Справа № 309/636/15-ц
Провадження № 2/309/670/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2015 року м. Хуст

Хустський районний суд

Закарпатської області

в складі:головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі Попадинець Я.В.

з участю позивачки ОСОБА_2

представника позивачки ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 сільської ради, ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог: реєстраційна служба Хустського районного управління юстиції у Закарпатській області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 24.02.1999 року помер її батько ОСОБА_6

Після його смерті відкрилася спадщина, що складається із житлового будинку № 14 по вул. Дружби в с. Бороняво Хустського району Закарпатської області.

Позивачка та її мати є спадкоємцями першої черги після смерті спадкодавця. Остання відмовилися від права на спадщину на користь позивачки.

На сьогоднішній день позивачка має намір оформити спадщину за заповітом на вказане майно, однак реалізувати своє право не може через відсутність правовстановлюючих документів на вищевказаний будинок, оскільки за життя ОСОБА_6 не оформив своє право власності на будинок.

За таких обставин ОСОБА_2 просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме житловий будинок і належні до нього господарські будівлі та споруди за адресою: Хустський район, с. Бороняво, вул. Дружби № 14 та провести держану реєстрацію прав на вказане майно.

Позивачка та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримали позов, посилаючись на наведені в заяві обставини. На запитання суду позивачка відповіла, що вона разом із матірю, донькою та чоловіком проживає у батьківському будинку. У неї є ще дві рідні сестри та брат, які проживають окремо він неї у с. Бороняво Хустського району. До нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька вона не зверталася.

Представник відповідача ОСОБА_4 сільської ради в судове засідання не зявився. До суду надійшла заява сільського голови ОСОБА_7 про розгляд справи без участі представника сільської ради. Проти задоволення позову ОСОБА_4 сільська рада не заперечує.

Відповідачка ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Причини неявки суду невідомі.

Представник відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Хустського РУЮ в судове засідання не зявився. До суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позову не заперечує.

В порядку, передбаченому ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів та третіх осіб і постановити рішення на підставі наявних у справі доказів, пояснень позивачки та її представника.

Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В даному випадку право позивачки на спадкове майно ніким не оспорюється і вона не втратила документа, який би засвідчував її право власності, чи право власності спадкодавця на спадкове майно.

Із матеріалів справи та позицій сторін вбачається, що відповідачі ОСОБА_4 сільська рада та мати позивачки ОСОБА_5 не оспорюють право власності позивачки на спадкове майно. Дана обставина стверджується заявою сільського голови ОСОБА_7 від 16.03.2015 року № 81 та нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_5 від 11.04.2013 року згідно якої остання відмовляється від будь-яких прав на житловий будинок, що розташований за адресою: с. Бороняво, вул. Дружби № 14 Хустського району. Крім того, позивачкою не представлено суду належних документів, які б посвідчували право власності спадкодавця на спадкове майно.

При цьому належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку позивачка як спадкоємець повинна здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Отже, суд вважає, що визнання права власності за позивачкою в даному випадку є неможливим, оскільки за життя спадкодавець не набув права власності на спадкове майно і не провів його державну реєстрацію, а тому до позивачки переходить лише право на вчинення таких дій.

Крім цього, суд також звертає увагу на той факт, що позивачкою не зазначено у якості відповідачів у позові її двох сестер та брата, які після смерті батька ОСОБА_6 є також спадкоємцями першої черги, мають право на спадкування за законом і можуть оспорювати право позивачки на спадкове майно. Дана обставина робить неможливим визнання права власності за ОСОБА_2 на спадковий будинок в цілому.

Суд також вважає, що у разі відмови нотаріуса або органу державної реєстрації прав у вчиненні покладених на них нотаріальних дій чи здійсненні державної реєстрації, така відмова може бути оскаржена в судовому порядку, за умови відсутності спору про право на спадщину.

В даному випадку позивачка, як вона ствердила у судовому засіданні взагалі не зверталася до нотаріуса, що позбавляє її можливості оскаржувати відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії.

З наведеного вбачається, що позовні вимоги позивачки не підлягають до задоволення, оскільки такі є безпідставними і необґрунтованими. Позивачка має право на спадкування після смерті свого батька, однак звернення її до суду із даним позовом є передчасним, поскільки спочатку необхідно виготовити на даний будинок правовстановлюючі документи, а перешкод при цьому, як вбачається з матеріалів справи, відповідні органи їй не здійснюють.

Питання судових витрат слід вирішити у порядку, передбаченому ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 3, 16, 392, 1218, 1261 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 сільської ради, ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог: реєстраційна служба Хустського районного управління юстиції у Закарпатській області про визнання права власності на будинок № 14 по вул. Дружби в с. Бороняво Хустського району Закарпатської області відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області.

Суддя Хустського

районного суду: підпис ОСОБА_1

З оригіналом вірно

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_1