АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1066/2015 Головуючий 1 інст. - Калмиков Ю.О.
Справа № 415/2712/14-ц Доповідач - Кісь П.В.
У Х В А Л А

іменем України

28 січня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - Макарова Г.О.,

- Кружиліної О.А.,

за участю секретаря - Прийміч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 18 листопада 2014 року по справі за скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції Луганської області Брильова Андрія Володимировича,-

в с т а н о в и л а :

11.06.2014 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області зі скаргою на дії державного виконавця і просив постановити ухвалу, якою визнати дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управлення юстиції ( далі по тексту - ВДВС Лисичанського МУЮ) Брильова А.В. неправомірними, а прийняту ним 04.06.2014 року постанову про накладення на ОСОБА_3 штрафу у розмірі 170 грн. за невиконання рішення суду скасувати, вважаючи, що державний виконавець не мав законних підстав для застосування до ОСОБА_3 таких заходів впливу, оскільки той з об'єктивних причин не має можливості виконати рішення суду.

Ухвалою від 18.11.2014 року суддя Лисичанського міського суду Луганської області вирішив відмовити у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_4, діючого в інтересах ОСОБА_3, на дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції Луганської області Брильова А.В. і повернути ОСОБА_3 скаргу разом з додатками, як таку, що не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а належить до юрисдикції адміністративних судів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу судді від 18.11.2014р., як постановлену з порушенням норм матеріального та процесуального права і направити справу для розгляду в суд першої інстанції.

Обґрунтовуючи скаргу, ОСОБА_4 вказує, що скарга на дії державного виконавця подана ним саме до того суду, в ході виконання рішення якого державний виконавець вчинив неправомірні дії. Вважає, що скарга подана у відповідності до ст.ст.383, 384 розділу V11 ЦПК України, яким передбачено здійснення судового контролю за виконанням ухвалених ним же судових рішень.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскарженого ОСОБА_4 судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Як вбачається зі скарги та додатків до неї ОСОБА_4 вважає неправомірним штраф у розмірі 170 грн., який старший державний виконавець Брильов А.В. постановою від 04.06.2014р. наклав на боржника ОСОБА_3 в межах виконавчого провадження ВП №36214172 по виконанню виконавчого листа №2-12, виданого 19.09.2011р. для примусового виконання рішення Лисичанського міського суду від 19.09.2011р. про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 158754 грн. майнової та 2000 моральної шкоди, заподіяних внаслідок знищення переданого на зберігання майна (автомобіля «Mazda 6 Luxury»), та про покладення на ОСОБА_3 обов'язку передати ОСОБА_7 пошкоджений автомобіль.

До цього часу рішення сторонами спору не виконане.

Постановляючи ухвалу 18.11.2014 року про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_4 на дії державного виконавця щодо накладення штрафу на ОСОБА_3, суддя суду першої інстанції виходив з того, що вирішення скарг на постанови державного виконавця про накладення штрафу відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

Колегія суддів погоджується з вказаною ухвалою, оскільки вона постановлена у відповідності з вимогами закону.

Дійсно, як зазначає ОСОБА_4 статтями 383, 384 ЦПК України передбачено право сторін виконавчого провадження звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Разом з тим, в п.7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», прийнятої у відповідності до ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», зазначено, що за змістом пункту 7 частини другої ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами. У зв'язку із цим справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладення штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судових рішень у цивільних справах, належать до компетенції адміністративних судів.

З наведеного вбачається, що ст.ст..383,384 ЦПК України мають узагальнений характер і не містять вичерпного переліку дій чи рішень державного виконавця які можуть оскаржувати ся лише в порядку цивільного судочинства.

Оскільки ОСОБА_4 оскаржує постанову старшого державного виконавця Брильова А.В. про накладення штрафу на боржника ОСОБА_3, суддя Лисичанського міського суду відповідно до пункту 1 ч.2 ст.122 ЦПК України, з урахуванням ст.15 ЦПК України та роз'яснень Пленуму ВССУ №6 від 07.02.2014 року, обгрунтовано постановила 18.11.2014 року ухвалу про відмову у відкритті провадження за цією скаргою, роз'яснивши про інший порядок оскарження постанови державного виконавця.

Доводи ОСОБА_4 на свідчать про наявність підстав для скасування ухвали суду, яка постановлена з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.2 ст.307, п.1 ст.312, ст.ст. 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - відхилити.

Ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 18 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя -

Судді: