Справа № 308/3238/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Ференц А.М.

при секретарі Пазяк С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд за кордон на постійне місце проживання дитини без згоди батька, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд за кордон на постійне місце проживання дитини без згоди батька, мотивуючи її тим, що його батьки, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, перебували у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ФМ № 317906 видане 20 жовтня 1977 року Ужгородським міським відділом ЗАГСу. Від даного шлюбу, 28.05.1981 року народився ОСОБА_1, свідоцтво про народження серії І-ФМ № 456262 видане 01.07.1981 року Ужгородським міським відділом ЗАГСу.

У 2004 році, рішенням Ужгородського міського суду шлюб між батьками було зірвано, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського відділу юстиції у Закарпатській області в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис за № 219 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-ФМ № 043072.

З часу розлучення батьків і по теперішній час він проживаю з своєю мамою ОСОБА_3, з своїм батьком стосунків не підтримує, не спілкується. Його батько не цікавився його життям.

ОСОБА_2 , три роки назад продав будинок і виїхав в невідомому напрямку, місце його знаходження позивачу невідоме.

На даний час він разом з своєю мамою має намір виїхати на постійне місце проживання в Угорщину, для цього йому потрібна згода батька. Розшукати його позивач не має можливості, так-як місце його проживання невідоме.

В переліку документів необхідних для одержання дозволу на виїзд на постійне місце проживання за кордон п.7 є згода батьків про відсутність у них матеріальних претензій до заявника й заперечень відносно залишення його на постійне проживання. Оскільки розшукати батька для надання такої згоди позивачу не надалось можливості, тому він змушений звернутися із заявою до суду про надання дозволу на виїзд за кордон на постійне місце проживання без згоди батька.

В судове засідання позивач не з'явився, однак надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, до суду повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи батьки, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, перебували у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ФМ № 317906 видане 20 жовтня 1977 року Ужгородським міським відділом ЗАГСу. Від даного шлюбу, 28.05.1981 року народився ОСОБА_1, свідоцтво про народження серії І-ФМ № 456262 видане 01.07.1981 року Ужгородським міським відділом ЗАГСу.

У 2004 році, рішенням Ужгородського міського суду шлюб між батьками було зірвано, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського відділу юстиції у Закарпатській області в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис за № 219 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-ФМ № 043072.

З часу розлучення батьків і по теперішній час він проживаю з своєю мамою ОСОБА_3, з своїм батьком стосунків не підтримує, не спілкується. Його батько не цікавився його життям.

ОСОБА_2 , три роки назад продав будинок і виїхав в невідомому напрямку, місце його знаходження позивачу невідоме.

На даний час він разом з своєю мамою має намір виїхати на постійне місце проживання в Угорщину, для цього йому потрібна згода батька. Розшукати його позивач не має можливості, так-як місце його проживання невідоме.

В переліку документів необхідних для одержання дозволу на виїзд на постійне місце проживання за кордон п.7 є згода батьків про відсутність у них матеріальних претензій до заявника й заперечень відносно залишення його на постійне проживання. Оскільки розшукати батька для надання такої згоди позивачу не надалось можливості, тому він змушений звернутися із заявою до суду про надання дозволу на виїзд за кордон на постійне місце проживання без згоди батька.

Відповідно до Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21.01.1994 р. громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та вїхати в Україну.

У відповідності до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Приписами п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27 січня 1995 року, встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Оцінивши в сукупності зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, враховуючи, що у відповідності до ч.1 ст.141 СК України батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини, приймаючи до уваги, що сторони - батьки позивача не можуть знайти спільної згоди щодо виїзду останніх за кордон, суд приходить до переконання, що позовна заява підлягає до задоволення. Задоволення вимог не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує безпосередньо права та інтереси позивача.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 понесені останньою витрати на оплату судового збору в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 150, 257 СК України, ст.ст. 313 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 14, 60, 208, 209, 224, 226, 227, 233, 294 ЦПК України, суд, -

РІШИВ:

Позовну заяву задовольнити повністю.

Надати дозвіл ОСОБА_1 28.05.1981 р/н на виїзд на постійне місце проживання в Угорщину без згоди батька ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 Тиборовичана користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на оплату судового збору в розмірі 243,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ференц А.М.