У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

Наумчука М.І., Олійник А.С.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Романівського районного суду Житомирської області від 6 травня 2014 року, ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 27 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з указаним позовом, просило стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 заборгованість у розмірі 48 483 грн 29 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 31 травня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого останньому надано кредит у розмірі 5 000 грн до 30 травня 2008 року.

У забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним кредитним договором 31 травня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 укладено договори поруки.

У зв'язку з порушенням позичальником умов кредитного договору, станом на 29 липня 2013 року розмір заборгованості становить 48 483 грн 29 коп., з яких тіло кредиту - 4 060 грн 33 коп., проценти за користування кредитом - 16157 грн 57 коп., комісія - 150 грн, пеня - 28 115 грн 39 коп.

Рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 6 травня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 31 травня 2006 року у розмірі 24 428 грн 23 коп., а саме: тіло кредиту - 4 060 грн 33 коп., проценти за користування кредитом - 16 157 грн 57 коп., комісію - 150 грн; пеню - 4060 грн 33 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати судові рішення у справі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Касаційна скарга не містить доводів щодо незаконності судових рішень у частині відмови в позові до ОСОБА_5 та ОСОБА_4, тому судові рішення у цій частині судом касаційної інстанції не переглядаються.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 31 травня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № ZRH0SE00000171, за умовами якого останньому надано кредит у розмірі 5 000 грн до 30 травня 2008 року зі сплатою процентів за користування коштами.

У забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним кредитним договором 31 травня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 укладено договори поруки.

Станом на 29 липня 2013 року розмір заборгованості за кредитним договором становить 48 483 грн 29 коп., з яких тіло кредиту - 4 060 грн 33 коп., проценти за користування кредитом - 16 157 грн 57 коп., комісія - 150 грн, пеня - 28 115 грн 39 коп.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_3 неналежно виконував зобов'язання за кредитним договором. Періодичне внесення ним платежів на погашення заборгованості свідчить про переривання строку позовної давності, тому з нього підлягає стягненню тіло кредиту, проценти та комісія. Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про зменшення пені до розміру тіла кредиту на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Апеляційний суд погодився із висновками суду першої інстанції та залишив ухвалене ним рішення без змін.

Із висновками апеляційного суду повністю погодитись не можна з огляду на таке.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в ухвалі від 6 листопада 2013 року (справа № 6-116цс13), відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Як встановлено апеляційним судом, відповідно до п. 1.1 кредитного договору щомісяця у період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у розмірі 340 грн 19 коп. для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості за кредитом, процентів, винагороди, комісії.

Згідно з випискою із рахунку боржника 19 жовтня 2010 року, 19 листопада 2010 року, 31 січня 2011 року, 30 червня 2011 року, 29 липня 2011 року, 30 серпня 2011 року, 29 вересня 2011 року, 31 жовтня 2011 року та 29 листопада 2011 року через термінали самообслуговування та Вass-термінали на такий рахунок вносились кошти на погашення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

За змістом ст. ст. 257, 264 ЦК України позовна давність може перерватися лише в межах строку позовної давності, а не після її спливу.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та дійшовши висновку про переривання позовної давності вчиненням боржником періодичних платежів за кредитним договором, у порушення ст. ст. 303, 315 ЦПК України апеляційний суд належним чином не перевірив і не спростував доводи апеляційної скарги; не врахував, що сторони кредитного договору визначили оплату заборгованості щомісячними платежами; не з'ясував, чи перервалася позовна давність для кожного з щомісячних платежів; не встановив, за який період та в якому розмірі підлягає стягненню заборгованість та дійшов передчасного висновку про залишення без змін рішення суду першої інстанції в частині стягнення тіла кредиту, комісії та процентів у повному обсязі.

Як убачається із п. 4.1 кредитного договору, при порушенні позичальником будь-якого зобов'язання, передбаченого п. п. 2.2.2, 2.2.3 цього договору банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн за кожен день прострочення.

Висновки судів про зменшення стягнутої з відповідача пені відповідають положенням ч. 3 ст. 551 ЦК України. З огляду на зазначені порушення норм матеріального та процесуального права, ухвала апеляційного суду в частині залишення без змін рішення суду першої інстанції щодо стягнення пені також підлягає скасуванню.

За таких обставин, ухвала апеляційного суду відповідно до ч. 3 ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню у частині залишення без змін рішення суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором із направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 27 серпня 2014 року у частині залишення без змін рішення суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором скасувати, справу у цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук

А.С. Олійник