Справа № 343/1526/14-ц
Провадження № 22-ц/779/121/2015
Головуючий у 1 інстанції Керніцький І. І.
Суддя-доповідач Беркій О.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів: Пнівчук О.В., Соколовського В.М.,

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, відділ опіки та піклування в особі управління в справах дітей Долинської районної державної адміністрації про виселення зі зняттям з реєстраційного обліку, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Долинського районного суду від 14 жовтня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ПАТ «Банк «Київська Русь» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5 про виселення зі зняттям з реєстраційного обліку.

Позовні вимоги обґрунтовували тим, що рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 березня 2012 року було задоволено позов банку та звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, а саме, об'єкт незавершеного будівництва житлового будинку, готовністю 64% та земельну ділянку площею 0,2500 га по АДРЕСА_1, які належать ОСОБА_5 на праві приватної власності шляхом його продажу з публічних торгів за ціною, що підлягає визначенню належним суб'єктом оціночної діяльності на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна і за рахунок одержаних від реалізації коштів задоволено вимоги банку на суму 2 934 512,78 грн.

Проте, в ході виконавчого провадження встановлено, що в квітні 2013 року в житловому будинку по АДРЕСА_1 зареєструвалися ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Посилаючись на те, що вимоги банку про добровільне виселення, надіслані 10 червня 2014 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, залишились без виконання, просили позов задовольнити, виселити зі зняттям з реєстраційного обліку з житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та інших мешканців цього житлового будинку.

Ухвалою Долинського районного суду від 10 липня 2014 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено управління в справах дітей Долинської РДА.

Заочним рішенням Долинського районного суду від 14 жовтня 2014 року позов задоволено частково. Виселено зі зняттям з реєстраційного обліку з житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» 243,60 грн. сплаченого судового збору.

Ухвалою Долинського районного суду від 25 листопада 2014 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі на заочне рішення ОСОБА_2 посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають істотне значення для справи і на порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що до внесення 25.12.2008 року змін до ч. 2 ст. 5 до Закону України «Про іпотеку», майнові права на об'єкти незавершеного будівництва не могли бути предметом договору іпотеки. Так як, договір іпотеки укладений 14 липня 2008 року, його предметом не могло бути незавершене будівництво, тому він є недійсним.

Крім того, суд першої інстанції не врахував, що рішенням Болехівського міського суду від 09 лютого 2010 року задоволено позов ПАТ «Банк «Київська Русь» та стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заборгованість за кредитним договором від 08 липня 2008 року на загальну суму 2 218 123,89 грн. На підставі зазначеного рішення, 25 серпня 2010 року державним виконавцем ВДВС Болехівського міського управління юстиції Бунчак Л.Я. відкрито виконавчі провадження, в ході яких описано, арештовано та частково реалізовано майно на суму, більшу, ніж зазначена в рішенні Болехівського міського суду. Таким чином, у банку були відсутні підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, так як, на час винесення рішення апеляційним судом Івано-Франківської області від 22 березня 2012 року вимоги кредитора були задоволені повністю.

Не врахував суд і того, що фактичним власником об'єкту незавершеного будівництва житлового будинку, готовністю 64% по АДРЕСА_1 є не ОСОБА_5, а ОСОБА_2

Зазначає, що в даному будинковолодінні вона проживала з 2011 року із старшим сином, а молодший був зареєстрований після народження, тому помилковим є висновок суду про те, що вона зі своїми неповнолітніми дітьми була зареєстрована вже після набрання законної сили рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 березня 2012 року.

Суд безпідставно взяв до уваги акт огляду заставного майна від 14 червня 2013 року, складений працівниками банківської установи та державним виконавцем, без залучення сільського голови, чи депутатів Рахинянської сільської ради.

Посилаючись на наведене, просить заочне рішення суду скасувати.

В судове засідання, призначене апеляційним судом на 13 січня 2015 року, ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленою, не з'явилася, від представника поступила заява про його участь в розгляді справи в іншому суді та необхідність відкладення розгляду справи.

В судове засідання на 29 січня 2015 року ОСОБА_2 та представник ОСОБА_11 повторно не з'явилися, ОСОБА_2 направила заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням сина на лікуванні, а представника - на участі в розгляді справи в суді іншої області.

Враховуючи повторність неявки апелянта та представника, поважність неявки яких належним чином не підтверджена, колегія суддів приходить до висновку про розгляд справи в їх відсутності.

Представник ПАТ «Банк «Київська Русь» Пестов М.К. апеляційну скаргу заперечив, посилаючись на її безпідставність.

Представник відділу опіки та піклування в особі управління в справах дітей Долинської районної державної адміністрації та ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце судового розгляду належним чином повідомлялися.

Вислухавши доповідача, пояснення представника ПАТ «Банк «Київська Русь» Пестова М.К., перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги про виселення зі зняттям з реєстраційного обліку з житлового будинку відповідачів, суд першої інстанції виходив з того, що звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, їх реєстрація проведена після постановлення рішення судом про звернення стягнення на предмет іпотеки, а також з того, що позивачем направлялись повідомлення відповідачам, які були ними отримані.

Проте, повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна.

З матеріалів справи вбачається, що 8 липня 2008 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 2 000 000 грн. строком до 7 липня 2013 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24% річних.

В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_6 за кредитним договором від 08 липня 2008 року, між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_5 14 липня 2008 року було укладено іпотечний договір, предметом якого є об'єкт незавершеного будівництва одноповерхового житлового будинку та земельна ділянка площею 0,2500 га, розташовані по АДРЕСА_1.

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 березня 2012 року було задоволено позов ПАТ «Банк «Київська Русь» та звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: об'єкт незавершеного будівництва одноповерхового будинку готовністю 64% та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, які належать ОСОБА_5 на праві приватної власності, шляхом його продажу з публічних торгів. Встановлено стартову ціну предмету іпотеки для його подальшої реалізації в розмірі оціночної вартості, що підлягає визначенню належним суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

За рахунок одержаних від реалізації коштів задоволено вимоги банку на суму 2 934 512,78 грн. 78 коп.

Судом встановлено, що місцем реєстраційного обліку відповідачів є житловий будинок в АДРЕСА_1, зокрема, ОСОБА_2 зареєстрована з 05.04.2013 року, син ОСОБА_3 з 05.04.2013 року, син ОСОБА_4 з 24.09.2013 року.

На виконання вимог ст. 40 Закону України «Про іпотеку», банк попередив відповідачів, що у випадку не виконання вимог про добровільне виселення із займаного приміщення, переданого в іпотеку та на яке звернуто стягнення за рішенням суду, банк буде звертатися з відповідном позовом до суду про примусове виселення.

Відповідні листи вимоги відповідачкою ОСОБА_2, яка діє у своїх інтересах та в інтересах своїх малолітніх дітей, отримано 12 червня 2014 року, що підтверджується копіями зворотніх повідомлень, які долучені до матеріалів справи.

Статтею 109 ЖК УРСР встановлено порядок виселення громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні. Виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» вернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Особи, які проживать у зазначених приміщеннях на умовах договору найму (оренди), не підлягають виселенню, якщо договір найму (оренди) був укладений до моменту укладення іпотечного договору і про наявність такого договору було доведено до відмова іпотекодержателя або такий договір був зареєстрований у встановленому законом порядку; договір найму (оренди) був укладений після укладення іпотечного договору за згодою іпотекодержателя.

Таким чином, встановивши, що рішенням суду в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором вже звернуто стягнення на вказаний житловий будинок, суд першої інстанції, керуючись ст. 109 ЖК Української РСР, правильно вважав, що звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, та дійшов законного та обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог про виселення відповідачів.

Доводи апелянта про те, що вона зі своїм старшим сином проживає в будинку з 2011 року, а молодший був зареєстрований після народження, не є підставою для скасування рішення суду, оскільки доказів про те, що ОСОБА_2 було доведено до відома банку про укладення договору найму спірного приміщення або такий договір є зареєстрованим, суду не надано.

Таким чином гарантії, які передбачені ст. 40 Закону України «Про іпотеку» щодо неможливості виселення осіб, на відповідачів не розповсюджуються.

Не заслуговують на увагу і доводи апелянта щодо недійсності іпотечного договору, оскільки рішенням апеляційного суду від 22 березня 2012 року в задоволенні позову ОСОБА_5 про визнання недійсним договору іпотеки було відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Враховуючи, що предметом позову є не звернення стягнення на майно, а виселення з житлового будинку як наслідок невиконання рішення суду та умов договору, не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що у банку були відсутні підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Разом з тим, задовольняючи позов про зняття відповідачів з реєстраційного обліку, суд не в повній мірі визначився з належним способом захисту прав позивача щодо зняття відповідачів з реєстраційного обліку та не врахував, що відповідний відділ Управління державної міграційної служби до участі в якості відповідача не залучений, а тому відсутні підстави для покладення обов'язку зі зняття з реєстрації ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

У зв'язку з наведеним, рішення суду першої інстанції в частині зняття відповідачів з реєстраційного обліку підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про відмову в позові в цій частині.

В решті рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Долинського районного суду від 14 жовтня 2014 року в частині задоволення позовних вимог про зняття з реєстраційного обліку скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» про зняття з реєстраційного обліку з житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - відмовити.

В решті рішення залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання ним законної сили.

Головуюча О.Ю. Беркій

Судді: О.В. Пнівчук

В.М. Соколовський