Справа №592/1608/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Хитров Б. В.
Номер провадження 22-ц/788/931/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Попруги С. В.,

суддів - Гагіна М. В. , Ільченко О. Ю.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 квітня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про захист прав споживачів, стягнення збитків та моральної шкоди за невиконання договору про надання туристичних послуг,-

в с т а н о в и л а:

20 лютого 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, обґрунтовуючи його тим, що в січні 2015 року він звернувся до відповідача з метою придбання туристичних послуг з організації проведення туристичного туру до Шрі-Ланки, який мав відбутися в період з 19 по 27 січня 2015 року.

13 січня 2015 року між сторонами було укладено договір, за яким фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (турагент) зобов'язувався відповідно до заявки позивача забезпечити надання йому комплексу туристичних послуг. Пунктом 2.1.2 Договору встановлено обов'язок Турагента забезпечити бронювання туристичних послуг відповідно до заявки, пунктом 2.1.3 - забезпечити необхідними документами: ваучер, страховий поліс, авіаквитки на авіарейсах згідно з графіком відправлення за маршрутом вказаним в заявці. Вартість послуги відповідно укладеного Договору склала 50170 грн. У момент підписання договору позивач передав фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 грошові кошти в якості передоплати в розмірі 3000 грн. для бронювання зазначеного туру та пізніше 47170 грн., після чого йому було надано Додаток 1 з відміткою про оплату.

17 січня 2015 року відповідач (турагент) повідомив його про відміну туру туроператором TOB «Ньюз Тревел». Після чого позивач склав письмову заяву на ім'я фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 та TОB «Ньюз Тревел» про повернення грошей, проте до цього часу йому кошти не повернуто.

Крім того, позивач вказує, що у зв'язку з невиконанням договору про надання туристичних послуг, поглиблених відсутністю будь-якої інформації про причини невиконання своїх зобов'язань за договором, відмовою в повернені коштів йому завдано моральну шкоду, яка полягала в суттєвих емоційних моральних стражданнях, яку він оцінює в розмірі 15000 грн.

Посилаючись на такі обставини та уточнивши позовні вимоги ОСОБА_3 просив стягнути лише з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на його користь 50170 грн. майнових збитків та 15000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 квітня 2015 року відмовлено в позові ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Всі доводи апеляційної скарги по суті зводяться до наступного: 1) суд першої інстанції не врахував, що ТОВ «Ньюз тревел» не є стороною договору про надання туристичних послуг від 13 січня 2015 року, а тому дійшов помилкового висновку, що оскільки порушення законодавства в галузі туристичних послуг за вищевказаним договором від 13 січня 2015 року сталося з вини туроператора ТОВ «Ньюз тревел», то відповідальність за дане порушення не може нести фізична особа-підприємець ОСОБА_4; 2) відповідно до зазначеного договору від 13 січня 2015 року обов'язком саме відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 було забезпечити бронювання туристичних послуг відповідно до заявки, та забезпечити необхідними документами: ваучер, страховий поліс, авіаквітки на авіарейсах згідно з графіком відправлення за маршрутом вказаним в заявці, чого зроблено не було; 3) суд помилково послався на правову позицію Верховного Суду України викладену у постанові від 03 липня 2013 року, оскільки в цій постанові встановлений факт видачі туроператором ваучера, який є формою письмового договору на туристичне обслуговування, а в даних спірних правовідносинах ваучер туроператором не видавався і суд помилково прирівняв підтвердження заявки ОСОБА_5 до ваучера TОB "Ньюз Тревел" від 14 січня 2015 року, отриманого через фізичну особу-підприємця ОСОБА_4

У судовому засіданні представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги, а фізична особа-підприємець ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_7 заперечували проти них, вважали рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що в січні 2015 року позивач звернувся до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, за адресою: АДРЕСА_1, з метою придбання туристичних послуг з організації проведення туристичного туру до Шрі-Ланки, який повинен, був відбутися в період з 19 по 27 січня 2015 року.

13 січня 2015 року між сторонами було укладено договір за яким турагент - фізична особа-підприємець ОСОБА_4 зобов'язувався відповідно до заявки позивача забезпечити надання йому комплексу туристичних послуг (п. 1.1. Договору).

Пунктом 2.1.2 Договору встановлено обов'язок турагента забезпечити бронювання туристичних послуг відповідно до заявки, пунктом 2.1.3 - забезпечити необхідними документами: ваучер, страховий поліс, авіаквитки на авіарейсах згідно з графіком відправлення за маршрутом вказаним в заявці.

Вартість послуги відповідно укладеного Договору склала 50170 грн. У момент підписання договору позивач передав фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 грошові кошти в якості передоплати в розмірі 3000,00 грн. для бронювання зазначеного туру та 47170 грн., після чого йому було надано Додаток 1 з відміткою про оплату.

17 січня 2015 року позивача повідомив фізична особа-підприємець ОСОБА_4, що на сайті TOB «Ньюз Тревел» з'явилась інформація про відміну туру, а тому сплачені ОСОБА_3 кошти повертати буде TOB «Ньюз Тревел». Позивач склав та направив письмову заяву на ім'я фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 та TОB «Ньюз Тревел» про повернення грошових коштів сплачених за вищевказаним договором. TOB «Ньюз Тревёл» вказану заяву про повернення коштів отримало 26 січня 2015 року, проте на цей час позивачу грошові кошти не повернуто, ані фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4, а ні TОB «Ньюз Тревел».

Позивач звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 та ТОВ «Ньюз Тревел» про стягнення майнових збитків та моральної шкоди. 18 березня 2015 року, відповідно до заяви (вх. №8886) про уточнення позовних вимог, позов уточнив та в судовому засіданні від 02 квітня 2015 року відмовився від позовних вимог до ТОВ «Ньюз тревел», які ухвалою суду від 02 квітня 2015 року були залишені без розгляду.

Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що майнову відповідальність несе суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, тобто порушив умови договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг та за вини якого замовнику завдано збитків.

Пунктом 7.1 статті 7 агентського договору, укладеного 12 травня 2011 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 та ТОВ "Ньюз Тревел", передбачено, що у разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) своїх зобов'язань за договором однією зі сторін сторона, що порушила своє зобов'язання, несе відповідальність відповідно до чинного законодавства.

Пунктом 3.1.3 статті 3 агентського договору передбачено обов'язок туропреатора проводити бронювання туристичних послуг згідно з прийнятими до виконання замовленнями. Відповідно до пункту 1 Додатку 1 (без дати і номера) до агентського договору турагент може проводити бронювання туру лише в туроператора.

Указаним агентським договором установлено порядок заміни замовлених туристичних послуг. Так, згідно з пунктом 4.11 статті 4 у разі, якщо після підтвердження прийняття замовлення до виконання, туроператор не може виконати власних зобов'язань щодо надання замовлених туристичних послуг, він письмово повідомляє турагента: про неможливість виконання раніше прийнятого до виконання замовлення, про можливі варіанти зміни кількісних, цінових (тарифних) та/або якісних характеристик туристичних послуг, включених у замовлення. У такому разі турагент повинен протягом 2 (двох) банківських днів з моменту отримання такого повідомлення від туроператора узгодити його із замовником і направити туроператору нове замовлення.

Таким чином, порушення законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги за договором від 13 січня 2015 року укладеним між ОСОБА_3 та турагентом в особі фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, відбулось з вини туроператора - ТОВ «Ньюз Тревел», тому відповідальність, за дане порушення, не може нести інший суб'єкт туристичної діяльності з надання туристичних послуг, ніж туроператор.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд України в своїй постанові № 6-42цс13 від 03 липня 2013 року визначивши відповідну правову позицію.

Підтвердження ТОВ «Ньюз тревел» від 14 січня 2015 року отриманої через ПП ОСОБА_4 заявки ОСОБА_3 на туристичну поїздку до Шри-Ланки з зазначенням терміну перебування, готелю, харчування, авіарейсів (туди - назад), трансферту, страховки є ваучером в розумінні ст. 23 ЗУ «Про туризм», виданим ТОВ «Ньюз Тревел» позивачу, як споживачу туристичних послуг.

Позивач та його представник наполягали на захисті прав саме шляхом стягнення коштів з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, мотивуючи це наявністю письмового договору саме з ним та відсутністю письмового договору з ТОВ « Ньюз Тревел».

Фізична особа-підприємця ОСОБА_4 виконав свою частину зобов'язань по наданню позивачу туристичних послуг - знайшов для позивача тур відповідно до його вимог та отримав від ТОВ «Ньюз Тревел» підтвердження прийнятті заявки, коштами отриманими від ОСОБА_3 оплатив вказаному товариству від імені ОСОБА_3 вартість туру.

Саме ТОВ «Ньюз Тревел» не виконало свою частину зобов'язань по наданню позивачу туристичних послуг, повідомивши, що з 17 січня 2015 року через падіння попиту, негативною політичною ситуацією призупиняє відправку туристів та запропонувала механізм повернення коштів. Позивач ОСОБА_3 17 січня 2015 року відповідно до інформації отриманої від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 письмово звернувся до ТОВ «Ньюз Тревел» з заявою про повернення всієї суми коштів сплачених за туристичні послуги - 50170 грн.

За таких обставин, вина фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 відсутня, а тому шкода, завдана позивачу повинна відшкодовуватися особою, що завдала дану шкоду, тобто туроператором, яким є ТОВ «Ньюз Тревел».

Проте, повністю погодитись з такими висновками суду неможливо з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України, зокрема передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Суд першої інстанції названих вимог закону дотримався не повністю.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 13 січня 2015 року фізична особа-підприємець ОСОБА_4 та ОСОБА_3 уклали договір відповідно якого фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (Турагент) зобов'язався відповідно до заявки ОСОБА_3 (Туриста) на бронювання забезпечити надання комплексу туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов'язався на умовах даного договору прийняти їх та оплатити (а.с. 8).

Пунктами 2.1.2 та 2.1.3 вищевказаного Договору передбачено, що турагент (фізична особа-підприємець ОСОБА_4.) зобов'язується забезпечити бронювання туристичних послуг відповідно до заявки туриста (ОСОБА_3.) та забезпечити останнього необхідними документами: ваучер, страховий поліс, авіаквитки на авіарейсах згідно з графіком відправлення за маршрутом, вказаним в заявці.

Відповідно до п. 3.1 Договору у випадку невикористання умов даного договору з боку турагента, турист має право вимагати повернення коштів за ненадані послуги, за умови дотримання вимог п. 3.6 договору.

Пунктом 3.6 Договору передбачено, що у випадку не відповідності умов туру з умовами даного договору, турист зобов'язаний повідомити туроператора не пізніше трьох днів з моменту їх виявлення. У противному випадку претензії туриста не приймаються та компенсації не підлягають.

Додатком №1 до зазначеного договору визначені конкретні умови комплексу туристичних послуг (туристичний продукт), а саме: маршрут туру - Київ-Коломбо-Київ, термін перебування 8 ночей /з 19 по 27 січня 2015 року, кількість туристів - 3 чоловіка, ПІБ, паспортні дані - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_2, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, НОМЕР_3, готель - Hibiscus Beach Hotel 3*, Deluxe/3B3P, харчування - НВ (а.с. 9).

Відповідно до п. 2.2.3 Договору турист зобов'язується оплатити вартість туристичних послуг протягом 24 годин після підписання даного Договору.

ОСОБА_3 сплатив фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 за вказаним договором 50170 грн. (а.с. 8 зворот).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто.

У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 ст. 906 ЦК України передбачено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 17 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування, у тому числі ресторанного господарства, несуть відповідальність, зокрема, за порушення умов договору між споживачем і виконавцем про виконання роботи, надання послуги - у розмірі ста відсотків вартості виконаної роботи (наданої послуги), а за ті самі дії, вчинені щодо групи споживачів, - у розмірі від одного до десяти відсотків вартості виконаних робіт (наданих послуг) за попередній календарний місяць, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частинами 1, 2, 9 ст. 20 Закону України «Про туризм» передбачено, що за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов'язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов'язується оплатити його.

До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом.

Туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, якщо це відбулося з вини туриста.

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_3 (турист) зі своєї сторони виконав вищевказані умови договору, зокрема: сплатив фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 (турагенту) кошти за комплекс туристичних послуг в розмірі 50170 грн. (а.с. 8 зворот) та умови п.3.6 Договору (а.с.6, 7, 9).

Проте, турагент (фізична особа-підприємець ОСОБА_4.) вищезазначені умови договору та закону не виконав, та не забезпечив туриста (ОСОБА_3.) необхідними документами, зокрема, ваучером, страховим полісом, авіаквитками на авіарейсах згідно з графіком відправлення за маршрутом, вказаними в заявці.

Помилковим є висновок суду першої інстанції, що підтвердження ТОВ "Ньюз Тревел" заявки №287170 ОСОБА_5 від 14 січня 2015 року, отриманої через фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 і є саме ваучером (а.с. 20).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про туризм» договір на екскурсійне обслуговування укладається за правилами, визначеними цивільним законодавством, у тому числі шляхом видачі ваучера.

Статтею 23 Закону України «Про туризм» передбачено, що ваучер - форма письмового договору на туристичне або на екскурсійне обслуговування, яка може використовуватися відповідно до цього Закону.

У договорі на туристичне обслуговування, укладеному шляхом видачі ваучера, мають міститися такі дані: найменування та місцезнаходження суб'єкта туристичної діяльності, номер ліцензії на відповідний вид діяльності, юридична адреса; прізвище, ім'я (по батькові) туриста (при груповій поїздці прізвища, імена (по батькові) членів групи); строки надання і види туристичних послуг, їх загальна вартість; назва, адреса та номер телефону об'єкта розміщення, його тип та категорія, режим харчування; розмір фінансового забезпечення відповідальності туроператора (турагента) або межі відповідальності суб'єкта туристичної діяльності за договором агентування; інші дані, обумовлені характером угоди, складом групи тощо; дата видачі ваучера.

Порядок оформлення ваучера та його використання затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері туризму та курортів.

Згідно Опису бланка ваучера затвердженого Наказом Державної туристичної адміністрації України від 6 червня 2005 р. N 50 (у редакції наказу Міністерства культури і туризму України від 3 березня 2011 р. N 16) розмір бланка ваучера - 1/3 аркуша формату А4.

Ваучер має містити такі дані: найменування документа - "Ваучер"; найменування та місцезнаходження суб'єкта туристичної діяльності, який реалізує послуги, номер ліцензії на відповідний вид діяльності; найменування, місцезнаходження, номер телефону суб'єкта туристичної діяльності, який надає послуги; розмір фінансового забезпечення цивільної відповідальності туроператора (турагента) або межі відповідальності суб'єкта туристичної діяльності за договором; прізвище та ім'я туриста (при груповій поїздці - прізвище та ім'я керівника групи, чисельність групи з доданням списку туристів, завіреного печаткою суб'єкта туристичної діяльності, що видає ваучер); строки надання і види туристичних послуг, їх загальна вартість; назва, адреса та номер телефону об'єкта розміщення, його тип та категорія, режим харчування (у разі надання послуги з розміщення); до ваучера можуть включатися додаткові дані, обумовлені характером угоди, складом групи тощо та які необхідні для обслуговування туристів; дата видачі ваучера; місце для печатки - М. П.

На лицьовому боці бланка ваучера може бути розміщено логотип суб'єкта туристичної діяльності.

Тобто ваучер є формою письмового договору на туристичне обслуговування, який повинен містити реквізити, що необхідні для його ідентифікації як відповідного договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Обов'язковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін.

Підтвердження заявки №287170 від 14 січня 2015 року вищезгаданим вимогам закону не відповідає (а.с. 20).

Позивач не є стороною вищезгаданого агентського договору від 12 травня 2011 року, тому умови цього договору його не стосуються (а.с. 15-49), а висновки суду з цього приводу протирічать закону та зібраним у справі доказам.

Також колегія суддів враховує, що статтею 18 Закону України «Про страхування», зокрема, передбачено, що факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування.

Відповідачем в порушення ст.ст. 10, 60 ЦПК України не доведено, що ним виконано вищевказані умови договору , а саме було забезпечено позивача ваучером та страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), авіаквитками Київ-Коломбо-Київ.

Також колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо помилкового застосування до спірних правовідносин правової позиції Верховного Суду України викладеної у постанові від 03 липня 2013 року, оскільки викладені у ній правовідносини виникли між сторонами після видачі ваучера турагентом туристу, а тому вказані правовідносини не є подібними із спірними правовідносинами в цій справі.

З фотокопії вищевказаного договору від 13 січня 2015 року укладеного між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вбачається, що сторони договору не передбачили підстави та порядок відшкодування моральної шкоди, в позовній заяві чітко не вказано предмет цієї позовної вимоги, тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеністю відповідачем обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими та порушення норм матеріального та процесуального права (п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України) з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову та стягненням з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 сплачені ним кошти за договором від 13 січня 2015 року в розмірі 50170 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до спеціального фонду Державного бюджету України на відшкодування судового збору за подачу позову в розмірі 501,70 грн. та за подачу апеляційної скарги у розмірі 250,85 грн., всього 752,55 грн., які позивач не сплачував як споживач.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 316, 319 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 квітня 2015 року та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про захист прав споживачів, стягнення збитків та моральної шкоди за невиконання договору про надання туристичних послуг.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 сплачені ним кошти за договором від 13 січня 2015 року в розмірі 50170 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до спеціального фонду Державного бюджету України на відшкодування судового збору 752,55 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -