У х в а л а

14 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Лященко Н.П.,

Сеніна Ю.Л.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 17 лютого 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 15 квітня 2015 року рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 17 лютого 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано, що поширена інформація відносно нього, як кандидата у народні депутати України у 197 Канівському виборчому окрузі, яка викладена у статтях, опублікованих в інформаційному бюлетені «Голос Майдану» від 17 жовтня 2014 року, а саме:

- «…не гребує брудним піаром на сторінках своєї чорнушної газети, використовує свій депутатський мандат для тиску на підприємців, а головне - підозрюється у підтримці з боку регіоналівських олігархів, які голосували за диктаторські закони 16 січня»;

- «…нардеп використовував його (квиток у Парламент) виключно для свого піару та збагачення через брудні політичні ігри…»;

- «…прикриваючись іменем «Батьківщини», фінансувався регіоналівськими олігархами…»;

- «…вже на наступних парламентських виборах цього року «затушкувався» і зрадив «Батьківщину». За що зрештою його і вигнали з партії», - є недостовірною;

зобов'язано відповідача ОСОБА_5, відповідального за випуск інформаційного бюлетеня «Голос Майдану» від 17 жовтня 2014 року, у строк протягом 14 днів з дня проголошення рішення, видати інформаційний бюлетень «Голос Майдану» у кількості 60 тис. примірників, в якому опублікувати спростування даної недостовірної інформації шляхом викладення резолютивної частини даного судового рішення у бюлетені, та розповсюдити вказану кількість примірників бюлетеня безкоштовно серед жителів м. Канева Черкаської області; стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 1 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди; вирішено питання судових витрат.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 липня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково, рішення Апеляційного суду Черкаської області від 15 квітня 2015 року скасовано, рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 17 лютого 2015 року залишено в силі.

27 серпня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 липня 2015 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підстави неоднакового застосування судами касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статті 277 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 47-1 Закону України «Про інформацію».

На обґрунтування підстави перегляду зазначеного судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвали Верховного Суду України від 17 грудня 2008 року, 28 жовтня і 2 грудня 2009 року, 26 жовтня 2011 року, в яких, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваному рішенні, застосовано вказані норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 22 липня 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявник, та залишаючи в силі рішення суду першої інстанції, касаційний суд погодився з його висновком про те, що розповсюджена щодо позивача інформація має характер оціночних суджень, які не підлягають перевірці на предмет їх достовірності та спростуванню.

Разом з тим, у судових рішеннях Верховного Суду України, на які заявник посилається як на приклад неоднакового застосування судами касаційної інстанції вказаних норм матеріального права, містяться такі висновки:

- в ухвалах від 17 грудня 2008 року, 2 грудня 2009 року і 26 жовтня 2011 року касаційний суд, направляючи справи на новий розгляд, зазначив про порушення судами норм процесуального права, що унеможливило встановлення усіх фактичних обставин справи, які мають істотне значення для вирішення спору;

- в ухвалі від 28 жовтня 2009 року касаційний суд, скасовуючи частково рішення апеляційного суду і залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, погодився з його висновком про задоволення позовних вимог щодо спростування відомостей, що порочать честь, гідність і ділову репутацію позивача, оскільки його особисті немайнові права було порушено внаслідок поширення про нього та членів його сім'ї недостовірної інформації.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшли протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 липня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко

Ю.Л. Сенін