Справа № 310/1112/15-ц
27 квітня 2015 року м.Бердянськ
Бердянський міськрайонний суд Запорізької області
у складі: головуючого - судді Пустовіт З.П.
при секретарі Гоноболіній О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Представник позивача до суду не з'явився, направив до суду письмову заяву від 07.04.2015 року, в якій просив розглянути справу за відсутності представника Банку, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, в разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач повідомлявся про розгляд справи за місцем реєстрації, проте конверт повернувся до суду за закінченням терміну зберігання, що відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України вважається належним повідомленням про слухання справи, тому суд відповідно до положень ст..ст.169, 224 -226 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку за згодою представника позивача.
Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.
Судом встановлено, що 16 жовтня 2009 року Закрите акціонерне товариство КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», надало ОСОБА_1 кредит в сумі 3918,46 грн.. строком на 9 місяців з 16.10.2009р. по 16.07.2010 року на придбання товару за умови сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1% на місяць, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі суми 52,9 грн. в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії, зазначені в заяві та умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт).
Згідно заяви позичальника №ZP1RRX08511037 від 16.10.2009 року ОСОБА_1. надав свою згоду на те, що ця Заява разом з запропонованими ПриватБанком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), Тарифами складає між ним та Банком кредитно-заставний договір.
З заяви вбачається, що позичальник зобов'язався вносити щомісячний платіж в сумі 510,65 грн. у період сплати з 10 по 15 число кожного місяця для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотками, винагороди, комісії, інших витрат згідно з Умовами.
. В заяві позичальника зазначено, що при порушенні зобов'язань із погашення кредиту, позичальник сплачує Банку пеню, розмір якої зазначений в п.5.1 Умовах за кожен день прострочки.
Відповідно до п. 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 1,25% від суми простроченої заборгованості по кредитку за кожен день прострочки, але не менше 1 гривні, при цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до зазначеної пені Банком не нараховуються.
Пунктом 5.3 Умов встановлено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених договором , більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми позову.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 УК України, статтями 1049, 1050 якого передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.
За приписами ч.3 ст.509 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Однак, суд вважає даний підрахунок позивача неправильним, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст. 223 ЦПК України після набрання рішенням суду законної сили сторони, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.
За правовою позицією ВСУ України у справі № 6-100 цс 14 від 03.09.2104 року, яка є обов'язковою для застосування судами, (де справа розглядалася без участі та заяви відповідача) частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.
Розмір пені значно перевищує суму заборгованості за кредитом, що складалася з заборгованості за тілом, відсотками та комісією, яка до того вже була стягнута за рішенням суду, а позивачем не надано суду доказів того, що це рішення не є виконаним до теперішнього часу, а тому за правилами ч.3 ст.551 ЦК України, з урахуванням положень ст. 3 ЦК України та ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд вважає за можливим зменшити її суму до 1000,00 гривень.
Крім цього, суд вважає неправильним розрахунок банком 5% процентної складової штрафу в сумі 866,16 грн., оскільки цей розмір розраховано фактично на суму пені, що є неприпустимим, оскільки пеня не є грошовим зобов'язанням, яке випливає з кредитного договору, тому в частині стягнення штрафу в сумі 866,16 грн. позовні вимоги є такими, що задоволенню не підлягають.
Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на суму 1500,00 грн., яка складається з пені - 1000,00 грн. та штрафу 500,00 грн. (фіксована частина).
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог.
Враховуючи, що позовні вимоги задоволені на 8,7%, відшкодуванню підлягає судовий збір в розмірі 21,19 грн.
Керуючись ст. ст. 10,11, 57-60, 62, 64, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст 207, 509, 526, 525, 530, 549, 551, 610, 1050, 1054 ЦК України, суд
Решту позовних вимог задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до суду протягом 10 днів після отримання копії цього рішення .

Суддя:З. П. Пустовіт