Справа № 300/947/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

15 жовтня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Павліченка С.В.,

суддів: Бондаренка Ю.О., Куцина М.М.,

при секретарі Марчишак Ю.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу запозовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 особі її представника ОСОБА_3 на рішення Воловецького районного суду від 4 листопада 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном.

Позов обґрунтовувались тим, що на ділянці відповідачки росте зелене насадження- дуб, розташований впритул до ділянки та житлового будинку позивачки. Таке розташування дерева призвело до появи тріщин на стінах будинку. Добровільно ОСОБА_2 зрізати дуб відмовляється, тому позивачка просить суд зобовязати її усунути перешкоди в користуванні майном шляхом зрізання вказаного зеленого насадження.

Рішенням Воловецького районного суду від 4 листопада 2014 року позов задоволено.

Зобовязано ОСОБА_2 зрізати зелене насадження- дуб, розташований на її присадибній ділянці в с.Лази, вул.Зарічна, 265 Воловецького району Закарпатської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Зазначається, що суд першої інстанції не правильно застосував норми процесуального права, зокрема щодо допустимості доказів та не правильно застосував норми матеріального права ч.1 ст. 130 ЗК України, ч.2 ст. 386 ЦК України.

Крім того с скарзі зазначено, що позивач не довів про наявність обставин, на які посилався як на підставу своїх вимог.

При розгляді справи в апеляційній інстанції встановлено наступне.

Суд першої інстанції розглядаючи дану справу встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,12 га в с.Лази, вул.Зарічна, 264, та розташованого на цій ділянці житлового будинку.

На сусідній земельній ділянці належній ОСОБА_2 росте дуб діамантом до 1 м., висотою близько 25 метрів, який розташований на відстані 2 метрів від цоколя житлового будинку позивачки.

Згідно листа виконавчого комітету Лазівської сільської ради №54 від 01.12.2009 року комісією по обстеженню зелених насаджень, створеною за розпорядженням сільського голови було складено акт обстеження дуба, розташованого на земельній ділянці ОСОБА_2 в с.Лази, 265, яким встановлено, що дане дерево своєю висотою, гілками і кореневою системою загрожує будинку ОСОБА_1 і підлягає зрізу.

На виконання даного акту обстеження, на основі розпорядження Лазівського сільського голови від 24.11.2009 року, було видано ордер на видалення зелених насаджень від 27.11.2009 року.

Проте, відповідач ОСОБА_2 жодних дій на виконання вказаних розпоряджень органу місцевого самоврядування не здійснила.

Відповідно до листа голови Воловецької державної адміністрації Закарпатської області №К-110/04-10 від 24.09.2013 року на звернення ОСОБА_1 щодо зеленого насадження- дуба, що росте біля її будинку встановлено, що дерево діаметром біля одного метра, висотою біля 25 метрів, яке росте на присадибній ділянці гр.ОСОБА_2 в с.Лази, 265, на відстані 2 метрів від цоколя житлового будинку, і таке його розташування може бути однією з причин появи тріщин на стінах.

Зважаючи на наведені обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що розташування вищезазначеного дерева не відповідає вимогам державних будівельних норм, котрі у встановленому порядку регулюють порядок озеленення територій, зокрема садіння дерев на присадибних ділянках, а саме: ДБН Б.2.4-1-94 "Планування і забудова сільських поселень", ДБН -360-90 "Планування і забудова міських і сільських поселень", зі змісту котрих вбачається, що відстань від меж сусідніх ділянок до осі стовбура дерева повинна становити 5 метрів.

Такий висновок давав підстави для застосуванняч.2 ст.152 ЗК України, ч.4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою таст.ст. 386 та 391 ЦК України, за якими власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити цього право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такого порушення. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Доводи апеляційної скарги висновків суду, зазначених у оскарженому рішенні, не спростовують.

Під час розгляду справи в апеляційній інстанції було задоволено клопотанняПищальник ОСОБА_4 і ухвалою апеляційного суду від 26.02.2015 призначена по справі судова будівельно-технічна експертиза, оскільки відповідачка піддавала сумніву наявні у справі докази.

Однак експертиза не була проведене із за відмови ОСОБА_2 попередньо оплатити її вартість.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Керуючись ст. 307, 308, 313 315, 317 ЦПК України, Судова палата у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 особі її представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Воловецького районного суду від 4 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді