АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/945/15 Головуючий 1 інстанції - Гаврилюк С.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Коростійової В.І.,

суддів: - Гуцал Л.В., Крилової Т.Г.,

за участю секретаря - Бойко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 10 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Харківської міської ради про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за заповітом,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаним позовом.

В обгрунтування позову посилалась на те, що громадянці ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належало 48/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної ради міста Харкова №89-23 від 25 грудня 2003 року виділено зі складу домоволодіння житловий будинок літ. "А-1" з обслуговуючими його надвірними будівлями, що знаходився у користуванні ОСОБА_4, розташованого на земельній ділянці площею 829 кв.м., залишивши адресу: АДРЕСА_1.

За життя ОСОБА_4 не отримала свідоцтво про право власності у зв'язку зі зміною правового статусу її нерухомості.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, залишивши заповіт на вказану нерухомість на її ім'я.

У встановлений законом строк вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Постановою державного нотаріуса П'ятої харківської державної нотаріальної контори від 17 жовтня 2014 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності за заповітом, оскільки ОСОБА_4 за життя не отримала свідоцтво про право власності на виділений їй зазначеним рішенням житловий будинок літ. "А-1".

Посилаючись на вказані обставини та на те, що 48/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 складають житловий будинок літ. "А-1" з надвірними будівлями, просила визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок літ. "А-1" загальною площею 33,7 кв.м., житловою - 17,4 кв.м. з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1.

Харківська міська рада свого представника до суду не направила. Подала письмові заперечення на позовну заяву, у яких просила ОСОБА_3 у позові відмовити. При цьому посилалась на те, що житловий будинок, про визнання права власності на який у порядку спадкування за заповітом заявлено позов, за спадкодавцем ОСОБА_4 у встановленому законом порядку не зареєстрований. Харківська міська рада має підстави звернутися до суду про визнання спадщини відумерлою.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 10 грудня 2014 року позов задоволено частково. Постановлено визнати за ОСОБА_3 у порядку спадкування за заповітом право власності на 48/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель АДРЕСА_1.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просе рішення суду першої інстанції змінити та визнати за нею право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 на житловий будинок з надвірними будівлями літ. "А-1" за адресою: АДРЕСА_1. При цьому посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

Харківська міська рада рішення суду першої інстанції не оскаржила, письмових заперечень на апеляційну скаргу не подала.

Перевіряючи законність і обгрунтованість судового рішення відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України - у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджено наявними у справі доказами, що ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 16 жовтня 1974 року належало 48/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.6).

52/100 частин цього ж будинку належало ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла (а.с.4).

За життя ОСОБА_4 23 серпня 2013 року склала заповіт, яким заповіла належні їй на праві приватної власності 48/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель АДРЕСА_1 ОСОБА_3

19 березня 2014 року ОСОБА_3 подала до П'ятої Харківської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом.

Постановою державного нотаріуса П'ятої Харківської держаної нотаріальної контори від 17 жовтня 2014 року ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно було відмовлено (а.с.12-13).

Відповідно до ст..1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом і заповітом.

Заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст..1233 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

За життя власник 48/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 ОСОБА_4 залишила заповіт на вказане нерухоме майно на ім'я ОСОБА_3, остання у встановлений законом строк прийняла спадщину.

З огляду на це та у зв'язку з тим, що державний нотаріус виніс постанову про відмову ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, суд першої інстанції підставно визнав за ОСОБА_3 право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 на 48/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції повинен був визнати право власності на житловий будинок з надвірними будівлями літ. "А-1", який і складає 48/100 частин, не ґрунтується на матеріалах справи і вимогах закону.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної ради міста Харкова №89-23 від 25 грудня 2003 року, до якого рішенням №49-37 від 6 липня 2004 року було внесено зміни про розподіл домоволодіння АДРЕСА_1 на два самостійні: виділено зі складу домоволодіння житловий будинок літ. "А-1" з обслуговуючими його надвірними побудовами, що знаходяться в користуванні ОСОБА_4, розташований на земельній ділянці площею 1015 кв.м., залишивши адресу АДРЕСА_1; виділено зі складу домоволодіння житловий будинок "К-1" з обслуговуючими його надвірними побудовами, що знаходяться у користуванні ОСОБА_5, розташованого на земельній ділянці 1942 кв.м., привласнивши йому адресу АДРЕСА_2 та видати ОСОБА_6 і ОСОБА_5 свідоцтва про право власності на зазначене нерухоме майно (а.с.8-11).

Судом встановлено і не заперечується позивачкою, що за життя ОСОБА_4 не отримала свідоцтва про право власності на житловий будинок літ. "А-1" з обслуговуючими його надвірними будівлями АДРЕСА_1 та не зареєструвала за собою право власності на нього, у зв'язку з чим державний нотаріус і відмовив ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право власності за заповітом.

Згідно заповіту від 23 серпня 2013 року ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_3 саме 48/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що підстав для визнання права власності у порядку спадкування за заповітом саме на житловий будинок літ. "А-1" з надвірними будівлями АДРЕСА_1 не має.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки ОСОБА_4 за життя не реалізувала своє право на отримання свідоцтва про право власності на підставі зазначених вище рішень виконавчого комітету Жовтневої районної ради міста Харкова про розподіл домоволодіння АДРЕСА_1 на два самостійних, це право на підставі ст.ст.1216, 1218 ЦК України переходить до її спадкоємця за заповітом ОСОБА_3

ОСОБА_3 не позбавлена можливості у встановленому законом порядку реалізувати це право.

Рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не має.

Керуючись ч.1 ст.303, ст.304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 10 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді: