Справа № 2/243/204/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

02 лютого 2015 року Слов'янський міськрайонный суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Чернишова Ю.В.

при секретарі- Морозової Н.С., Зима Р.О.

за участі представника органу опіки- Пшеничної Л.П..

представника ОСОБА_2.- ОСОБА_3

представника ОСОБА_4- ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в м.Слов'янську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа орган опіки та піклування Мирненської сільської ради про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_4 про визначення місця проживання їх дитини- ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_1 з нею.

Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що вони з відповідачем припинили шлюбні відносини і проживають окремо. Послалась на те, що вона належним чином доглядає та утримує дитину. У грудні 2014 року їх шлюб було розірвано. З березня 2014року вони припинили шлюбні відносини та відповідач вигнав її з квартири і не пускає. У травні 2014року , він побив її. Відповідач та його батьки не давали їй можливості спілкуватись із дитиною та не віддавали дитину їй. 30 травня 2014року батьки відповідача вивезли її сина в Херсонську область. Враховуючи. що в цей час в м. Слов'янську відбувались бойові дії вона також вимушена була тимчасово виїхати до родичів в Білгородську область. В червні 2014року вона з матір'ю приїздила в Херсонську область за місцем перебування батьків відповідача та дитини, однак ні забрати дитину ні побачитись з нею їй не надали можливості. Намагаючись забрати свою дитину. вона відновила документи про народження дитини та в червні 2014року зареєструвалась в м. Костянтинівка Донецької області де звернулась із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Після цього в жовтні 2014року вона зверталась в опікунську раду Мирненської сільської ради з приводу вирішення питання про місце проживання дитини, якою було вирішено залишити дитину з батьком. Вважає, що підстав для визначення місця проживання дитини з батьком не має. Окрім того зазначає, що дитина не може перебувати з батьком, оскільки сам він дитиною не займається а це робить його мати, бабуся дитини. Окрім того останній зловживає наркотичними речовинами.

Відповідач - ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав, діючи через свого представника в суді- ОСОБА_5, просив в задоволенні вимог відмовити.

На обґрунтування своїх доводів послався на те, що з часу укладення шлюбу вони з позивачкою та сином ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_1. проживали в квартирі його батьків. 26.03.2014року ОСОБА_2 залишила йому малолітнього сина а сама стала проживати окремо, а в травні 2014року виїхала на постійне місце проживання до РФ. Тільки в жовтні 2014року вона з'явилась та стала вимагати в нього дитину для її незаконного вивозу на проживання до РФ. Дитина пор теперішній час проживає з ним , він особисто займається її вихованням. Він працює, має можливість займатись вихованням та утриманням дитини, відповідачка з березня 20914року не проявляла інтересу до дитини, не цікавилась його успіхами та станом здоров'я, тому вважає , що проживання дитини з ним буде відповідати інтересам дитини.

Третя особа у справі: орган опіки та піклування Мирненської сільської ради, вимоги позивача підтримує, вважає за доцільне, в інтересах дитини, визначити місце проживання дитини з матір'ю, враховуючи вік дитини та наявність кращих житлових умов.

Вислухавши доводи сторін та третьої особи, дослідивши надані докази суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню.

Так в суді з вірогідністю встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 03.08. 2010р.. Під час шлюбу народився син- ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_1. Фактично припинили шлюбні відносини з березня 2014року. Шлюб розірвано 11.12.2014року .

Сторони не заперечували того факту, що під час шлюбу вони разом проживали в квартирі АДРЕСА_1, що належить на праві спільної часткової власності відповідачу та його батькам. Після припинення шлюбних відносин ОСОБА_2 переїхала жити до своїх батьків , а ОСОБА_4 залишився жити у вищезазначеній квартирі.

Відповідно до ст. 161 СК України- якщо мати та батько , які проживають окремо , не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Сторони , як на докази посилались на свідків.

Так свідок ОСОБА_10 показала в суді, що знайома із сім'єю ОСОБА_4 . Їй відомо, що позивачка добра мати. Належним чином ставиться до виховання дитини. відповідач до листопада 2013року сильно зловживав спиртними напоями, поки його не закодувала його мати. Дитиною він не раніше ні тепер не займається. Вона бачить , що дитиною займається мате відповідача ОСОБА_11, водить до дитячого садка та забирає його звідти. Їй також відомо, що після сварки між сторонами , після якої позивачка пішла з дому відповідача, ОСОБА_4 не віддав їй дитину . не дозволяв спілкуватись з нею.

Свідок ОСОБА_12 показала, що відповідач зловживає спиртними напоями. в такому стані неодноразово бив позивачку, в тому числі в присутності дитини. Така поведінка відповідача стала причиною розлучення. Їй відомо. що на теперішній час ОСОБА_4 вживає наркотичні засоби. ОСОБА_4 та його батьки перешкоджають ОСОБА_2 спілкуватись з дитиною, приймати участь в його вихованні. Їй відомо , що позивачка під час проведення АТО на території м. Слов'янська виїздила тимчасово до родичів в РФ. Як житель сел. Мирне вона бачить , що з дитиною весь час проводять батьки відповідача, самого його вона ніколи не бачила з дитиною.

Свідок ОСОБА_13 показала, що причиною припинення шлюбних відносин сторін стало те, що відповідач ОСОБА_4 не цікавився сім'єю, дитиною. Він постійно вільний час проводив з друзями. Часто між ними відбувались сварки в присутності дитини, при цьому ОСОБА_4 проявляв вияви агресії відносно позивачки. Навесні 2014року ОСОБА_2 пішла з дому, де вони жили жити до своїх батьків, пр цьому відповідач не дозволив їй забрати дитину з собою. Не давав їй дозволу бачитись з дитиною. ОСОБА_2 під час проведення АТО в м. Слов'янську виїздила тимчасово до РФ, де знаходилась близько 3-х місяців а потім повернулась додому де і живе в теперішній час. Дитина до теперішнього часу проживає в родині відповідача.

Свідок ОСОБА_14 показала суду, що їй відомо від позивачки, що після припинення шлюбних дитина ОСОБА_15 залишився проживати з батьком. Як їй пояснила позивачка з цього приводу ОСОБА_4 не віддавав їй дитину . Їй також відомо , що під час проведення АТО в м. Слов'янську ОСОБА_2 тимчасово виїздила до РФ, поверталась додому в серпні 2014року, потім знову виїздила і повернулась додому в вересні 2014року.

Свідок ОСОБА_16 навела аналогічні пояснення. Також пояснила. що ОСОБА_2 добра, дбайлива матір. В теперішній час вона бачить, що дитиною опікається матір відповідача, яка гуляє з ним , водить до дитячого садка.

Свідок ОСОБА_17 показала, що сторони знає давно. Їй відомо, що причиною припинення шлюбних відносин сім'ї ОСОБА_2 стало те, що відповідач зловживав спиртними напоями, часто ображав ОСОБА_2 та бив її . Після припинення шлюбних відносин , ОСОБА_15 залишився в батька, так як останній та його матір не віддали дитину на прохання позивачки. Їй відомо. що позивачка під час бойових дій в м. Слов'янську в травні 2014року виїжджала тимчасово до РФ, однак в вересні 2014року повернулась за місцем постійного проживання. Вона бачить , що дитиною опікується мати відповідача, гуляє з ним водить до дитсадка. Вона не разу не бачила самого ОСОБА_4 з дитиною. Бачить його тільки в компанії товаришів. Під час бойових дій мати відповідача також вивозила дитину за межі міста Слов"янська.

Відповідач, як на докази також послався на свідків.

Так свідок ОСОБА_11 пояснила, що є матір'ю відповідача. Під час перебування у шлюбі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 проживали в їх квартирі АДРЕСА_1. Наприкінці березня 2014року ОСОБА_2 заявила, що втомилась так жити та пішла із сім'ї . При цьому сина ОСОБА_15 вона залишила у них, з відповідачем, пояснивши, що не заперечує, щоб він проживав з ним. Після цього вона стала жити в своїх батьків і періодично приходила відвідувати дитину. Наприкінці квітня 2014року вони родиною вирішили виїхати з м. Слов"янська в зв'язку з проведенням АТО, про що вона повідомила матері позивачки. Остання попросила, щоб ОСОБА_2 поїхала разом з ними та дитиною. Однак наступного дня ОСОБА_2 повідомила, що не поїде з ними і вони, тобто вона з чоловіком та онуком ОСОБА_15 виїхали до м. Херсона де перебували до 12-15 липня 2014року, а потім повернулись за місцем проживання в сел. Мирне Словянського району. Перебуваючи в м. Херсон вона взнала, що позивачка з батьками виїхала до РФ.

У серпні 2014року ОСОБА_2 приходила до них забрала свої речі та знову виїхала до РФ. 20 жовтня 2014року вона також приходила до них спілкуватись з дитиною, хотіла забрати дитину до себе, однак вони їй дитину не дали побоюючись, що вона вивезе дитину без їх згоди до РФ. До теперішнього часу ОСОБА_2 відвідує дитину практичного кожного дня, спілкується. Вихованням дитини займається як її син ОСОБА_4 так і вона з чоловіком. З дитячого садку водить онука вона , забирає син чи чоловік.

Свідок ОСОБА_19 пояснила, що дитина мешкає на теперішній час по АДРЕСА_1 у квартирі ОСОБА_4, де мешкає відповідач разом зі своїми батьками. Вона бачила, що дитину возять у дитячій садочок и забирають батьки відповідача. Гуляють з дитиною, як відповідач, так і його батьки. Також вона бачила, що з дитиною гуляла позивачка. У нетверезому стані вона позивачку та відповідача не бачила.

Свідок ОСОБА_20 пояснила, що зі сторонами вона підтримує дружні стосунки. Вона не знає коли сторони припинили шлюбні відносини, про це їй стало відомо у червні - липні 2014 року. Дитина залишилась з батьком, з яких причин їй не відомо. Влітку вона спілкувалась з позивачкою у Скайпі, оскільки остання в цей час була в Росії, казала, що бажає залишитися працювати у РФ та забрати дитину до себе, дитина в цей час мешкала разом з батьком у с. Мирне. Зі слів позивачки, вона знає, що відповідач дитину матері не давав. Після чого позивачку вона зустрічала восени 2014 року. Відповідач їй казав, що займається вихованням дитини, ходить разом на рибалку. Вона не бачила, що відповідач зловживає спиртними напоями.

Свідок ОСОБА_21 пояснила, що зі сторонами вона знайома, як з мешканцями с. Мирне. Вона знає, коли сторони мешкали однією родиною, то вони сварилися, з якої причини вона не знає. Відповідач спиртними напоями не зловживає. Про те, що сторони припинили шлюбні відносини, вона дізналась восени 2014 року. Дитина залишилась з відповідачем, який водив дитину до позивачки для спілкування. Зі слів відповідача, їй відомо, що дитина не бажає жити разом з позивачкою. Вихованням та утриманням дитини займається як відповідач, так і його батьки. Зі слів відповідача, їй відомо, що позивачка хотіла забрати дитину та вивезти в РФ.

Свідок ОСОБА_22 пояснила, що їй відомо, зі слів матері відповідача, що позивачка пішла з дому та залишила дитину наприкінці березня 2014 року. Дитина на теперішній момент мешкає разом з відповідачем. Зі слів матері відповідача, їй також відомо, що позивачка відвідує дитину, а також, що остання хотіла вивезти дитину до РФ. Їй також відомо, що збори батьків у дитячому садочку відвідує відповідач, а також його батьки. Відповідач не зловживає спиртними напоями.

Аналізуючи показання вищезазначених свідків, суд приходить до переконання, що вихованням та доглядом дитини займаються обидва батьки.

Та обставина, на яку посилається представник відповідача, що нібито мати дитини ОСОБА_2 навмисно уникає виконання своїх батьківських обов'язків відносно сина, оскільки з березня 2014року пішла з дому та стала жити окремо, не спілкується з дитиною та не приймає участь у її вихованні, не знайшли свого об'єктивного підтвердження в суді. Навіть свідки, на яких посилався відповідач, ОСОБА_11, ОСОБА_19 пояснювали, що мати дитини відвідує її, спілкується з нею.

В суді позивачка не заперечувала, що тимчасово на період проведення АТО в м. Слов'янськ, коли виникала небезпека , наприкінці травня 2014року, вона виїздила з місця свого проживання та потім деякий час тимчасово працювала в РФ. Як вбачається з паспорту ОСОБА_2. 27.06.2014року остання була зареєстрована в м. Костянтинівка Донецької області та 21.10.2014року знята з реєстрації і 22.10.2014року зареєстрована в АДРЕСА_2.

Наведене свідчить, що в зазначений відповідачем час ОСОБА_2 на постійне проживання до РФ не виїжджала.

Як вбачається з довідки дитячого навчального закладу №3 «Ромашка», ОСОБА_2 з 09.09.2013року по березень 2014року приводила дитину ОСОБА_15 до зазначеного закладу. Дитина завжди була охайна, вбрана, чиста, доглянута. Мати дбала про здоров'я дитини. В період з квітня по липень 2014року дитини дитячий заклад не відвідувала. Серпень, вересень, жовтень, лдистопад 2014року дитину до закладу приводить батько. В жовтні. Листопаді мати приходила до закладу, цікавилась здоров"ям дитини, бажала з ним поспілкуватись.

Судом також встановлено, що між сторонами виник спір про місце проживання дитини, який був предметом розгляду комісії з питань захисту дітей та служби у справах дітей Слов'янської районної державної адміністрації, якими приймалось рішення про визначення місця проживання дитини з батьком.

На зазначені висновок та рішення представник відповідача посилається як на доказ, що є підставою відмови в задоволенні позову.

Дослідивши надані документи, суд находить , що підставою прийняття такого рішення стало наявність відомостей про житлові умови сторін, наявність самостійного доходу. Зазначені матеріали не містять відомостей, про неналежне виконання батьківських обов'язків кого б то не було з батьків.

Наведені пояснення свідків, також не можуть свідчити , що мати дитини ОСОБА_2 не виконує чи ухиляється від виконання батьківських обов'язків.

Обидві сторони , як на протиправну поведінку іншої сторони, послались на копії заяв до правоохоронних органів стосовно протиправної поведінки кожного. Однак на думку суду ці докази не можуть бути свідченням такої поведінки. Оскільки протиправність та винність особи повинна бути встановлена судом. Рішень суду з цього приводу не надано.

Суд також вважає не обґрунтованим посилання відповідача на те, що нібито ОСОБА_2 має намір без його згоди вивести дитину за межі України, оскільки доказів на це суду не надано.

Також судом встановлено, що сімейні стосунки між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було припинено в березні 2014року і з цього часу вони спільно не проживають, що підтверджується рішенням суду від 11.12.2014року про розірвання шлюбу.

Обґрунтовуючи неможливість спілкуватись з дитиною в період з березня 2014року, після припинення сімейних стосунків з відповідачем, ОСОБА_2 посилається на те, що під час проведення м. Слов'янську дитину вивезли батьки відповідача в м. Херсон та вона сама виїжджала за межі м. Слов'янська а потім дитину не дозволяв забрати відповідач та його батьки.

Такі доводи позивача знайшли своє підтвердження в суді.

Так свідок ОСОБА_11 підтвердила факт вивезення дитини ОСОБА_15 за межі м. Слов'янська та Слов'янського району в травні 2014року, а також те, що ОСОБА_2 намагалась забрати від них дитину, однак вони не дозволили цього, побоюючись, що остання вивезе її за межі України.

Окрім того , як вбачається з висновку служби у справах дітей Слов'янської райдержадміністрації саме ОСОБА_2 зверталась до цієї служби з питанням про визначення місця проживання дитини .

Наведені обставини свідчать, що батьком дитини ОСОБА_4 обмежувались батьківські права позивачки.

Також на підтвердження доводів про те, що ОСОБА_4 здатний належним чином займатись вихованнями та утриманням дитини, останній надав довідки про те, що він має постійну роботу та довідку про доходи, довідки про склад сім'ї та акт обстеження його житлових умов, з яких вбачається , що ОСОБА_4 має постійне місце роботи, має житло , в якому є все необхідне для проживання та розвитку дитини.

Також надав документи з медичних закладів, що свідчать про відсутність його перебування на обліку в наркологічному та психіатричному диспансерах.

На обґрунтування своїх доводів відповідач послався також на довідки із дошкільного навчального закладу №3 «Ромашка», з якого вбачається , що він приймає активну участь у вихованні сина .

Позивачка ОСОБА_2 на обґрунтування своїх вимог також надала довідку про склад сім'ї, наказ про прийняття на роботу, витяг про реєстрацію права власності , документи з медичних закладів, що свідчать про відсутність його перебування на обліку в наркологічному та психіатричному диспансерах. З яких вбачається, що остання проживає разом з батьками, в квартирі де їй належить 1/5 частка.

Аналіз вищезазначених доказів наданих свідчить про те, що батьки належним чином приділяли увагу вихованню та розвитку дитини.

Після розлучення сторін дитина проживає з батьком, який як сам так і за допомогою своїх батьків займається вихованням та утриманням дитини.

Всі ці докази, враховуючи стосунки, що склались між сторонами , свідчать про те, що мати дитини деякий час не мала можливості приймати участь у вихованні та догляді за дитиною з поважних причин. Разом з тим ці докази ніяким чином не свідчать про те, що мати дитини ухиляється від виконання батьківських обов'язків чи виконує їх не добросовісно.

Також суд приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування Мирненської сільської ради, приходить до переконання , що зазначені висновки не суперечать дослідженим в суді доказам. А саме те, що мати не має можливості бачитись з сином , так як батько дитини дозволяє такі побачення тільки в присутності його або баби чи діда. Та вважають, що враховуючи малолітній вік дитини, ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_1 повинен проживати з матір'ю.

Відповідно до приписів до ч.2 ст.161 СК України, орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

З огляду на наведене суд приходить до висновку, що сторонами не надано доказів того, що хтось із них зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Кожна із сторін надала докази, що вони працюють і мають самостійні доходи.

Тобто сторонами не надано доказів, які б свідчили про неможливість залишення дитини з одним із батьків дитини.

Разом з тим вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, суд враховує дані про ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. При цьому суд вважає. що жодна із сторін не надала переконливих доказів, що свідчили б про надання їм переважності для вирішення цього питання. Разом з тим суд враховує малолітній вік дититни, якій всього чотири роки. Можливість матері, за відповідних умов, перебувати з нею у відпустці про догляду за дитиною до шести років.

Також суд враховує, що відповідно до принципів (принцип 6) Декларації прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959року, зазначено, що малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Таким чином враховуючи надані сторонами докази та встановлені в суді обставини, суд вважає, що місце проживання дитини слід визначити з матір'ю, що при цьому ніяким чином не впливає на права та обов'язки батька дитини приймати участь в його утриманні та вихованні.

Керуючись ст. 150, 161 СК України, Декларації прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959року , ст. ст.10,11,58,60,209 ,212-215,218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини- ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільним справам Апеляційного суду Запорізької області через Слов"янський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне рішення складено 04 лютого 2015року

Суддя Слов'янського міськрайонного суду

Донецької області Ю.В. Чернишов