АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Мазурик О.Ф., Ратнікової В.М.

при секретарі -Калашник О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 19 березня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, зацікавлені особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, державний нотаріус Дев'ятої київської державної нотаріальної контори Шарафетдінова Наталія Вікторівна, Головне управління юстиції у м. Києві, -

ВСТАНОВИЛА:

Справа №760/20453/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6600/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Лазаренко В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 19 березня 2015 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, було залишено без розгляду.

31 березня 2015 року представник ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на вказану ухвалу, у якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування заявлених вимог апелянт вказала, що спір про право відсутній, оскільки ОСОБА_1 не висував вимог про визнання права власності на спадкове майно чи оформлення права на нього. Також апелянт зазначила, що встановлення факту, який просить заявник, необхідне йому для реалізації його права на спадщину у більшому розмірі.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала і просила її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про день, час та місце апеляційного розгляду, тому розгляд справи за апеляційною скаргою на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України проведено за їх відсутності.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка Д.Р., пояснення представника заявника, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

19 вересня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, у якій просив встановити факт того, що на день смерті ОСОБА_8 ОСОБА_3 не проживала постійно з ОСОБА_8 Свої вимоги обґрунтовував тим, що ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_1. За час свого життя ОСОБА_8 заповіт не склала, її спадкоємцями за законом є ОСОБА_9 і ОСОБА_3 ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, не встигнувши прийняти спадщину, а тому право на спадкування за законом перейшло до її спадкоємців - чоловіка ОСОБА_4 і сина ОСОБА_1 ОСОБА_3 зареєстрована у квартирі, у якій проживала ОСОБА_8, з 20 лютого 2007 року. Разом з тим, ОСОБА_3 з 2004 року проживає у США, а тому на момент смерті ОСОБА_8 не могла постійно проживати з нею.

Постановляючи ухвалу, що оскаржується, суд першої інстанції керувався ч. 1 ст. 234, ч. 1 ст. 235, ст. 256 ЦПК України та виходив з того, що під час розгляду справи виник спір про право, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження, оскільки ОСОБА_3 заяви про відмову від спадщини не подавала, в разі задоволення заяви ОСОБА_1 вона буде усунута від права на спадкування у непередбачений законом спосіб.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

На підставі ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту:1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Так, звертаючись до суду із заявою про встановлення факту непроживання ОСОБА_3 з ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, на момент відкриття спадщини, ОСОБА_1 зазначав, що встановлення цього факту йому необхідно для оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_8 (спадкова трансмісія у зв'язку зі смертю дочки ОСОБА_8 - ОСОБА_9.) на більшу частку спадкового майна, зокрема на ту, на яку претендує ОСОБА_3

З довідки КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації від 28 липня 2014 року № 1998 вбачається, що місцем відкриття спадщини є квартира АДРЕСА_1.

З довідки КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» від 28 липня 2014 року вбачається, що ОСОБА_3, яка є донькою ОСОБА_8, зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно виходив з того, що у даному випадку виник спір про право, оскільки ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту не з метою виникнення, зміни або припинення його майнових прав, від встановлення юридичного факту безпосередньо майнові права заявника не виникають, а існує необхідність в подальшому визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування у позовному провадженні. Крім того, спадкоємцем після смерті ОСОБА_8 є також ОСОБА_4

Доводи апелянта про те, що спір про право відсутній, оскільки ОСОБА_1 не висував вимог про визнання права власності на спадкове майно чи оформлення права на нього, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки встановлення факту, який просить заявник пов'язується з наступним вирішенням спору про право, зокрема про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Отже, ухвала Солом'янського районного суду м. Києва від 19 березня 2015 року є такою, що постановлена з додержанням вимог закону, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, ст.ст. 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 19 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді