Справа №489/5015/14-ц 28.01.2015 28.01.2015 28.01.2015
Провадження №22-ц/784/268/15
Провадження №22-ц/784/268/15 Головуючий першої інстанції - Губницький Д.Г.
Категорія 48 Суддя-доповідач апеляційного суду - Локтіонова О.В.
У Х В А Л А

Іменем України

28 січня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Шпонарською О.Ю.,

за участю:

представника позивачки - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_4 -

ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 грудня 2014 року, ухвалене за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Ленінський відділ державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

16 липня 2014 року ОСОБА_4 через свого представника ОСОБА_2 пред'явила зазначений позов, який обґрунтовувала наступним.

З 07 червня 1997 року по 12 березня 2001 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, під час якого в них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

08 листопада 2000 року рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва з ОСОБА_3 на її користь були стягнуті з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі ? частки всіх видів його доходу щомісяця до досягнення сином повноліття.

Позивачка вказувала, що ОСОБА_3 ухилявся від сплати аліментів з червня 2008 р. до листопада 2012 р., внаслідок чого в нього станом на листопад 2012 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів в сумі 28 778 грн.28 коп.

Посилаючись на зазначену обставину, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 245 937 грн.84 коп.

Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 09 грудня 2014 року позов задоволено частково. З ОСОБА_3 на користь позивачки стягнуто пеню в сумі 8 000 грн. Розподілено судові витрати.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивачка через свого представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду змінити, стягнувши на її користь пеню у сум 248 055 грн.19 коп.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4 щодо стягнення з відповідача пені, суд першої інстанції виходив з того, що сума пені становить 248 055 грн.19 коп., але враховуючи матеріальний стан відповідача вважав справедливим і розумним стягнення її у сумі 8000 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

Відповідно до ст.196 СК України при виникненні заборгованості за аліментами з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Згідно з п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 08 листопада 2000 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, починаючи з 01 листопада 2000 року до досягнення ним повноліття.

На підставі вказаного рішення 09 листопада 2000 року Ленінським районним судом м.Миколаєва було видано виконавчий лист (а.с.7-8).

Відповідач був обізнаний про наявність у нього обов'язку щодо сплати аліментів, про що свідчить довідка ДП НВКГ «Зоря Машпроект» про утримання з його заробітної плати аліментів по 01 червня 2008 року, складені відповідачем до суду документи та самі судові рішення (а.с.100-109).

Згідно довідки Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 06 жовтня 2014 року, з червня 2008 року по листопад 2012 року у відповідача була наявна заборгованість по аліментах у сумі 28 778 грн.28 коп.

Відповідно до розрахунку пені позивачки, який відповідає вимогам ст.196 СК України, та приймаючи до уваги розгляд справи в межах позовних вимог, розмір пені за прострочення сплати аліментів становить 245 937 грн.84 коп.

Відповідач проживає разом з батьками, які є пенсіонерами, що страждають рядом захворювань, ніде не працює.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_4 є правильним, оскільки відповідач не виконував у зазначений нею період свій обов'язок по утриманню сина, що призвело до утворення заборгованості по аліментах.

З урахуванням матеріального стану відповідача, стану його здоров'я та членів його сім'ї, приймаючи до уваги довготривалість наявності заборгованості по аліментам, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про справедливість та розумність розміру пені у сумі 8 000 грн. є правильним.

Доводи позивачки висновків суду не спростовують.

За такого, на думку колегії суддів, рішення районного суду зміні або скасуванню не підлягає, оскільки є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст.303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 09 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий Судді