Номер справи 623/3048/13-ц
Номер провадження 2/623/8/2015
РІШЕННЯ

іменем України

27 січня 2015 року

Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Бєссонової Т.Д.

за участю секретаря Ноль С.В.

судового розпорядника Максименко Р.С.

розглянувши в судовому засіданні в м. Ізюмі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, уточненим в подальшому, до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні, вказує, що 17 липня 2004 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 28 жовтня 2004 року, за сумісні кошти, придбали квартиру АДРЕСА_1, правовстановлюючі документи на квартиру були оформлені на нього.

15 квітня 2009 року шлюб розірвано. Дітей від шлюбу не мають.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 03 червня 2009 року визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, квартира стала належати їм на праві спільної часткової власності.

29 серпня 2009 року він уклав шлюб з ОСОБА_5, від шлюбу мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Через неможливість спільного користування квартирою єдиним вирішенням цього питання є її реальний поділ на два ізольовані приміщення, для визначення варіантів поділу квартири, а також технічної можливості такого поділу судом була призначена судова будівельно-технічна експертиза. Відповідно до висновків судової будівельно-технічної експертизи № 2890/5951 від 30 травня 2014 року, розподілити квартиру АДРЕСА_1 між співвласниками не надасться можливим оскільки, трикімнатна квартира розташована на 5-му поверсі 5-ти поверхового житлового будинку. Об'ємно-планувальні рішення квартири і будинку не дозволяють виділити сторонам ізольовані приміщення із самостійними виходами, що можуть використовуватись як окремі квартири, або які можна переобладнати в такі квартири. Вказаною експертизою встановлено вартість спірної квартири в сумі 217 527 грн.

Відповідачка спірною квартирою не користується, оскільки після розірвання шлюбу - на початку 2008 року, вибула на постійне проживання до Російської Федерації в м. Сантк-Петербург, де живе по теперішній час. Відповідач є спадкоємицею 3-х кімнатної квартири розташованої в АДРЕСА_3 після смерті своєї матері ОСОБА_7, що померла ІНФОРМАЦІЯ_5, однак заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подала. Пропозиції вирішити спір добровільно, шляхом сплати компенсації вартості ? частини квартири, будь-кому із сторін не приймає.

Враховуючи, те що, частки сторін не можуть бути виділені в натурі, тому що квартира є неподільною; спільне користування квартирою неможливе через неприязні стосунки між сторонами після розірвання шлюбу; припинення права власності на частку квартири не завдасть істотної шкоди інтересам відповідачки просить припинити право спільної часткової власності ОСОБА_3 на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1. Присудити на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за належну їй 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 у розмірі 108763грн.50 коп. з депозитного рахунку Ізюмського міськрайонного суду Харківської області. Визнати за ним право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1. Стягнути з відповідачки на його користь судові витрати у вигляді судового збору та витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_8 уточнені позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_9 позовні вимоги не визнав проти позову заперечував, посилаючись на те, що необхідно встановити порядок користування квартирою, залишивши відповідачеві у користування дві кімнати, площею 12.1 кв.м. та 8,2 кв.м., а кімнату площею 17,6 кв.м. передати у користування позивачеві.

Вислухавши позивача ОСОБА_2, представників позивача та відповідача,свідків: ОСОБА_10, ОСОБА_11,ОСОБА_12, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

28 жовтня 2004 року, сторони у справі, перебуваючи у шлюбі, за сумісні кошти, придбали квартиру АДРЕСА_1, правовстановлюючі документи на квартиру були оформлені на позивача ОСОБА_2 (а.с.4)

15 квітня 2009 року шлюб між сторонами розірвано розірвано.(а.с.5) Дітей від шлюбу сторони не мають.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 03 червня 2009 року визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, як майна набутого подружжям під час шлюбу. (а.с.6)

Таким чином, квартира стала належати сторонам на праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст. ст. 355, 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Здійснення права спільної часткової власності регулюється статтею 358 ЦК України, згідно якої право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

29 серпня 2009 року позивач ОСОБА_13 уклав шлюб з ОСОБА_5, від шлюбу мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто має іншу сім'ю.(а.с.169,170)

В зв'язку з тим, що між сторонами виник спір про користування квартирою та її поділ, позивач ОСОБА_2 був позбавлений можливості користуватися належною йому ? часткою квартири, оскільки відповідач у справі ОСОБА_3, особисто в квартирі не проживаючи з 2008 року, поселила в квартирі свого батька ОСОБА_14, який проживав у спірній квартирі до дня його смерті.

Вказані обставини підтверджуються копією паспорта ОСОБА_14 з відміткою про реєстрацію в спірній квартирі з 18.04.2013 року (а.с.47), актом обстеження житлового приміщення виданим 23 вересня 2014 року Комунальним житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством -1, про те, що ОСОБА_3 в квартирі не проживає з 2008 року (а.с.177), інформацією Державної прикордонної служби України щодо перетинання державного кордону України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.206)

Відповідно до ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст.ст. 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ в натурі частки із спільного майна, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, а також на поділ спільного майна за умови, що запропонований варіант поділу є припустимим і технічно можливим без заподіяння шкоди господарському призначенню майна та інтересам інших співвласників.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 « Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири.

Згідно з роз»ясненнями, наданими в п.п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 р. N 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» з наступними змінами, поділ жилого будинку в натурі між учасниками спільної часткової власності на будинок можливий за умови, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру), яка відповідає розміру їх часток у праві власності, а також за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Об'єктом спору є квартира номер 24, загальною площею 60,4 кв.м., що розташована за адресою - АДРЕСА_1, та належить сторонам на праві спільної часткової власності в рівних частках на підставі рішення суду.

Вказана квартира складається з трьох жилих кімнат: «4», «5», «6» площею 17,6 кв.м., 12,1 кв.м., та 8,2 кв.м., відповідно, загальна жила площа яких становить 37,9 кв.м., а також кухні «3» площею 7,9 кв.м, ванної кімнати «8» -2,4 кв.м., вбиральні «9» - 1,2 кв.м., коридору «1» - 7,6 кв.м., вбудованої шафи « 2» та «7» площею -0,9 кв.м. та 0,4 кв. м. відповідно. Квартира обладнана балконом «11» -3,0 х 0,3 кв.м., лоджією«11» -2,3 х 0,5 кв. м. Із систем інженерного устаткування в зазначеній квартирі маються: опалення - централізоване, електрифікація та системи централізованого водопостачання і каналізації.

Відповідно до висновків судової будівельно-технічної експертизи № 2890/5951 від 30 травня 2014 року, розподілити квартиру АДРЕСА_1 між співвласниками не надасться можливим оскільки, трикімнатна квартира розташована на 5-му поверсі 5-ти поверхового житлового будинку. Об'ємно-планувальні рішення квартири і будинку не дозволяють виділити сторонам ізольовані приміщення із самостійними виходами, що можуть використовуватись як окремі квартири, або які можна переобладнати в такі квартири. (а.с. 89-104)

Вказаною експертизою встановлено ринкову вартість спірної квартири в сумі 217 527 грн., а тому вартість частки майна ОСОБА_3 складає 108763грн.50 коп. (а.с.98-99)

Відповідно до частин 4, 5 ст. 71 СК України, присудження судом одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на неподільну річ (квартиру, автомобіль, земельну ділянку) допускається за його згодою за умовою попереднього внесення другим подружжям відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце на таких підставах, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

Частиною першою статті 365 ЦК України передбачено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні: частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 - 3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Такої складової , як згода відповідача на отримання компенсації положення ч.1 ст.365 ЦК України не містить.

Відповідно до вимог ч.2 ст.365 ЦК України, визначена згідно висновків судової будівельно-технічної експертизи № 2890/5951 від 30 травня 2014 року, сума вартості частки майна ОСОБА_3 внесена позивачем ОСОБА_2 на депозитний рахунок суду відповідно до квитанції №92 від 19.01.2015 року.

Крім того, необхідно врахувати наступні факти: частки сторін не можуть бути виділені в натурі, тому що квартира є неподільною; спільне користування квартирою неможливе через неприязні стосунки між сторонами після розірвання шлюбу та укладенням іншого шлюбу позивачем; припинення права власності на частку квартири не завдасть істотної шкоди інтересам відповідачки, оскільки після розірвання шлюбу - на початку 2008 року, ОСОБА_3 вибула на постійне проживання до Російської Федерації в м. Сантк-Петербург, де живе по теперішній час. Відповідач є спадкоємицею 3х кімнатної квартири розташованої в АДРЕСА_3 після смерті своєї матері ОСОБА_7, що померла ІНФОРМАЦІЯ_5. ( а.с.135,137, 177,206 )

Наведені вище обставини дають підстави для обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для припинення права власності ОСОБА_3 на 1/2 частку у спірній квартирі зі стягненням на її користь з ОСОБА_2 грошової компенсації в розмірі 108763грн.50 коп. та визнанням за ОСОБА_2 права власності на ? частину квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 79, ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов»язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема і витрати пов'язані з проведенням судових експертиз.

Однією з умов здійснення такої компенсації є документальне підтвердження того, що сторона, на користь якої ухвалено рішення, дійсно понесла ці судові витрати.

Розивачем ОСОБА_2 надано до суду квитанції про сплату судового збору та квитанцію на оплату проведення судової будівельно-технічної експертизи № 2890/5951, всього на суму 4505,94 грн. (а.с. 1.43,74,115,122,150)

Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,60,88,209,212,214-215,218, ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволити.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на ? частку квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1.

Сплатити ОСОБА_3 з депозитного рахунку Ізюмського міськрайонного суду Харківської області грошову компенсацію вартості ? частки квартири АДРЕСА_1 в сумі 108 763,50 грн. (сто вісім тисяч сімсот шістдесят три грн. 50 коп.)

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у справі в сумі 4505,94 грн.( чотири тисячі п'ятсот п»ять грн. 94 коп.)

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд шляхом подачі у 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий: суддя -