АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа 666/6568/13-ц Головуючий в 1 інстанції: Рядча Т.І.
Номер провадження №22-ц/791/1155/2015 Доповідач: Чиркова К.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року квітня місяця 28 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Чиркової К.Г.

Суддів: Пузанової Л.В.

Стародубця М.П.

при секретарі: Бараш Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, від імені якого діє ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 12 березня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої дорожньо - транспортною пригодою,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої дорожньо - транспортною пригодою, зазначаючи про те, що 04.06.2013 року, належний йому на праві власності автомобіль «Audi A6», державний номер НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, яка сталася близько 22год. 30хв. у м. Херсоні, на вул. Острівське шосе.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 36533 грн. Винним у порушенні Правил дорожнього руху є ОСОБА_5, який керуючи автомобілем «Mitsubishi Lancer», державний номер НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_4 порушив вимоги п.п. 11.4, 12.1 Правил дорожнього руху та здійснив зіткнення з його автомобілем.

Цивільно - правова відповідальність власника автомобіля «Mitsubishi Lancer», державний номер НОМЕР_2, застрахована Публічним акціонерним товариством «Європейський страховий альянс».

Позивач просив суд стягнути з відповідача публічного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» страхове відшкодування у розмірі 36533грн., витрати на проведення експертизи в сумі 294,76грн., витрати на проведення огляду транспортного засобу в розмірі 200грн., витрати на правову допомогу в сумі 8000грн., з відповідача ОСОБА_5 стягнути 2000грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, яку пов'язує з нервовим потрясінням, порушенням звичного способу життя і необхідності докладання зусиль для його відновлення.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 12.03.2015 року позов задоволено частково.

Судом стягнуто на користь ОСОБА_2 з публічного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» страхове відшкодування у розмірі 13671,85грн., витрати пов'язані з проведенням експертизи в сумі 109,33грн., витрати на правову допомогу в сумі 911,63грн., судовий збір в сумі 243,60грн.

В решті частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, від імені якого діє ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове про задоволення позовних вимог у частині відшкодування матеріальної шкоди та судових витрат у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, зазначається, що судом невірно визначено розмір збитків, які підлягають відшкодуванню на користь позивача та помилково відмовив у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, зважаючи на те, що позивач у судовому засіданні не підтримував свої позовні вимоги в цій частині, також неправильним є висновок суду відносно необґрунтованості витрат на правову допомогу.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції на надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законодавством не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно ст.30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо - транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо - транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо - транспортної пригоди.

Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що 04.06.2013 року близько 22год.30хв. ОСОБА_5, керуючи автомобілем «Mitsubishi Lancer», державний номер НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_4, по вул. Острівське шосе у м. Херсоні порушив пункти 11.4,12.1 Правил дорожнього руху України не обрав безпечної швидкості руху, виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем «Audi A6», державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Дніпровського районного суду м. Херсона від 26.06.2013 року винним у скоєнні дорожньо - транспортної пригоди визнано ОСОБА_5 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340грн.

Цивільно - правова відповідальність власника автомобіля «Mitsubishi Lancer», державний номер НОМЕР_2, застрахована публічним акціонерним товариством «Європейський страховий альянс» 23.12.2012 року, поліс № АЕ-135488 строком на один рік. При цьому ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю становить 100000 грн., за шкоду заподіяну майну потерпілих становить 50000 грн. на одного потерпілого, розмір франшизи - 510грн.

06.06.2013 року ОСОБА_2 повідомив публічне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс» про дорожньо - транспортну пригоду, наслідком якої є спричинення матеріальної шкоди автомобілю «Audi A6», державний номер НОМЕР_1, а 12.07.2013 звернувся із заявою до страхової компанії, в якій просив розрахувати суму страхового відшкодування, як різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо - транспортної пригоди на підставі п. 2 ст.30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Публічне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс» відповідно до поданої ОСОБА_2 заяви визначило страхове відшкодування за страховою подією від 04.06.2013 року в сумі 13671,84 грн., як різницю між ринковою вартістю транспортного засобу до та після дорожньо - транспортної події на підставі висновку експертизи автотоварознавчого дослідження від 20.06.2013 року, виконаного Херсонською торгово - промисловою палатою та вартістю ліквідних залишків транспортного засобу, визначеного на підставі висновку експертного товарознавчого дослідження від 01.10.2013 року, виконаного Товариством з обмеженою відповідальністю «Експертна компанія «Укравтоекспертиза - Стандарт» за вирахуванням франшизи в сумі 510грн.

Визначене страховою компанією страхове відшкодування позивачем не отримано, у зв'язку з відсутністю у страхової компанії реквізитів рахунку позивача, на який має бути перерахована зазначена сума.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції встановлено, що позивач не визнав свій автомобіль фізично знищеним, здійснив його відновлювальний ремонт і на даний час автомобіль придатний до експлуатації.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України, викладених у п.15 постанови № 4 від 01.03.2014 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.

Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно автотоварознавчого дослідження від 20.06.2013 року № Вє-294 та звіту від 01.10.2013 року №С13-88, виконаного Херсонською торгово - промисловою палатою вартість відновлювального ремонту «Audi A6», державний номер НОМЕР_1 становить 82114грн., ринкова вартість транспортного засобу до дорожньо - транспортної пригоди становить 69651,17 грн., а його середня ринкова вартість після ДТП становить 54470грн.

З висновку судової автотоварознавчої експертизи від 25.07.2014 року №92 встановлено, що розмір матеріального збитку, заподіяного автомобілю «Audi A6», державний номер НОМЕР_1, яка сталася 04.06.2013 року, з урахуванням зносу деталей даного автомобіля становить 62123грн., ринкова вартість транспортного засобу автомобіля «Audi A6», на момент дорожньо - транспортної пригоди становить 62129грн.

Враховуючи, наведені вище положення закону та встановлені судом обставини справи, відповідно до яких відновлювальний ремонт автомобіля «Audi A6», є економічно необґрунтованим, що підтверджується висновками двох експертиз, а позивач не погодився із визнанням автомобіля повністю знищеним і відремонтував його, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про стягнення на користь позивача страхового відшкодуванню в сумі 13671,85грн. різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо - транспортної пригоди згідно до висновку № Вє-294.

Висновки суду відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами і досліджених у судовому засіданні доказів та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують, а тому підлягають відхиленню.

Посилання апеляційної скарги на те, що висновки суду в частині часткового стягнення страхового відшкодування не відповідають фактичним обставинам справи підлягають відхиленню колегією суддів, оскільки позивач не надав доказів на підтвердження вартості автомобіля після дорожньо - транспортної пригоди, які б спростовували висновок №Вє-294 від 20.06.2013 року щодо вартості відновлювального ремонту автомобіля та його вартості після дорожньо - транспортної пригоди, пошкоджений автомобіль відремонтовано, що позбавляє можливості встановити цю вартість у інший ніж визначений страховиком спосіб.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта відносно того, що судом не правильно відмовлено у відшкодуванні витрат у сумі 200грн. за огляд транспортного засобу від 14.02.2015 року, оскільки в матеріалах справи відсутні обґрунтування необхідності проведення такого огляду та понесених у зв'язку з цим витрат, та їх відшкодування за рахунок страхової компанії (а.с. 67-72).

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди не врахував, що в ході судового розгляду справи позивач не наполягав на задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, що є підставою для залишення позову без розгляду, є юридично неспроможними, оскільки відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач в ході розгляду справи не подавав заяви про залишення позову без розгляду в частині відшкодування моральної шкоди, тому в суду першої інстанції не було передбачених законом підстав для залишення позовних вимог у цій частині без розгляду.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильного вирішення судом питання про розподіл судових витрат, у тому числі витрат на правову допомогу позбавлені правового обґрунтування, оскільки згідно з положеннями ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України в п.48 постанови № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статей 79, 84, 88, 89 ЦПК України.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункту 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги в конкретній справі (наприклад, складення позовної заяви, надання консультації, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування шкоди.

Із матеріалів справи вбачається, що між позивачем та адвокатським об'єднанням «МІМІР», в особі ОСОБА_3 укладено договір про надання правової допомоги 09.02.2015 року (а.с. 62).

На а.с. 64-66 наявне пояснення ОСОБА_2, викладене його представником - ОСОБА_3, який також приймав участь у двох судових засіданнях - 13.02.2015 року з 9.09 до 10.00 та 12.03.2015 з 13.21 до 13.59 тобто 1г.29хв. (а.с. 77-81,90-93).

У розрахунок витрат на правову допомогу на загальну суму 8379,84 грн.,здійснений ОСОБА_3 включені лише витрати на формування пояснення по справі, на яке витрачено дві години, та документально підтверджено наявним в матеріалах справи письмовими поясненнями (а.с. 64 -66), решта витрат стосується аналізу судової практики, укладеного договору страхування, огляду транспортного засобу та аналізу позиції відповідача у справі, які не є процесуальними діями в судовому та поза судовому засіданні та не пов'язані з ознайомленням із матеріалами справи в суді, а тому знаходяться поза межами визначеного законом граничного розміру на правову допомогу і не підлягають стягненню з відповідача ( а.с.64 - 66,74).

Таким чином, колегія суддів враховуючи положення ст.303 ЦПК України вважає, що судом першої інстанції витрати на правову допомогу стягнуті відповідно до положень ст.88 ЦПК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування та ухвалення нового рішення не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, від імені якого діє ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 12 березня 2015 року залишити без змін.

Ухала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: