АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 594/559/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Зушман Г.І.
Провадження № 22-ц/789/1041/15 Доповідач - Щавурська Н.Б.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Щавурської Н.Б.

суддів - Гурзель І. В., Фащевська Н. Є.,

при секретарі - Дмитрів О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Борщівського районного суду від 01 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа відділ державної виконавчої служби Борщівського районного управління юстиції про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів ,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до відповідача ОСОБА_2, третя особа відділ державної виконавчої служби Борщівського районного управління юстиції про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що рішенням суду від 28.10.2014 року було збільшено розмір аліментів, що стягувались з відповідача в її користь на утримання неповнолітньої доньки, з 400 до 600 грн. щомісячно. Однак, не зважаючи на це, відповідач продовжує сплачувати аліменти щомісячно у сумі лише 400 грн. У звязку з наявністю заборгованості, що виникла з вини відповідача, просила стягнути з останнього у судовому порядку неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у період з листопада 2014 року по червень 2015 року, що складає 3228 грн. 78 коп.

Рішенням Борщівського районного суду від 01 липня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) в сумі 388,12 грн. за прострочення сплати аліментів на утримання дочки та судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення, вважаючи його таким, що не відповідає нормам матеріального і процесуального права, та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у розмірі 2168 грн.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд невірно провів розрахунок пені, а саме, не врахував, що борг за кожний місяць у звязку з несвоєчасною сплатою аліментів існував до дня ухвалення рішення суду.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, сторони у судове засідання не зявилися, що у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

У письмових запереченнях, надісланих на адресу суду, відповідач апеляційної скарги не визнав, просив її відхилити. Заперечення обгрунтовує тим, що з 2002 року він ніде не працював та не отримував доходів у звязку з неможливістю влаштуватись на роботу за спеціальністю із заробітком необхідним та достатнім для утримання себе і своєї дочки. Вважає, що позивачем невірно розраховано неустойку (пеню) в сумі 3228 грн. 78 коп. Також, просив врахувати, що його матеріальний стан не дає можливості сплачувати не лише неустойку а й аліменти в розмірі 600 грн щомісячно, оскільки він вже не займається трудовою діяльністю, яка приносить дохід, не має у власності рухомого чи нерухомого майна, перебуває на утриманні своїх батьків. У звязку з цим просив рішення суду змінити, зменшивши розмір неустойки, що підлягає стягнення з нього в користь позивача до 200 грн.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, ознайомившись із запереченнями відповідача, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи позов частково, суд обґрунтовував свої висновки тим, що відповідач мав заборгованість по аліментах, аліменти сплачував систематично, але не в повному розмірі, а тому наявні правові підстави для стягнення з нього пені.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він грунтується на вимогах закону.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої ОСОБА_2 Маряни, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Рішенням Борщівського районного суду від 28.10.2014 року збільшено розмір аліментів, що підлягали стягненню зі ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання дочки з 400 до 600 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення нею повноліття. Рішення набрало законної сили 10.11.2014 року (а.с.7-8).

Виконавчий лист про стягнення зі ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліментів в сумі 600 грн. щомісячно на утримання дочки ОСОБА_3, виданий 28.10.2014 року Борщівським районним судом Тернопільської області, поступив на виконання у відділ державної виконавчої служби Борщівського РУЮ 19.11.2014 року. Цього ж дня державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яка надіслана сторонам до відома та виконання (а.с.6).

Згідно інформації відділу ДВС Борщівського РУЮ аліменти сплачено за: листопад 2014 року 398,99 грн., борг 201, 01 грн.; грудень 2014 р.- 400 грн., борг 200 грн.; січень 2015 р.- 400 грн., борг 200,00 грн.; лютий 2015 р.- 400 грн., борг 200,00 грн.; березень 2015 р.- 400 грн., борг 200,00 грн.; квітень 2015 р.- 400 грн., борг 200,00 грн.; станом на 14.05.2015 року сплачено 400 грн., борг 200,00 грн., червень 2015 року 400 грн., борг 200 грн. (а.с.6, 22).

У відповідності до ст.74 Закону України Про виконавче провадження розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; за власною ініціативою; в інших передбачених законом випадках.

Згідно вимог ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Також, на розмір заборгованості впливають положення ст.195 СК України, згідно якої заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості.

Визначаючи обсяг та межі відповідальності боржника при утворенні заборгованості, потрібно враховувати, що відповідно до розяснень, наданих Верховним Судом України у п.п.22, 23 постанови від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. У випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Отже, для того щоб одержувач аліментів мав право на стягнення неустойки за порушення строків сплати аліментів необхідна одна умова - наявність вини їх платника.

Встановивши наявність щомісячної заборгованості по аліментах, що виникла з вини відповідача, якому було відомо про відкриття виконавчого провадження, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, прийшов до вірного висновку про наявність правових підстав для стягнення зі ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 неустойки за прострочення їх сплати.

Разом з тим, обраховуючи розмір неустойки, що підлягає стягненню з відповідача в користь позивача, суд при нарахуванні неустойки обмежився лише тим місяцем, протягом якого не проводилось стягнення, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права, неврахування в повному обсязі правових позицій, викладених Верховним Судом у постановах від 11.09.2013 року по справі № 6-81 цс 13 та від 01.10.2014 року по справі № 6-149 цс 14, де зазначається, що пеня обчислюється, виходячи з суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши їз загальну суму.

З матеріалів справи вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів утворилась з листопада 2014 року (рішення суду про збільшення розміру аліментів набрало законної сили 10.11.2015 року), яку на день ухвалення судом першої інстанції рішення відповідач не погашав.

Так, заборгованість по аліментах за листопад 2014 року в сумі 201 грн. 01 коп. ОСОБА_2 зобовязаний був сплатити у листопаді 2014 року, а починаючи з 01 грудня 2014 року на неї нараховується неустойка (пеня) за період з 01.12.2014 року до 01.07.2015 року (дня ухвалення рішення суду), яка складає: 201,01 грн. х 1% х 212 днів = 422,12 грн.

Аналогічно обчислюється неустойка (пеня) по заборгованості на наступні місяці:

за грудень 2014 року: 200 грн. х 1% х 181 день = 362 грн;

за січень 2015 року: 200 грн. х 1% х 150 днів = 300 грн.;

за лютий 2015 року: 200 грн. х 1% х 122 дні = 244 грн.;

за березень 2015 року: 200 грн. х 1% х 91 день = 182 грн.;

за квітень 2015 року: 200 грн. х 1% х 61 день = 122 грн.;

за травень 2015 року: 200 грн. х 1% х 30 день = 60 грн.

Таким чином, загальна сума неустойки складає: 422, 12 грн. + 362 грн. + 300 грн. + 244 грн. + 182 грн. + 122 грн. + 60 грн. = 1692 грн. 12 коп.

При цьому, доводи апеляційної скарги в частині включення в загальний розмір неустойки такої, що обчислюється з несплачених відповідачем аліментів у червні 2015 року в сумі 200 грн., на увагу колегії суддів не заслуговують, оскільки на день ухвалення оскаржуваного рішення 01 липня 2015 року прострочення заборгованості по аліментах за червень взагалі не виникло (нарахування пені в звязку з неповною сплатою аліментів у червні 2015 року, розпочинається лише з 01 липня 2015 року дня ухвалення судом першої інстанції рішення, що не могло бути й не було предметом позову в даній справі).

У відповідності доп.3 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення.

У відповідності до ч.1 ст.309 Цивільного процесуального кодексу України підставами для скасування апеляційним судом рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невірне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини справи, а неправильно застосовані норми матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне змінити судове рішення в частині визначення розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів і ухвалити і цій частині нове рішення, яким стягнути зі ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1692 грн. 12 коп. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В решті рішення залишити без змін.

Заперечення відповідача ОСОБА_2 щодо зменшення судом розміру неустойки з підстав відсутності у власності рухомого чи нерухомого майна, перебування на утриманні батьків колегія суддів вважає безпідставними, як такі, що не підтверджені належними і допустимими доказами, які б дали суду можливість зробити висновок про матеріальний та сімейний стан відповідача. Самі по собі твердження ОСОБА_2 про неможливість з 2002 року знайти роботу за спеціальністю, чи факт перебування на його утриманні неповнолітньої дитини у другому шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_2, також не є підставами для зменшення розміру неустойки, оскільки дані обставини існували як на день ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів, так і на день ухвалення рішення про збільшення їх розміру.

Керуючись ст.ст.10 ч.3, 60, 305 ч.2, 307 ч.1 п.3; 309 ч.1 п.4; 313; 314 ч.2, 316 ч.1; 317 ч.1; 319 ч.1; 324 ч.1 п.1; 325 ч.1 Цивільного процесуального кодексу України, ст.196 Сімейного кодексу України, колегія суддів, -

вирішиЛа:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Борщівського районного суду від 01 липня 2015 року в частині розміру неустойки (пені) змінити, стягнувши зі ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1692 (одну тисячу шістсот девяносто дві) грн. 12 коп. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :