15 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності та поділ майна;
за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та визнання права особистої приватної власності,
за касаційною скаргою ОСОБА_5, подану представником - ОСОБА_6, на рішення апеляційного суду Рівненської області від 25 грудня 2014 року,
в с т а н о в и л а:
У серпні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суд з указаним позовом, посилаючись на те, що з лютого 1997 року він перебував з ОСОБА_5 у фактичних шлюбних відносинах, а в період з 2 лютого 2002 року до
У серпні 2012 року ОСОБА_5 звернулась до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що вона є фізичною особою - підприємцем з 1997 року та має основний дохід від зайняття підприємницькою діяльністю. Житловий будинок АДРЕСА_2, оформлений на ім'я ОСОБА_4, придбаний у 2002 році, тобто вже під час шлюбу з останнім, але за її особисті грошові кошти, зароблені нею до шлюбу. Все інше рухоме і нерухоме майно, зазначене у первісному позові, хоч і придбане під час шлюбу, однак за грошові кошти від підприємницької діяльності ОСОБА_4 та для розширення цієї діяльності.
Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від

28 квітня 2014 року, позов ОСОБА_4 та зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено частково. ОСОБА_4 виділено у власність житловий будинок АДРЕСА_1 вартістю

991 245 грн та земельну ділянку за цією ж адресою площею 0,0679 га вартістю 25 437 грн 19 коп. ОСОБА_5 виділено житловий будинок вартістю 697 475 грн та земельну ділянку вартістю 36 600 грн по

АДРЕСА_2, автомобіль «Рено Трафік», 2006 року випуску, вартістю 66 850 грн, майновий комплекс в складі: адміністративного будинку, складського приміщення, навісу та земельну ділянку площею 0,2769 га, на якій розташований майновий комплекс по АДРЕСА_3. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 74 453 грн 59 коп. грошової компенсації різниці виділених часток. У решті позовів відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 16 червня

2014 року рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 28 квітня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 жовтня 2014 року ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 16 червня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 25 грудня

2014 року рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 28 квітня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Виділено у власність

ОСОБА_4 житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_2, загальною площею 307,3 кв. м, вартістю 697 475 грн, земельну ділянку по АДРЕСА_2, площею 0,0600 га, вартістю 36 600 грн. Виділено у власність ОСОБА_5: житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею

390,4 кв. м, вартістю 991 245 грн, земельну ділянку по АДРЕСА_1, площею 0,0679 га, вартістю 25 437 грн 19 коп. В задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовлено. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 - ОСОБА_6 просить скасувати рішення апеляційного суду Рівненської області від 24 грудня 2014 року в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким визнати право власності ОСОБА_5 на 85,5 % спірного нерухомого майна, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4 та зустрічного позову ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив із того, що житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 390,4 кв. м, земельну ділянку за цією ж адресою площею 0,0679 га, автомобіль марки «Рено Трафік», житловий будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_2 є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбане за час шлюбу і на спільні кошти подружжя. Майновий комплекс по

АДРЕСА_3 придбаний ОСОБА_5 згідно з договором купівлі-продажу від 29 березня 2000 року до шлюбу. Разом з тим не підлягає поділу майстерня (В) площею 102,3 кв. м, склад

Г,Г-1) загальною площею 201,0 кв. м, оскільки є самочинним будівництвом і право власності на ці об'єкти не набуто, відповідні документи в установленому порядку не зареєстровані. Автомобіль марки «Пежо Боксер» теж не підлягає поділу, оскільки належить ОСОБА_8

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4 та відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 суд апеляційної інстанції виходив із положень ст. ст. 60, 70 СК Уркаїни.

Відповідно до положень ст. 59 СК України той з подружжя, який є власником майна, визначає режим володіння та користування ним з урахуванням інтересів сім'ї, насамперед дітей.

Одним із видів розпорядження власністю є право власника використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності.

Порядок здійснення подружжям права спільної сумісної власності та право подружжя на розпорядження спільним сумісним майном визначено у ст. ст. 63, 65 СК України.

Підприємство є юридичною особою, йому належить право власності на майно, у тому числі і яке передане засновником до статутного фонду як внесок (ст. ст. 62, 66 ГК України).

Так, з моменту внесення майна до статутного фонду підприємство є єдиним власником майна й це майно не може одночасно перебувати у власності інших осіб.

При цьому в разі передання подружжям свого спільного сумісного майна до статутного фонду приватного підприємства, заснованого одним із них, майно переходить у приватну власність цього підприємства, а в іншого з подружжя право власності на майно (тобто речове право) трансформується в право вимоги (зобов'язальне право), сутність якого полягає у праві вимоги виплати половини вартості внесеного майна в разі поділу майна подружжя (а не право власності на саме майно) або право вимоги половини отриманого доходу від діяльності підприємства, або половини майна, що залишилось після ліквідації підприємства.

Таким чином, статутний капітал та майно приватного підприємства, сформовані за рахунок спільної сумісної власності подружжя, є об'єктом їх спільної сумісної власності.

В іншій частині рішення суду апеляційної інстанції не оскаржувалось, а тому судом касаційної інстанції не перевірялось.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов до висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Рівненської області від 24 грудня 2014 року, тому що судове рішення законне та обґрунтоване.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану

представником - ОСОБА_6, відхилити.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 24 грудня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності та поділ майна, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та визнання права особистої приватної власності, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко