Справа № 459/815/15 Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д.
Провадження № 22-ц/783/5180/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бакус В. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого: судді Бакуса В.Я.,

суддів:Гірник Т.А., Левика Я.А.,

секретаря: Симець В.І.,

з участю: позивача ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5, представника відповідача - Департаменту освіти та науки Львівської обласної державної адміністрації ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 04 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Департаменту освіти та науки Львівської обласної державної адміністрації, третя особа - ОСОБА_7, про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

встановила:

рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 04 червня 2015 року вищевказаний позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ Департаменту освіти та науки Львівської обласної державної адміністрації № 07-01/225від 18.08.2014 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності директора комунального закладу Львівської обласної ради «Червоноградська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ст.» ОСОБА_4.

У решті позовних вимог відмовлено.

Рішення оскаржив позивач, просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його вимоги про скасування наказу про його звільнення з роботи, поновити на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним. Так, зокрема, апелянт зазначає, що його було звільнено в період перебування його на лікарняному, тобто в період тимчасової непрацездатності та те, що він не допустив порушень трудової дисципліни, оскільки ввів 1,6 ставки нічного вихователя перевівши двох штатних на роботу з неповним робочим днем за їх згодою.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу - позивача ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги, представника відповідача - Департаменту освіти та науки Львівської обласної державної адміністрації - ОСОБА_6 на заперечення апеляційної скарги, вивчивши обставини та матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Відмовляючи у задоволені вимог позивачу міський суд виходив із того, що наказ про звільнення позивача видано правомірно, оскільки встановлено, що позивач неналежно організував режим роботи помічників вихователів школи-інтернату в частині нормування режиму роботи та забезпечення цілодобового нагляду за вихованцями, внаслідок чого останні залишались без догляду вихователів впродовж доби на одну годину, а також порушив вимоги трудового законодавства в частині належної оплати праці помічників вихователів.

Однак з такими висновками міського суду колегія суддів погодитись не може з наступних підстав.

Встановлено, що позивач працював на посаді директора комунального закладу Львівської обласної ради «Червоноградська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів» (а.с. 123, 124).

Відповідно до наказу Департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації від 06 лютого 2015 року № 03-12/31-К позивача звільнено із займаної посади у зв'язку із систематичним невиконанням без поважних причин обов'язків покладених трудовим договором, тобто за п. 3 ст. 40 КЗпП України (а.с.155).

Відповідно до актів від 06 лютого 2015 року позивач відмовився від підпису про ознайомлення із наказом про звільнення та про отримання трудової книжки (а.с.57, 58).

Наказом № 03-12/88-15 Департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації від 22 травня 2015 року внесено зміни у вищевказаний наказ № 03-12/88-К від 06.02.2015 р. в частині зміни дати звільнення із врахуванням листка непрацездатності позивача, відповідно до якого датою звільнення ОСОБА_4 зазначено - 14 лютого 2015 р. та на підставі цього наказу позивачу проведено виплату коштів за час перебування на лікарняному за період з 06.02.2015 р. по 13.02.2015 р. (а.с.154).

Відповідно до вищевказаного наказу № 03-12/31-к підставами для звільнення позивача стали службова записка голови комісії - заступника начальника управління загальної, середньої, дошкільної, позашкільної освіти та соціального захисту ОСОБА_8 від 12.01.2015 року; довідка про розгляд скарги помічників КЗ ЛОР «Червоноградська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів» від 12.01.2015 року; накази Департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації від 18.08.2014 року № 07-01/225 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності директора комунального закладу Львівської обласної ради «Червоноградська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів» ОСОБА_4 та від 28.01.2015 року № 03-12/26-К «Про оголошення догани».

Під час розгляду справи міським судом визнано наказ Департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації від 18.08.2014 року № 07-01/225 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності директора комунального закладу Львівської обласної ради «Червоноградська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів» ОСОБА_4 незаконним та скасував його. Відповідач рішення суду не оскаржує. Відтак, з урахуванням принципу диспозитивності, колегія суддів не перевіряє рішення суду в цій частині.

Крім того, під час розгляду справи як в суді першої інстанції, так і в апеляційної інстанції позивач визнав законним наказ відповідача від 28.01.2015 року № 03-12/26-К «Про оголошення догани», яким йому, позивачу, оголошено догану.

Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Під систематичністю розуміється застосування дисциплінарних заходів за 2 і більше випадки невиконання службових обов'язків.

Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснив, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Відповідно до наказу від 06.02.2015 року № 03-12/31-К «Про звільнення ОСОБА_4», підставою для звільнення позивача, як зазначено у наказі, є службова записка заступника начальника управління Департаменту освіти і науки ОСОБА_8 від 12.01.2015 року та довідка про розгляд скарг помічників вихователів КЗ ЛОР «Червоноградська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів» від 12.01.2015 р. А тому, відповідно до наказу, позивача звільнено за неналежну організацію навчально-виховної роботи школи-інтернату в частині нормування режиму роботи помічників вихователів та забезпечення цілодобового нагляду за вихованцями, відсутність дієвого контролю за дотриманням вимог законодавства щодо оплати праці помічників вихователів.

У своїй службовій записці від 12.01.2015 р. за № 07-08/37 заступник начальника управління департаменту ОСОБА_8 повідомляє директора департаменту освіти і науки облдержадміністрації, що створеною наказом департаменту освіти і науки від 25 грудня 2014 року № 03-01/374 комісією перевірено факти, наведені у скарзі помічників вихователів КЗ ЛОР «Червоноградська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів», внаслідок чого складено довідку про розгляд скарги та комісією вноситися пропозиція про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_4 (а.с.52).

Відповідно до довідки про розгляд скарги помічників вихователів КЗ ЛОР «Червоноградська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів» слідує, що комісія у складі - голови комісії ОСОБА_8 та її членів - ОСОБА_9, ОСОБА_10 29 грудня 2014 року перевіряла вищевказану скаргу та встановила, що наказом позивача помічників вихователів переведено на неповне тижневе навантаження. А відтак, зазначає комісія, виходячи з цього наказу помічникам вихователів встановлено такий обсяг тижневого навантаження, за якого неможливо забезпечити цілодобовий нагляд за дітьми - вихованців школи-інтернату одну годину упродовж доби залишалися без догляду.

Однак комісією на наведено в який час залишались діти-вихованці протягом години без нагляду і таких даних немає у справі.

В той же час, в довідці зазначається, що фактично вихователі працювали до усних вказівок ОСОБА_11 на повну ставку, а відтак упродовж місяця перепрацьовували в середньому 16 год., однак за ці години оплату праці не отримували.

Але, як встановлено в судовому засіданні апеляційної інстанції, що не заперечив представник відповідача та підтверджується типовим штатним розписом на 01.09.2014 р., який затверджений директором департаменту освіти і науки ЛОДА, кількість штатних одиниць помічників вихователів нічних було 3,2 одиниці та 0,5 ставки помічника вихователя на день, що не забезпечувало кількість помічників вихователів, з урахуванням того, що вихованці дівчата та вихованці хлопці займали по одному поверху (відповідно другий та третій поверхи), на яких повинні були бути по одному помічнику вихователю.

Крім того, встановлено, що з метою більш повного забезпечення нагляду за вихованцями позивачем було самостійно введено ще двох помічників вихователів та ним самостійно вишукувались кошти на оплату їх праці, а перепрацьовані години за згодою сторін угоди було вирішено компенсувати відпусткою.

А відтак, з урахуванням викладеного та аналізуючи обставини справи, колегія суддів не вбачає невиконання позивачем своїх обов'язків без поважних причин, та що виявлене і наведене вище могло бути підставою для розірвання трудового договору з позивачем з урахуванням того, що відповідач не враховував при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота позивача. А тому колегія суддів приходить до висновку про визнання незаконним наказу про звільнення позивача.

Посилання позивача на те, що його звільнення проведене без згоди профспілки, а відтак це є підставою для поновлення на роботі, є безпідставним, оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 43-1 КЗпП розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках, зокрема, звільнення керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, його заступників, а також службових осіб органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службових осіб центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами; керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими об'єднаннями громадян.

Визначаючи суму, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за час вимушеного прогулу, суд виходить з вимог ст. 235 КЗпП та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.95 №100. Так, для обчислення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу береться заробітна плата працівника за останні два місяці, що передували звільненню.

Як встановлено судом, остання заробітна плати позивачу нараховувалась перед звільненням в грудні 2014 р. та в січні 2015 році і складала, відповідно, 5 540,24 та 3 125,96 грн.

Середньоденний заробіток позивача становить 206 грн. 34 коп. (з/п за грудень 2014 р. + з/п за січень 2015 р. ділимо на 42 робочий день за ці місяці).

А відтак для обчислення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (з 14 лютого 2015 року - з дня звільнення до дня ухвалення рішення судом) беремо середньоденний заробіток і множимо на кількість днів вимушеного прогулу позивача, а це становить 163 робочих днів. А тому до виплати позивачу належить (163 робочих днів х 206,34 грн.) 33 633 грн. 42 коп. - середня заробітна плата за час вимушеного прогулу.

Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд зазначає цю суму, що підлягає стягненню з відповідача, без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів.

З урахуванням того, що наказом відповідача від 22.05.2015 р. № 03-12/88-К «Про дату звільнення» внесено зміни до наказу від 06.02.2015 р. № 03-12/31-К «Про звільнення ОСОБА_4» щодо дати звільнення з «06 лютого 2015 року» на «14 лютого 2015 року», зазначений наказ теж підлягає до скасування.

Відповідно до ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 305, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 313, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 04 червня 2015 року в частині відмови у задоволені вимог про скасування наказу про звільнення та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасувати й ухвалити в цій частині нове рішення, яким:

визнати накази Департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації від 06 лютого 2015 року № 03-12/31-К «Про звільнення ОСОБА_4» та наказ № 03-12/88-К «Про зміну дати звільнення» незаконними та скасувати їх.

Поновити ОСОБА_4 на посаді директора комунального закладу Львівської обласної ради «Червоноградська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів».

Стягнути з Департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14 лютого 2015 року по 19 жовтня 2015 року в сумі 33 633 (тридцять три тисячі шістсот тридцять три) грн. 42 коп. ( сума зазначена без сплати податків та обов'язкових платежів).

Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць в сумі 4 333 (чотири тисячі триста три) грн. 14 коп. підлягає до негайного виконання.

Стягнути з Департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації на користь держави судовий збір в сумі 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з дня його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий : Бакус В .Я.

Судді: Гірник Т.А.

Левик Я.А.