Справа №628/899/15-ц
Провадження №2/628/513/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2015 року Купянський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Скородєлової В.В.

при секретарі Бутковій В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Купянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на автомобіль, ціна позову 20000 грн.,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом вказавши, що 05 травня 2009 року він придбав автомобіль у відповідача ОСОБА_2.

Договір купівлі-продажу транспортного засобу був укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2. 05 травня 2009 року між сторонами була досягнута домовленість щодо придбання легкового автомобіля ROVER 2600 державний номер 98036ХК, 1987 року випуску за 20000 грн.. Оскільки автомобіль був зареєстрований на імя відповідача, умовами домовленості передбачалась передача 20000 грн., а після ОСОБА_2 зобовязався оформити документи для здійснення правочину купівлі-продажу автомобіля.

Передача автомобіля у власність ОСОБА_1 здійснилась на підставі довіреності від 05 травня 2009 року, посвідченої нотаріально, за якою йому надано право повного розпорядження автомобілем, довіреність діє до 08 травня 2019 року.

Також позивачем була видана розписка 05 травня 2009 року, за якою відповідач отримав гроші в сумі 20000 грн. від ОСОБА_3 за автомобіль ROVER 2600 державний номер 98036ХК, 1987 року випуску.

ОСОБА_1 вказує, що вказана розписка є письмовим договором купівлі-продажу транспортного засобу. Але до цього часу ОСОБА_2 не виконав вказаного зобовязання. Позивач довгий час перебував за межами м. Купянська, Харківської області та не міг оформити автомобіль, здійснити його державну реєстрацію.

ОСОБА_1 вважає, що він набув право власності на вказаний автомобіль за договором купівлі-продажу між позивачем та відповідачем за вказаною розпискою. Для державної реєстрації транспортного засобу необхідно рішення суду про визнання права власності на даний автомобіль. Право власності на автомобіль відбувається за договором купівлі-продажу у момент передачі автомобіля, якщо сторонами у договорі не передбачений інший порядок переходу права власності.

Також позивач вважає, що продавець відповідач втратив право власності на транспортний засіб з моменту, який зазначено в договорі про відчуження транспортного засобу від 05 травня 2009 року.

Оскільки 05 травня 2009 року ОСОБА_1 був переданий автомобіль ОСОБА_2 у власність, то договір купівлі-продажу автомобіля стався саме в цей день, тому позивачу належить автомобіль з 05 травня 2009 року.

У звязку з вищенаведеним, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить визнати за ним право власності на автомобіль ROVER 2600 державний номер 98036ХК, 1987 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 червоного кольору, зареєстрований на ОСОБА_2, придбаний ОСОБА_1 05 травня 2009 року у ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу.

Позивач у судовому засіданні вимоги позову підтримав у повному обсязі, які просить суд задовольнити.

Відповідач у судовому засідання позов визнав у повному обсязі.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши надані сторонами письмові докази, вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 60 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, коли мають місце підстави звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Крім того, дотримуючись принципу диспозитивності, передбаченого ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.2 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що автомобіль марки ROVER 2600 державний номер 98036ХК, 1987 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, зареєстрований в органах ДАІ за ОСОБА_2, що підтверджується довідкою, наданою 17.03.2015 року начальником центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Купянського, Шевченківського та Дворічанського районів підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в Харківській області (а.с. 10) та журналом карток (а.с. 11).

Частиною 1 ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч. 1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю (ч. 1 ст. 244 ЦК України).

Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

У справах за позовом про визнання права власності на автомобіль із підстав придбання його за договором купівлі-продажу, суд може задовольнити такий позов у тому разі, коли встановить, що сторонами були додержані правила ЦК України щодо укладення договору купівлі-продажу такого майна. Зокрема його змісту і наявні умови виникнення права власності за договором. Сама по собі довіреність на право користування та розпорядження майном не свідчить про укладення сторонами договору купівлі-продажу автомобіля.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 довіреністю, посвідченою 05.05.2009 року приватним нотаріусом Купянського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4, зареєстрованою в реєстрі за №1510, уповноважив ОСОБА_1 укладати від його імені правочини, повязані з розпорядженням та експлуатацію (продати, обміняти, передавати до оренди, укладати договори позики, страхування тощо) належного йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ХАС №566506, виданого Купянським МРЕВ Харківської області 27.05.2003 року, автомобіля ROVER 2600, випуску 1987 року, червоного кольору, реєстраційний номерний знак 98036ХК, двигун 1900/бенз., шасі №---, кузов RRWMU4AA103643, зареєстрованого за ОСОБА_2 в Купянському МРЕВ Харківської області 27.05.2003 року. (а.с. 8)

Як вбачається зі змісту розписки від 05.05.2009 року, ОСОБА_1, 05.05.2009 року придбав автомобіль автомобіль ROVER 2600 (держ. номер 98036ХК) у ОСОБА_2 та передав йому грошові кошти у розмірі 20000 грн. (а.с. 7)

Під час розгляду справи та дослідження доказів, судом встановлено, що між сторонами не укладалося будь-яких письмових угод щодо купівлі-продажу спірного автомобіля, транспортний засіб зареєстрований за відповідачем, а тому посилання позивача на те, що відбувся договір купівлі-продажу між ним та відповідачем, у порушення ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Належною формою договору купівлі-продажу автомобіля є письмова, що відповідає положенню п.3 ч.1 ст. 208 ЦК України, яка передбачає необхідність вчинення правочинів між фізичними особами у письмовій формі на суму, що перевищує у 20 і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Відповідно до вимог ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зазначеного закону за довіреністю право власності на майно від однієї особи до іншої не переходить.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» передбачена письмова форма договору купівлі-продажу автомобілів. Відповідно до п.4 зазначеної постанови перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділу ДАІ.

З матеріалів справи вбачається, що при вчиненні сторонами розписки від 05.05.2009 року (а.с. 7) та оформлення довіреності від 05.05.2009 року (а.с. 8) сторони зазначених вимог Закону не дотрималися. Фактично між сторонами була укладена довіреність на експлуатацію та розпорядження спірним автомобілем.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на ту обставину, що оскільки продавець і покупець досягли згоди з істотних умов, а між сторонами відбулася передача коштів за автомобіль та передача самого автомобіля, то при укладенні довіреності і розписки від 05.05.2009 року відбулося укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу. Такі твердження позивача не ґрунтуються на вимогах закону.

Оскільки довіреність, на відміну від договору, не є правовим оформленням переходу права власності на автомобіль, сторонами не дотримана належна форма договору купівлі-продажу, то суд вважає, що видача довіреності на транспортний засіб, що був в експлуатації та має особливості цивільного обороту, без укладення договору купівлі-продажу не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності до особи, на ім'я якої таку довіреність видано.

При таких обставинах договір купівлі-продажу автомобіля між сторонами не є укладеним.

Враховуючи, що інших передбачених законом доказів переходу права власності на автомобіль від відповідача до позивача не надано, а видана довіреність не є договором купівлі-продажу, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову і визнання укладеним договір купівлі-продажу та визнання за позивачем права власності на спірний автомобіль. Посилання сторін на наявність розписки про отримання грошових коштів, суд вважає необґрунтованим та таким, що не спростовує висновків суду.

Також, суд звертає увагу на те, що позивачем не доведено суду наявності жодних правових підстав ухилення від нотаріального посвідчення спірного правочину та невиконання зобов'язань саме відповідачем, також на сьогоднішній день не втрачена можливість нотаріального посвідчення цього договору, оскільки відповідач не заперечує проти задоволення позову, в нотаріальній довіреності, виданій відповідачем позивачу зазначено право останнього управляти та розпоряджатися (з правом продажу за встановленим законом порядком, обміну, здачі в оренду, передачі в позику, догляду на митницях) автомобілем марки ROVER 2600 державний номер 98036ХК, 1987 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 червоного кольору, зареєстрованим в Купянському МРЕВ Харківської області 27.05.2003 року, тобто вимоги позивача не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57, 60, 88, 209, 213-215, 296 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на автомобіль, ціна позову 20000 грн. відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Купянський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.В. Скородєлова