Справа № 214/7839/14-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
22 квітня 2015 року , Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого судді Попова В.В.,
при секретарі Ткаченко К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (збитків), -
Позивач у судове засідання надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності, а у разі неявки відповідача ухвалити рішення при заочному розгляді справи.
Відповідач, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав, тому на підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Так, обставини вчинення відповідачем дорожньо-транспортної пригоди 17.07.2013 року, приблизно о 17 годині 00 хв., коли відповідач, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по а/д кільце 30 років Перемоги мкр. Сонячний в м. Кривому Розі, не обрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого не впорався з керуванням та виїхав на зустрічну смугу, де скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням позивача, та залишив місце ДТП, підтверджені постановами Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21.08.2013 року про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП (а.с.16-18).
Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
В результаті цієї ДТП належний позивачу автомобіль отримав механічні пошкодження, і сума матеріального збитку, завданого позивачеві в результаті цього, склала 103056 грн. 94 коп., що підтверджується відповідним висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 28.08.2013 року, за проведення якого позивачем було сплачено 1000 грн. (а.с.24-55).
Отже, розглядаючи позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Частиною 5 ст. 1187 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що матеріальна шкода виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушеного належного йому майнового права.
Виходячи з положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої чи членів її сім'ї, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Так, судом, на підставі наявних у справі доказів, встановлено, що матеріальна шкода позивачеві була заподіяна за вини відповідача.
За таких обставин суд уважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача завдану останньому моральну шкоду.
Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд ураховує такі критерії визначення розміру її відшкодування, як характер правопорушення, ступінь вини відповідача, який залишив місце ДТП та на протязі тривалого часу не намагався усунути шкідливих наслідків правопорушення, глибину душевних страждань позивача, повязаних з тим, що він безперечно отримав у звязку з ДТП душевну травму, наслідки якої мали вплив на його психічний стан, що позивач тривалий час був позбавлений можливості отримати з боку відповідача відшкодування матеріальної шкоди, тож був вимушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права, тому вважає, що у звязку з цим з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди слід стягнути 2000 грн.
Отже, у звязку з наведеним суд доходить висновку про часткове задоволення позову.
Згідно з положеннями ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 784 грн. 17 коп. (а.с.1).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23, 1166, 1187 ЦК України ст. ст. 10, 11, 15, 57-60, 88, 209, 212-215, 218, 224-228 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно вимог статті 229 ЦПК України, протягом 10 днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Суддя В.В. Попов.