пригоди.

На час ДТП цивільна відповідальність автомобіля КАМАЗ була застрахована в страховій компанії "Оранта".

Вироком Жовківського районного суду Львівської області від 23 березня 2011 року ОСОБА_4 визнано винним та засуджено за ст. 286 ч. 2 КК України.

В липні 2014 року ОСОБА_2 (яка є матір"ю ОСОБА_5) звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної злочином та просила стягнути з відповідача в її користь 6 900, 33 грн. матеріальної та 150 000 грн. моральної шкоди.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції вірно виходив з того, що вироком Жовківського районного суду Львівської області від 21 березня 2011 року, яким засуджено ОСОБА_4 встановлено, що останній відшкодував збитки потерпілій - ОСОБА_2 В матеріалах кримінальної наявна заява ОСОБА_2 (а.с. 203) про те, що вона не має до ОСОБА_4 жодних претензій матеріального та морального характеру, оскільки такі їй відшкодовано в повному об'ємі.

Судом також достовірно встановлено, що цивільно правова відповідальність винуватця ДТП була застрахована в страховій компанії "Оранта", ліміт відповідальності страхового поліса, якої становить 50 000 грн.

З вимогою про відшкодування матеріальної і моральної шкоди до страхової компанії позивач не зверталась. Вимоги заявлені позивачем до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди заявлені в межах ліміту страхового поліса.

Страхова компанія "Оранта" до участі в справі в якості відповідача залучена не була.

Враховуючи вищенаведене, судом вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура розгляду передбачена ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

А тому, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч. 1 п. 1, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 21 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з часу набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: