Ухвала

іменем україни

01 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Карпенко С.О., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Димитровського міського нотаріального округу Донецької області Богатова Сергія Георгійовича про визнання дій нотаріуса неправомірними та скасування державної реєстрації нерухомого майна, за касаційною скаргою приватного нотаріуса Димитровського міського нотаріального округу Донецької області Богатова Сергія Георгійовича на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 05 серпня 2014 року, додаткове рішення Димитровського міського суду Донецької області від 15 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 30 жовтня 2014 року та за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 05 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 30 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Димитровського міського нотаріального округу Донецької області Богатова С.Г. про визнання дій нотаріуса неправомірними та скасування державної реєстрації нерухомого майна.

Зазначав, що є єдиним спадкоємцем після смерті матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді квартири АДРЕСА_1, через накладення заборони на вказаний об'єкт нерухомості на підставі спадкового договору від 16 серпня 2005 року.

Згідно зазначеного договору, набувачем спірної квартири є ОСОБА_3, на якого за умовами цього договору покладено певні обов'язки, які останнім у повному обсязі не виконані.

Посилаючись на викладене й на те, що відповідач при вчиненні реєстрації права власності на спірну квартиру не здійснив контроль за виконанням спадкового договору, ОСОБА_1 просив позов задовольнити, визнати такі дії нотаріуса неправомірними й скасувати державну реєстрацію нерухомого майна за ОСОБА_3

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 05 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного Запорізької області від 30 жовтня 2014 року, позов задоволено.

Визнано неправомірними дії приватного нотаріуса Димитровського міського нотаріального округу Донецької області Богатова С.Г. про реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3, як за набувачем за спадковим договором.

Скасовано державну реєстрацію права власності на вказану нерухомість за ОСОБА_3

Додатковим рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 15 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 30 жовтня 2014 року, вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі приватний нотаріус Димитровського міського нотаріального округу Донецької області Богатов С.Г. просить ухвалені у справі судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, просить оскаржувані рішення скасувати й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Касаційні скарги приватного нотаріусу Димитровського міського нотаріального округу Донецької області Богатова С.Г. та ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалені у справі судові рішення не відповідають.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що умови спадкового договору, укладеного 16 серпня 2005 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 належним чином виконані не були, а відтак відсутні підстави для переходу права власності на спірну квартиру до набувача.

Проте погодитися з такими висновками судів не можна.

Згідно зі ст. 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

За правилами ст. 1303 ЦК України відчужувачем у спадковому договорі може бути подружжя, один із подружжя або інша особа. Набувачем у спадковому договорі може бути фізична або юридична особа.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 1307 ЦК України, на майно, визначене у спадковому договорі, нотаріус, який посвідчив цей договір, накладає заборону відчуження. Відчужувач має право призначити особу, яка буде здійснювати контроль за виконанням спадкового договору після його смерті. У разі відсутності такої особи контроль за виконанням спадкового договору здійснює нотаріус за місцем відкриття спадщини.

Спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу набувача у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувача (ч.ч. 1, 2 ст. 1308 ЦК України).

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_4 - матір позивача та бабця ОСОБА_3

За життя ОСОБА_4, між нею (відчужувач) та ОСОБА_3 (набувач), 16 серпня 2005 року було укладено спадковий договір, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

На підставі цього договору відповідачем накладено заборону на вказаний об'єкт нерухомості.

Відповідно до п. 7 спадкового договору право власності на спірну квартиру переходить до набувача у разі виконання ним умов договору та після смерті відчужувача.

Відповідно до п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», спадковий договір може бути визнано недійсним із підстав, визначених нормами глави 16 ЦК. Вимогу про визнання недійсним спадкового договору може бути заявлено як відчужувачем та набувачем, так і іншою заінтересованою особою. У разі пред'явлення позову особою, яка не є стороною спадкового договору, необхідно перевіряти, які права та охоронювані законом інтереси цієї особи порушено (ст. 3 ЦПК України).

Згідно зі ст. 1308 ЦК спадковий договір може бути розірвано на вимогу відчужувача або набувача. За змістом цього правила інші особи, у тому числі спадкоємці відчужувача, не можуть пред'являти вимоги про розірвання спадкового договору.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 зазначав про те, що набувач - ОСОБА_3 не виконав умови спадкового договору щодо утримання відчужувача та його поховання, оскільки саме він опікувався матір'ю та здійснив її поховання за власні кошти.

Заперечуючи проти позову, приватний нотаріус Димитровського міського нотаріального округу Донецької області Богатов С.Г. посилався на те, що не зобов'язаний здійснювати перевірку виконання умов спадкового договору, оскільки спадщину відкрив державний нотаріус Димитровської державної нотаріальної контори Левізор Н.М., а до нього звернувся набувач, який надав свідоцтво про смерть відчужувача, спадковий договір та документи на спірну квартиру.

Вирішуючи спір, суди у порушення вимог ст. ст. 213-214, 303, 304 ЦПК України на зазначені положення закону уваги не звернули, доводів та заперечень сторін належним чином не перевірили, у достатньому обсязі не визначилися з характером спірних правовідносин й не перевірили правомірність підстав звернення позивача за захистом порушеного права в обраний ним спосіб, не врахували, що посилання позивача на невиконання набувачем - ОСОБА_3 умов спадкового договору є підставою для його розірвання, лише за вимогою відчужувача, а не його спадкоємця, унаслідок чого дійшли передчасного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. При цьому, скасувавши реєстрацію права власності набувача на спірну квартиру, залишили поза увагою те, що спадковий договір є дійсним.

Також належним чином не вмотивовано й не обґрунтовано висновок суду про неправомірність дій відповідача, з урахуванням умов спадкового договору та вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Крім того, суди не звернули уваги на предмет та підстави позову і не з'ясували чи не виник у ОСОБА_1 спір саме зі спадкоємцем, який, у такому разі, має бути залучений до розгляду справи як відповідач.

За таких обставин, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій рішення не можуть вважатися законними і обґрунтованими, у зв'язку із чим, відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційні скарги приватного нотаріуса Димитровського міського нотаріального округу Донецької області Богатова Сергія Сергійовича та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 05 серпня 2014 року, додаткове рішення цього ж суду від 15 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 30 жовтня 2014 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко