Справа № 359/4332/14-ц Головуючий у І інстанції Борець Є.О.
Провадження № 22-ц/780/264/15 Доповідач у 2 інстанції Білоконь
Категорія 19 29.01.2015
УХВАЛА

Іменем України

29 січня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Білоконь О.В.,

суддів: Касьяненко Л.І., Савченка С.І.,

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" на заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2014 року за позовом публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет іпотеки; уповноваження позивача укладати з будь-яким покупцем договір купівлі-продажу земельної ділянки та вживати інші заходи спрямовані на це; передачу земельної ділянки в управління позивача ,-

встановила:

В травні 2014 року ПАТ «Комерційний банк «Надра» звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що позивач є правонаступником ВАТ КБ «Надра».

11 вересня 2008 року ВАТ КБ «Надра» уклав з ОСОБА_1 кредитний договір, за яким ВАТ КБ «Надра» зобов'язався надати відповідачу кредит в розмірі 52836 доларів США.

В той же день ВАТ КБ «Надра» уклав з ОСОБА_1 договір іпотеки, за яким з метою забезпечення виконання кредитного договору відповідач передав ВАТ КБ «Надра» в іпотеку земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером :02:001:0094 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташовану по АДРЕСА_1.

11 вересня 2008 року ВАТ КБ «Надра» надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 52836 доларів США. Відповідач не повертає кредит та не сплачує відсотки за користування ним. Тому у ПАТ «Комерційний банк «Надра» виникло право вимагати від нього дострокового повернення кредиту в розмірі 52369 доларів США 72 центів, що еквівалентно 496250 гривням 23 копійкам, сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 40394 доларів США 73 центів, що еквівалентно 382776 гривням 44 копійкам та сплати пені в розмірі 5559 доларів США 53 центів, що еквівалентно 52681 гривні 53 копійкам.

Крім того, ОСОБА_1 не надав копію договору страхування предмету іпотеки та власного життя, та документи про сплату страхових внесків. Тому у відповідача виник борг по сплаті штрафу в розмірі 5283 доларів США 60 центів, що еквівалентно 50066 гривням 87 копійкам. Загальний розмір боргу за кредитним договором становить 103607 доларів США 58 центів, що еквівалентно 981775 гривням 6 копійкам.

ОСОБА_1 ухиляється від добровільного повернення цього боргу. Тому ПАТ «Комерційний банк «Надра» просив суд звернути стягнення на земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером :02:0 01:0094 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташовану по АДРЕСА_1. Позивач просить суд уповноважити ПАТ «Комерційний банк «Надра» укладати з будь-яким покупцем договір купівлі-продажу земельної ділянки, вживати інші заходи, спрямовані на це, та передати земельну ділянку в управління позивача.

Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Комерційний банк «Надра» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення його позовних вимог через порушення судом норм матеріального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що посилання в рішенні суду на те, що в разі не набуття права власності на земельну ділянку не виникає і право іпотеки цього об'єкту не відповідає вимогам закону та є необґрунтованими.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не набув право власності на земельну ділянку, а у ПАТ «Комерційний банк «Надра» не виникло право іпотеки цього об'єкту нерухомого майна. Тому підстави для звернення стягнення на земельну ділянку відсутні. Крім того, звернення стягнення на цей об'єкт нерухомого майна без волевиявлення його власника, який не є іпотекодавцем, суперечить ч.1 ст.319 ЦК України.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

За положеннями ст.ст. 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Згідно ч.2 ст.5 вказаного Закону предметом іпотеки також може бути об'єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником цього майна на час укладення іпотечного договору.

Отже предметом іпотеки може бути нерухоме майно, яке належить іпотекодавцю на праві власності, або яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору.

Аналіз вказаних норм закону дає підстави для висновку, що звернення стягнення на предмет іпотеки можливе лише за умови перебування даного майна у власності іпотекодавця і як наслідок можливості його відчужене іпотекодавцем.

Відчуження майна можливе лише за умови реєстрації за іпотекодавцем права власності і можливості отримання ним відповідних витягів із реєстру прав власності на нерухоме майно на підтвердження свого права власності.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач є правонаступником ВАТ КБ «Надра».

11 вересня 2008 року ВАТ КБ «Надра» уклав з ОСОБА_1 кредитний договір №224/П/42/2008-840 (а.с.6), за яким ВАТ КБ «Надра» зобов'язався надати відповідачу кредит в розмірі 52836 доларів США. ОСОБА_1 зобов'язався щомісячно до 12 вересня 2023 року повертати кредит по частинам та сплачувати відсотки за користування ним в розмірі 14,59% на рік. У випадку неналежного виконання цих грошових зобов'язань відповідач зобов'язався додатково сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Крім того, ОСОБА_1 зобов'язався застрахувати предмет іпотеки та власне життя на строк дії кредитного договору. У випадку невиконання цього зобов'язання відповідач зобов'язався сплатити штраф в розмірі 10% від суми кредиту.

11 вересня 2008 року ВАТ КБ «Надра» надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 52836 доларів США (51000 + 1836). Ця обставина підтверджується меморіальними ордерами №384 та №390 від 11 вересня 2008 року (а.с.13-14).

ОСОБА_1 не повертає кредит та сплачує відсотки за користування ним. Тому у ПАТ «Кредитний банк «Надра» виникло право вимагати від відповідача дострокового повернення кредиту в розмірі 52369 доларів США 72 центів, що еквівалентно 496250 гривням 23 копійкам, сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 40394 доларів США 73 центів, що еквівалентно 382776 гривням 44 копійкам та сплати пені в розмірі 5559 доларів США 53 центів, що еквівалентно 52681 гривні 53 копійкам.

У відповідача виник борг по сплаті штрафу в розмірі 5283 доларів США 60 центів, що еквівалентно 50066 гривням 87 копійкам.

Таким чином, загальний розмір боргу за кредитним договором становить 103607 доларів США 58 центів, що еквівалентно 981775 гривням 6 копійкам.

11 вересня 2008 року ВАТ КБ «Надра» уклав з ОСОБА_1 договір іпотеки (а.с.11-12), за яким з метою забезпечення виконання кредитного договору відповідач передав ВАТ КБ «Надра» в іпотеку земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером :02:001:0094 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташовану по АДРЕСА_1.

11 вересня 2008 року ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу (а.с.69) придбав земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером :02:001:0094 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташовану по АДРЕСА_1.

Також судом встановлено, що всупереч умовам іпотечного договору ОСОБА_1 не отримав державний акт на право власності на спірну земельну ділянку та не зареєстрував своє право власності на предмет іпотеки у відповідному органі, що стверджується листом управління Держземагенства у Бориспільському районі Київської області вх. №1669 від 28 січня 2015 року та інформаційними довідками з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.64-67).

За таких обставин, з огляду на відсутність у іпотекодавця ОСОБА_1 права власності на предмет іпотеки і як наслідок неможливості його відчуження, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про відсутність передбачених законом підстав для звернення стягнення на спірну земельну ділянку.

Доводи апеляційної скарги про те, що відсутність правовстановлюючого документа у ОСОБА_1 та реєстрації за ним права власності на спірну земельну ділянку не перешкоджає зверненю стягнення на предмет іпотеки, не грунтуються на вимогах закону.

Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до положень ст.ст.125,126 ЗК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Отже за відсутності правовстановлюючого документа на земельну ділянку її власник позбавлений повноважень щодо розпорядження цієї ділянкою, в той же час можливість відчуження майна згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про іпотеку» є однією з обов'язкових ознак предмету іпотеки.

Відповідно до положень ст.38 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом продажу предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

Тобто вказана норма, а також ст.39 Закону України «Про іпотеку», яка визначає зміст судового рішення у випадку звернення стягнення на предмет іпотеки, не передбачають можливості отримання будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця для продажу предмета іпотеки.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Враховуючи викладене, висновок суду про відмову в задоволенні позову є обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги - безпідставними.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом обґрунтовано встановлено наявність обставин, які є підставою для відмови в задоволенні позову, рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням вимог закону, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" відхилити.

Заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді: