У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Черненко В.А., Журавель В.І., Лесько А.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, який є правонаступником ОСОБА_5, до ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: Чабанівська селищна рада Києво-Святошинського району Київської області, управління Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області, комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області», про виділення частини жилого будинку в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою його представником ОСОБА_8, на рішення апеляційного суду Київської області від 13 листопада 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року ОСОБА_5 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив поділити житловий будинок АДРЕСА_1 та виділити в натурі йому квартиру № 2, загальною площею 47,3 кв.м., у складі приміщень: № 1-1 тамбур (площею 1,5 кв.м.), № 1-2 веранда (площею 11,7 кв.м.), № 1-3 житлова кімната (площею 9,9 кв.м.), № 1-4 житлова кімната (площею 13,9 кв.м.), № 1-5 санвузол (площею 3,3 кв.м.), № 1-6 кухня (площею 7,0 кв.м.); ОСОБА_6 виділити в натурі квартиру № 1, загальною площею 59,4 кв.м., у складі приміщень: № 2-1 коридор (площею 5,6 кв.м.), № 2-2 кухня (площею 20,3 кв.м.), № 2-3 житлова кімната (площею 18,3 кв.м.), № 2-4 житлова кімната (площею 11,2 кв.м.), № 2-5 санвузол (площею 4,0 кв.м.); ОСОБА_7 виділити в натурі квартиру № 3 у будинку, загальною площею 66,5 кв.м., у складі приміщень: № 3-1 веранда (площею 5,5 кв.м.), № 3-2 передпокій (площею 5,2 кв.м.), № 3-3 житлова кімната (площею 13,8 кв.м.), № 3-4 житлова кімната (площею 18,6 кв.м.), № 3-5 санвузол (площею 4,0 кв.м.), № 3-6 кладова (площею 0,4 кв.м.), № 3-7 кухня (площею 11,1 кв.м.), № 3-8 житлова кімната (площею 7,9 кв.м.) та визначити порядок користування земельною ділянкою, яка знаходиться за цією ж адресою відповідно до ідеальних часток співвласників у праві власності на спірний будинок.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що він на підставі договору дарування від 21 квітня 1998 року є власником 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1. Іншими співвласниками будинку є відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7, яким належить ј та Ѕ частина спірного будинку відповідно. Вказував, що згідно з поверховим планом до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що виготовлений БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області станом на 8 січня 2011 року, жилий будинок має загальну площу 173,2 кв.м і складається з трьох окремих квартир. Зазначав, що він користується квартирою № 2, загальною площею 47,3 кв.м. у складі приміщень: № 1-1 тамбур (площею 1,5 кв.м.), № 1-2 веранда (площею 11,7 кв.м.), № 1-3 житлова кімната (площею 9,9 кв.м.), № 1-4 житлова кімната (площею 13,9 кв.м.), № 1-5 санвузол (площею 3,3 кв.м.), № 1-6 кухня (площею 7,0 кв.м.), ОСОБА_6 - квартирою № 1, загальною площею 59,4 кв.м., яка складається з приміщень: № 2-1 коридор (площею 5,6 кв.м.), № 2-2 кухня (площею 20,3 кв.м.), № 2-3 житлова кімната (площею 18,3 кв.м.), № 2-4 житлова кімната (площею 11,2 кв.м.), № 2-5 санвузол (площею 4,0 кв.м.), а ОСОБА_7 -квартирою № 3, загальною площею 66,5 кв.м., у складі приміщень: № 3-1 веранда (площею 5,5 кв.м.), № 3-2 передпокій (площею 5,2 кв.м.), № 3-3 житлова кімната (площею 13,8 кв.м.), № 3-4 житлова кімната (площею 18,6 кв.м.), № 3-5 санвузол (площею 4,0 кв.м.), № 3-6 кладова (площею 0,4 кв.м.), № 3-7 кухня (площею 11,1 кв.м.), № 3-8 житлова кімната (площею 7,9 кв.м.). Зазначав, що він неодноразово звертався до відповідачів з пропозицією виділити відповідні частки будинку кожному з них, однак вони своєї згоди не дали. Вказував, що поділ будинку між його співвласниками відповідно до їх ідеальних часток у праві власності на будинок, з урахуванням порядку користуванню ним, який склався на даний час, необхідний для визначення у подальшому розміру їх часток земельної ділянки на якій розташований будинок.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 лютого 2014 року позов ОСОБА_5 про визначення порядку користування земельною ділянкою залишено без розгляду.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 березня 2014 року позов ОСОБА_5 задоволено.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 32/100 частини житлового будинку та надвірних будівель і споруд по АДРЕСА_1 , а саме: тамбур 1-1 площею 1,5 кв.м., вартістю 1848,81 грн.; веранду 1-2 площею 11,7 кв.м., вартістю 13937,04 грн.; житлову кімнату 1-3 площею 9,9 кв.м., вартістю 13 675 грн 66 коп.; житлову кімнату 1-4 площею 13,9 кв.м., вартістю 19 201 грн 18 коп.; ванну 1-5 площею 3,3 кв.м., вартістю 4 067 грн 38 коп.; кухню 1-6 площею 7,0 кв.м., вартістю 8627,78 грн. Всього по житловому будинку: площею 47,3 кв.м., вартістю 61 358 грн, ганок площею 0,9 кв.м., вартістю 171 грн, погріб під літерою «А» вартістю 5 313 грн. Всього вартістю 66 842 грн. Господарські будівлі і споруди: гараж «Г» вартістю 13 695 грн, сарай «Е» вартістю 6 707 грн, навіс «Ж» вартістю 1 832 грн, хвіртка «№ 6» вартістю 182 грн, огорожа «№ 8» вартістю 850 грн, огорожа «№ 9» (1/2 частина) вартістю 378 грн 50 коп., яма вигрібна «І» вартістю 4 389 грн. Всього по господарським будівлям і спорудам: вартість 29 608 грн 50 коп. Всього по домоволодінню ОСОБА_5 співвласника 1/4 частини будинку площею 47,3 кв.м., вартістю 96 450 грн.

Додатковим рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 4 липня 2014 року відмовлено у задоволенні позову в частині виділення в натурі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 частин будинку АДРЕСА_1, які відповідають їхнім часткам у праві власності.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 13 листопада 2014 року рішення суду першої інстанції змінено в частині щодо стягнення грошової компенсації.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 грошову компенсацію у розмірі 20 870 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, який є правонаступником позивача ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_7 грошової компенсації скасувати, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Апеляційний суд, змінюючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення грошової компенсації на користь ОСОБА_7, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права.

Зокрема, суд дійшов вірного висновку про виділ позивачу у власність ј частини відповідних приміщень у будинку АДРЕСА_1, що становить 32/100 будинку, які відповідають його частці у власності та перебувають у його фактичному користуванні, з присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності - ОСОБА_7, частка якого зменшилась до 41/100 (ст. 119 ЦК України).

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судом при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану його представником ОСОБА_8, відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 13 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

В.І. Журавель

А.О. Лесько