СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/15852/14-ц

пр. № 2/759/588/15

29.01.2015 Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Зайця Т.О. при секретарі Ковтун М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

10.09.2014 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №2039рv-06-08 від 24.06.2008 в сумі 4 464 832,34 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.06.2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №2039рv-06-08, відповідно до умов якого позивач відкрив відповідачу відновлювальну кредитну лінію на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності в розмірі 262 500,00 дол. США, з процентною ставкою 10 %. Зобов'язання за вказаним договором відповідач належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 14.08.2014 року утворилась строкова заборгованість по кредиту - 199 226,51 дол. США (2 608 210,91 грн.), строкова заборгованість по відсотках - 65 639,82 дол. США (859 335,98 грн.), прострочена заборгованість по відсоткам - 23 669,43 дол. США (309 872,68 грн.), пеня - 687 412,77 грн.

Представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позову, зазначивши, що кошти за договором були премією і призначалися для заохочення відповідача, який був працівником ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Також посилалися на пропущення позовної давності у виниклих правовідносинах, просили застосувати наслідки пропуску строків позовної давності і відмовити з цих підстав у позові.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 24.06.2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є позивач (далі - Банк), та ОСОБА_1 (Позичальник) укладено договір про відкриття кредитної лінії №2039рv-06-08 (а. с. 7 - 9). В силу п. 2.1 договору, банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності в розмірі 262 500,00 дол. США з оплатою по процентній ставці 10 % річних. Позичальник зобов'язується повністю повернути кредитні ресурси до 23.06.2028 року (п. 3.2 договору).

Відповідно до п. 1 додаткової угоди №1 до договору про відкриття кредитної лінії №2039рv-06-08 від 24.06.2008 року (а. с. 19), позичальник сплачує проценти за користування кредитними ресурсами в такі терміни: а) частина процентів із розрахунку 5,00 % сплачуються щомісяця з «01» по «10» число (включно) кожного місяця; б) частина процентів із розрахунку 5,00 % сплачуються одноразово: не пізніше кінцевого терміну повернення кредитних ресурсів.

Банк свої зобов'язання за договором про відкриття кредитної лінії №2039рv-06-08 від 24.06.2008 року відповідно до умов п. 2.1 договору виконав, відкрив ОСОБА_1 відновлювальну кредитну лінію і надав кошти в розмірі 262 500,00 дол. США (1 273 046,25 грн.), що визнається сторонами та підтверджується позабалансовим валютним ордером № 908 від 24.06.2008 року, розпорядженням від 24.06.2008 року, заявою на видачу готівки №39 від 24.06.2008 року (а. с. 12-14).

Відповідно до п. 3.4 договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів, сплати нарахованих процентів по них, неустойки відповідно до умов цього договору, у наступних випадках: б) позичальник у період дії цього договору порушував будь-які умови цього договору, у тому числі: позичальник несвоєчасно або не в повному обсязі здійснював зарахування грошових коштів на погашення заборгованості за кредитом або процентами; в) позичальник на вимогу банку не сплатив у передбачених цим договором випадках неустойку (штраф, пеню).

У випадку вимоги банку про дострокове повернення кредитних ресурсів та сплату процентів позичальник зобов'язаний зробити повне погашення заборгованості за цим договором, тобто повернути отримані кредитні ресурси та сплатити всі проценти протягом 10 банківських днів з моменту отримання вимоги банку. Банк може повідомляти позичальника по телеграфу, шляхом відправлення рекомендованих листів з повідомленням або шляхом доставки нарочним позичальнику за вказаною адресою. Дострокове повернення кредитних ресурсів та сплата процентів не звільніють позичальника від відповідальності за порушення умов цього договору.

Пунктом 4.7 договору передбачено, що позичальник - ОСОБА_1 є співробітником ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит». У випадку його звільнення з ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», заборгованість по кредиту повинна бути погашена в день звільнення співробітника.

В силу п. 6.1 договору, за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення.

Встановлено, що ОСОБА_1 був співробітником позивача, 14.06.2010 року його було звільнено, а тому, в силу п. 4.7 договору про відкриття кредитної лінії №2039рv-06-08 від 24.06.2008 року, він повинен був погасити заборгованість по кредиту в день звільнення співробітника, тобто 14.06.2010 року, проте заборгованість не була погашена, що визнається сторонами. З наведеного вбачається, що строк виконання зобов'язання за договором настав 14.06.2010 року.

Відповідач свої зобов'язання за договором про відкриття кредитної лінії №2039рv-06-08 від 24.06.2008 року, належним чином не виконував, не погашав заборгованість, у зв'язку з чим станом на 14.08.2014 року утворилась заборгованість по основному боргу кредиту в розмірі 199 226,51 дол. США (2 608 210,91 грн.), заборгованість по відсотках - 65 639,82 дол. США (859 335,98 грн.), прострочена заборгованість по відсоткам - 23 669,43 дол. США (309 872,68 грн.), пеня - 687 412,77 грн. Загальна сума заборгованості становить 4 464 832,34 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а. с. 20 - 24).

Частинами 1, 2 статті 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Надані ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» докази (договір про відкриття кредитної лінії №2039рv-06-08 від 24.06.2008 року, заява на видачу готівки №39 від 26.06.20085 року, розрахунок заборгованості, виписка по рахунку, заяви на переказ готівки) підтверджують існування заборгованості у відповідача. Встановленими є обставини укладення між сторонами договору та існування у відповідача заборгованості у розмірі 4 464 832,34 грн.

Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

В порушення наведених норм законодавства та положень договору, ОСОБА_1 в установлені строки не погасив кредит, проценти за користування кредитними коштами, тобто, не виконав зобов'язання належним чином, відповідно до умов договору та ст. ст. 526, 530 ч. 1, 1049 ч. 1, 1054 ч. 1 ЦК України, внаслідок чого існує заборгованість по основному боргу кредиту 199 226,51 дол. США (2 608 210,91 грн.), заборгованість по відсотках - 65 639,82 дол. США (859 335,98 грн.), прострочена заборгованість по відсоткам - 23 669,43 дол. США (309 872,68 грн.), пеня - 687 412,77 грн. Загальна сума заборгованості становить 4 464 832,34 грн.

За таких обставин в силу п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, ч. 2 ст. 1050 ЦК України, а також наведених вище положень договору, з відповідача підлягає стягненню заборгованість по кредиту 2 608 210,91 грн., заборгованість по відсотках - 859 335,98 грн., прострочена заборгованість по відсоткам - 309 872,68 грн., пеня - 687 412,77 грн. Загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню, становить 4 464 832,34 грн.

Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по справі в розмірі 3 654,00 грн.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що кошти за договором були премією і призначалися для заохочення ОСОБА_1, який був працівником ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Зазначені твердження спростовуються матеріалами справи, оскільки наявний договір та факт передачі коштів, що не заперечується і не спростовуються сторонами. Наведене свідчить про цивільно-правовий (договірний) характер правовідносин, а саме про виникнення між сторонами кредитних правовідносин.

Твердження про сплив позовної давності також спростовується матеріалами справи, оскільки з розрахунку заборгованості, виписок по рахунку і заяв на переказ готівки вбачається, що в березні 2012 року відповідач вчиняв дії з погашення заборгованості (переказ 3 170 доларів США), а тому в силу ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності перервався та почався заново. До суду ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося 10.09.2014 року, тобто в межах трирічного строку з часу переривання перебігу позовної давності, а тому відсутні підстави для застосування наслідків спливу позовної давності.

Керуючись ст. ст. 264, 526, 530, 610, 611, 1049, 1050, 1054, ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 169, 209, 212-215ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, ІН: НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (м. Київ, вул. Артема, 60, р/р 9980, МФО 300131, ) заборгованість за кредитним договором №2039рv-06-08 від 24.06.2008 року в розмірі 4 464 832 грн. 34 коп. та судовий збір у сумі 3 654 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги та може бути оскаржене до апеляційного суду м. Києва, шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення виготовлено 03.02.2015 року.

СУДДЯ: Т.О. ЗАЄЦЬ