Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2015 р. Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді - Бузовського В.В.,

при секретарі - Петровської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором кредиту, -

встановив:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з зазначеним позовом та просив стягнути з ОСОБА_1, суму боргу за договором кредиту в розмірі 7 981,20 грн. В обґрунтування вимог представник позивача посилався на те, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем 10.11.2005 року було укладено договір № б/н про надання встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, відповідно до якого, вона отримала споживчий кредит в розмірі 9 000 грн. Після отримання кредиту ОСОБА_1, належним чином не виконувала грошове зобов'язання в наслідок чого виникла заборгованість. Сума боргу станом на 30.07.2014р., становить 7 981,20 грн. Таким чином, представник позивача посилаючись на умови договору просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом, відсотки, штрафні санкції та сплачений судовий збір.

Представник відповідачки в судовому засіданні вимоги позову не визнав та просив застосувати наслідки пропуску строку позовної давності зазначивши, що картку видано в 2005 році, строк дії картки 3 роки, договір кредиту діє протягом 12 місяців, нову картку відповідачка не отримувала, з 2009 року кошти не отримувала та не вчиняла дій направлених на визнання боргу. Позивач звернувся до суду тільки 13.10.2014р., тобто через два роки після спливу строку позовної давності і заяву про поновлення пропущеного строку не подавав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1, 10.11.2005 року було укладено договір № Б/Н про надання встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, відповідно до якого, вона отримала споживчий кредит в сумі 9 000,00 грн., (а.с. 14). Строк дії договору встановлено строком на один рік та із продовженням дії картки, при відсутності попередження сторін про його припинення, на той самий строк. З 31.08.2009 року ОСОБА_1, припинила виконання грошового зобов'язання в наслідок чого виникла заборгованість. Станом на 30.07.2014р., сума боргу складає 7 981,20 грн., в тому числі борг: за кредитом 1 713,00 грн., по процентам 5 411,95 грн., штраф 356,25 грн., штраф фіксований 500,00 грн., (а.с. 6). Також встановлено та не заперечувалося представником позивача те, що ОСОБА_1, припинила виконання грошового зобов'язання 31.08.2009 року, після закінчення строку дії картки нову картку та кошти не отримувала, погашення боргу не здійснювала та не вчиняла дій направлених на визнання боргу.

В силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

До відношень встановлених по кредитному договору застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України (ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлене цим параграфом та не випливає з положень кредитного договору.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок Позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, Позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Згідно ст. ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що право та інтерес ПАТ КБ «Приватбанк» порушено ОСОБА_1, нездійсненням чергового платежу 31.08.2009 року, Кредитор дізнався та повинен був дізнатися про своє порушене право саме в день ненадходження на його рахунок чергового платежу а саме 31.08.2009 року. Із позовом до суду ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся тільки 13.10.2014р., тобто через два роки після спливу строку позовної давності та не подавав заяву про поновлення пропущеного строку, що є підставою для відмови в позові.

Також суд звертає увагу на те, що Постановою Верховного Суду України від 22.10.2014р., у справі № 6-127цс14 висловлено правову позицію, щодо строку позовної давності в кредитних правовідносинах саме за участю ПАТ КБ «Приватбанк», зокрема зазначено, що за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Відповідно до умов договору, укладеного ПАТ КБ «ПриватБанк» кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання відповідає строку дії картки. Строк дії картки в договорі визначений у два роки.

Автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобов'язання, отже продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення немає.

Подальше продовження дії картки є способом виконання зобов'язання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки.

На підставі ст.ст. 554, 1046-1051, 1054 ЦК України, кредитного договору, керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 61, 64, 88, 212-215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В позові Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором кредиту - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: