У Х В А Л А

іменем україни

22 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О. П.,

суддів: Амеліна В. І., Карпенко С. О.,

Гончара В. П., Остапчука Д. О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 11 липня 2014 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 23 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» (далі - ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат»), у якому, посилаючись на незаконне звільнення, просив поновити його на посаді заступника начальника із виробництва Сколівського військового лісгоспу ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» та стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 11 липня 2014 року позов задоволено.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді заступника начальника із виробництва Сколівського військового лісгоспу ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» з 09 грудня 2013 року.

Стягнуто з ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» на користь ОСОБА_3 16 895 грн 40 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 09 грудня 2013 року по 11 липня 2014 року та 1 550 грн витрат на правову допомогу.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 23 грудня 2014 року рішення Сколівського районного суду Львівської області від 11 липня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді заступника начальника із виробництва Сколівського військового лісгоспу ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» з 09 грудня 2013 року.

Стягнуто з ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» на користь ОСОБА_3 30 877 грн 80 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 09 грудня 2013 року по 23 грудня 2014 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалені у справі судові рішення просить скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Задовольняючи позов і поновлюючи ОСОБА_3 на роботі та стягуючи на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції виходив із того, що позивача було звільнено із займаної посади з порушенням встановленого законом порядку, визначеного ст. ст. 43, 49-2 КЗпП України, зокрема, без згоди виборного органу первинної профспілкової організації та не надано будь-яких доказів щодо відсутності або наявності станом на день його звільнення вакантних посад на підприємстві.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про поновлення ОСОБА_3 на роботі та стягуючи на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, апеляційний суд виходив із того, що позивача було звільнено із займаної посади з порушенням встановленого законом порядку, зокрема, позивачу на порушення приписів ст. 40 КЗпП України не було запропоновано посаду головного інженера, яка на час попередження його про звільнення була вакантною.

Проте з такими висновками апеляційного суду повністю погодитись не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що з 01 березня 2012 року ОСОБА_3 працював у Сколівському військовому лісгоспі ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» на посаді заступника начальника із виробництва.

Наказом в.о. директора ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» від 09 грудня 2013 року № 225-к позивача звільнено з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва праці, у тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 40 та ст. 49-2 КЗпП України, розглядаючи трудовий спір, пов'язаний зі звільненням у зв'язку із скороченням штату, суди мають з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема: ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників; чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника; які є докази щодо змін в організації виробництва і праці; про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або ж власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації; чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Порушення зазначеного порядку є достатньою підставою для поновлення працівника на роботі.

Із матеріалів справи вбачається, що з 01 жовтня 2013 року з метою раціонального використання робочого часу окремими спеціалістами, робітниками зі згоди профкому військового лісгоспу наказом Сколівського військового лісгоспу ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» № 192-к поряд з іншими була скорочена посада заступника начальника з виробництва, яку займав позивач, що стало підставою для його звільнення (а. с. 48).

Ухвалюючи рішення про поновлення позивача на роботі та стягнення на його користь середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, апеляційний суд посилався на те, що відповідач, маючи можливість перевести позивача на іншу роботу, а саме на посаду головного інженера, яка була вакантною на день попередження позивача про звільнення - 01 жовтня 2013 року, таку останньому не запропонував, його заява про переведення на зазначену посаду залишена без реагування.

У той же час на порушення приписів ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не звернув уваги на те, що з 01 листопада 2013 року наказом № 218-к поряд з іншими була скорочена і посада головного інженера, що було відображено в штатному розкладі Сколівського військового лісгоспу від 01 грудня 2013 року (а. с. 54, 106-108). Тобто на день звільнення позивача - 09 грудня 2013 року посада головного інженера була відсутня, а від запропонованих посад сторожа та опалювача котельні, які були вакантними станом на день попередження про звільнення, позивач відмовився.

Крім того, апеляційним судом не перевірено, чи може бути підставою для поновлення позивача на роботі порушення відповідачем приписів ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» щодо попередження відповідної місцевої ради про його звільнення, з огляду на те, що чинним законодавством не передбачено такої підстави для поновлення працівника на роботі як порушення вимог вказаного Закону у цій частині.

З огляду на зазначене висновки апеляційного суду про незаконність звільнення позивача є передчасними.

Порушення апеляційним судом при розгляді справи норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення, тому ухвалене у справі рішення апеляційного суду не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 23 грудня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О. П. Касьян

Судді: В. І. Амелін

В. П. Гончар

С. О. Карпенко

Д. О. Остапчук