У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 червня 2014 року та рішення апеляційного суду Черкаської області від 14 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_5 на її утримання аліменти у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку і додаткової винагороди не менше 30 % прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 10 червня 1979 року до 27 січня 2012 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей:

· сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який не працює та має доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, інваліда 1 групи, після розірвання шлюбу відповідно до рішення Уманського міськрайонного суду від 03 травня 2006 року з нього стягуються аліменти на її утримання, заборгованість з яких становить 14 315,22 грн;

· сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, який у свою чергу має сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, мати дитини не працює та знаходиться на обліку в управлінні соціального захисту населення до досягнення дитиною 3 річного віку.

Зазначала, що вона (позивач) є непрацездатною та згідно з довідкою УПФУ в м. Умані та Уманському районі перебуває на обліку як пенсіонер за віком з 01 січня 2012 року й отримує пенсію у розмірі 894 грн, якої їй не вистачає, а діти не можуть надати їй матеріальну допомогу.

Водночас відповідач отримує пенсію в розмірі понад 3 000 грн та, перебуваючи на посаді сільського голови с. Ропотуха Уманського району, отримує заробітну плату також понад 3 000 грн, тобто його щомісячний дохід перевищує 6 000 грн, у зв'язку з чим може надавати їй матеріальну допомогу.

Посилаючись на те, що вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу та отримує мізерну пенсію, просила задовольнити позов.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 червня 2014 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 аліменти на користь ОСОБА_4 на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, починаючи з 24 січня 2014 року.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 14 жовтня 2014 року рішення суду першої інстанції змінено.

Зменшено розмір аліментів, стягнутих з відповідача на користь позивача, з 1/4 до 1/6 частини з усіх видів заробітку.

У решті судове рішення залишено без змін

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, ухвалити нове рішення про відмову в позові, мотивуючи свою вимогу порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має щомісячний дохід у розмірі понад 6 000 грн, тому має можливість сплачувати аліменти колишній непрацездатній дружині, яка отримує пенсію у розмірі 894 грн.

Зменшуючи розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4, апеляційний суд виходив з того, що на утриманні відповідача перебувають його дружина, яка не працює та знаходиться у відпустці до досягнення дитиною 3 річного віку, малолітні донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, син ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6, а також мати ОСОБА_11, яка є інвалідом II групи та потребує сторонньої допомоги.

Колегія суддів погоджується з такими висновками апеляційного суду.

Доводи скарги зводяться до оцінки доказів, що не є компетенцією суду касаційної інстанції у розумінні ч.1 ст.335 ЦПК України, згідно з якою касаційний суд не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Матеріали витребуваної справи також не дають підстав вважати, що судами при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені статтями 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Таким чином, оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суд апеляційної інстанції з урахуванням встановлених обставин справи та з урахуванням майнового стану обох сторін обґрунтовано дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, рішення апеляційного суду Черкаської області від 14 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Журавель

Судді І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко