Провадження № 2/638/1058/15
21 січня 2015 року м. Харків
Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого - судді Цвірюка Д.В.,
за участю секретаря Долгової К.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1, поданої в інтересах ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -
Представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3, в якому просить стягнути з відповідача суму боргу за договором позики грошей та 3% річних, посилаючись на те, що 22.03.2013 року між сторонами було укладено договір позики грошей, відповідно до умов якого ОСОБА_4 передав ОСОБА_3 гроші у сумі 1 000 000,00 грн. готівкою. Одержання відповідачем грошей підтверджується розпискою від 22.03.2013 року. Умовами розписки передбачено, що відповідач зобов'язується повернути позивачу грошову суму до 31.12.2013 року. Однак в зазначений строк відповідач своїх зобов'язань не виконав, гроші не повернув та ухиляється від виконання своїх зобов'язань. На підставі викладеного представник позивача просить суд стягнути на користь позивача суму боргу за договором позики у розмірі 1 000 000, 00 грн., 3% річних у розмірі 20 819,67 грн. та судовий збір.
В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі до суду не надходило.
За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству та підлягають задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до ст.ст. 11,60 ЩІК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягаю обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що 22.03.2013 року відповідачем була написана розписка, відповідно до якої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, отримав у борг від ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, 1 000 000 (один мільйон) гривень, які зобов'язався повернути до 31.12.2013 року.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно ч. 2 вищевказаної статті договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій саме кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Тобто, якщо за договором позики передано грошові кошти, то повертаються також грошові кошти у такій самій сумі.
Як вбачається з матеріалів позову відповідач у добровільному порядку взяті на себе зобов'язання не виконав.
Приписами цивільного законодавства передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України).
Відповідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України).
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплати грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України.
Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом.
Тривале невиконання відповідачем свого зобов'язання щодо своєчасного повернення позики призвело до збільшення суми боргу, з урахуванням 3% річних. Прострочення починається з 01.01.2014 року.
Три відсотки річних від простроченої суми боргу за період з 01.01.2014 року по 11.09.2014 року становить 20 819,67 гривень.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Також, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сплачена сума судового збору.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов представника позивача ОСОБА_1, поданої в інтересах ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) суму боргу у розмірі 1 020 819, 67 грн. (один мільйон двадцять тисяч вісімсот дев'ятнадцять гривень 67 коп.).
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривні.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Головуючий суддя: Д.В. Цвірюк