Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/964/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Крімченко С. А.
Доповідач Черненко В. В.
УХВАЛА

Іменем України

29.04.2015 колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого судді: Черненко В.В.

Суддів: Кодрула М.А., Потапенка В.І.

За участю секретаря: Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17.02.2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у листопаді 2010 року до нього звернулась ОСОБА_2 із проханням надати їй на умовах позики 28250 грн.

25.11.2010 року ним було передано відповідачу 28 250 грн., про що була складена розписка.

Позивач зазначив, що в розписці було обговорено термін повернення отриманої суми - 25.11.2011 року, однак у встановлений строк відповідач позичені гроші не повернув.

Позивач зазначив, що неодноразово намагався добровільно вирішити питання про повернення грошей з відповідачем, але остання відмовилась повертати борг.

ОСОБА_3 просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь борг за договором позики в розмірі 28 250 грн.

В ході розгляду справи позивач надав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог. Просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь 3% від простроченої суми боргу за розпискою від 25.11.2010 року в розмірі 847,50 грн.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17.02.2015 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції у зв'язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив, що 25 листопада 2010 року ОСОБА_3 позичив ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 28250 грн., які остання зобов'язалася повернути до 25 листопада 2011 року, що підтверджується власноруч написаною ОСОБА_2 розпискою.

В термін зазначений в розписці ОСОБА_2 кошти не повернула.

Під час розгляду справи відповідач по справі заявив клопотання про призначення судової - почеркознавчої експертизи.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26.09.2014 року по справі призначено судово-почеркознавчу експертизу, на розгляд якої поставлені наступні питання: чи підпис в розписці про отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_3 28250 грн. виконаний ОСОБА_2 чи іншою особою?, чи розписка про отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_3 28250 грн. написана ОСОБА_2 чи іншою особою?, чи написана дана розписка особою в нормальному стані , чи в стані хвилювання під примусом. Провадження по справі зупинено на час проведення експертизи.

02.12.2014 року №1868 Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз Кіровоградське відділення матеріали справи повернуті до суду першої інстанції у зв'язку з відсутністю оплати за проведення експертизи.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.12.2014 року відновлено провадження у справі.

Суд першої інстанції зазначив, що згідно ч.1 ст.1046 ЦК України - за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Суд першої інстанції зазначив, що згідно правової позиції Верховного Суду України в постанові судової палати у цивільних справах від 18 вересня 2013 року № 6-63цс 13 письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання , на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також 3% річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідачка зверталася в прокуратуру стосовно шахрайських дій з боку позивача ОСОБА_3

На запит суду з прокуратури Олександрійського району було направлено в суд копію заяви ОСОБА_2, копію відповіді з прокуратури та копію постанови від 05.03.2011 року про відмову в порушенні кримінальної справи.

Суд першої інстанції приймаючи до уваги встановлені обставини дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки відповідач взяв в борг у позивача гроші у сумі 28 250 грн. із зобов'язанням повернути їх до 25.11.2011 року, що підтверджується матеріалами справи, однак свої зобов'язання не виконує.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в зв'язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів перевірила зазначене в апеляційній скарзі і дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки не підтверджуються належними доказами, суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.. ст.. 10 , 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів.

З матеріалів справи вбачається, що 25.11.2010 року відповідач взяв у позивача в борг 28 500 грн., що підтверджується розпискою складеною власноруч відповідачем (а.с. 3). Термін повернення грошей до 25.11.2011 року.

Доводи ОСОБА_2 , що вона не отримувала гроші в сумі 28500 грн. від позивача не знайшли свого підтвердження, оскільки відповідачем по справі не надано належних доказів визначених главою 5 ЦПК України на підтвердження своїх пояснень та на спростування доводів позивача.

Не знайшли свого підтвердження і інші доводи викладені в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, приймаючи до уваги встановлені обставини, дійшла висновку, що суд першої інстанції розглянув справу в межах доводів позовної заяви та наданих сторонами доказів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки не підтверджуються належними доказами, суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307,ст.ст. 308 , 313- 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17.02.2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: