У Х В А Л А

Справа № 183/365/14

№ 6/183/86/15

10 квітня 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Березюк В.В.,

при секретарі Данильченко Т.В.,

розглянувши подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, -

в с т а н о в и в:

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_2 звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з поданням, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_1. Подання мотивоване тим, що на виконанні у державного виконавця ВДВС Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_2 знаходиться виконавче провадження № 46285972 з примусового виконання виконавчого листа № 183/365/14, виданого 17.12.2014 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з Комунального підприємства «Голубівське» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 3068,60 грн. на користь ОСОБА_3 Виконавче провадження відкрито 20.01.2015 року. Директор КП «Голубівське» - ОСОБА_1 є громадянином України, добровільно рішення суду не виконує, кошти на погашення заборгованості за виконавчими документами не сплачує. Виклики державного виконавця ігнорує. Відділ ДВС Новомосковського міськрайонного управління юстиції вважає, що невжиття заходів про тимчасове обмеження особи у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по справі.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21.01.1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника до виконання рішення суду.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.6 цього Закону, громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов'язання, то до виконання зобов'язань або розв'язання спору може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Згідно з ч.ч.2, 4 ст.6 Закону «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п.1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено. Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон. Зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон, суб'єкт подання не надав доказів того, що боржник має паспорт громадянина України для виїзду за кордон (закордонний паспорт) і відповідно має реальну можливість виїхати за кордон.

Крім того, державним виконавцем ВДВС не надано суду доказів того, що ним вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» спрямовані на погашення боргу. Також не надано доказів того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, що боржник за час виконання рішення виїжджав за межі України, що призвело до виникнення заборгованості, або боржник безпідставно не з'являвся на виклики державного виконавця.

Таким чином, подання державного виконавця Відділу ДВС Новомосковського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 є безпідставним.

На підставі викладеного, керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення, протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В. Березюк