Провадження № 4-с/522/78/15
Справа № 522/3240/15-ц
У Х В А Л А

18.03.2015 року, Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді Кічмаренка С.М.,

при секретарі Науменко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Приморського районного суду м. Одеси, скаргу представника стягувача Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк», ОСОБА_1, на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В:

Стягувач Публічне акціонерне товариство «Марфін Банк», представник, звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із вказаною вище скаргою, в якій просив визнати дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, ОСОБА_2, щодо винесення постанов про закінчення виконавчого провадження № 20722211 незаконними та відновити виконавче провадження.

В обґрунтування своїх вимог, скаржник зазначив, що 02.06.2010 року Апеляційний суд Одеської області ухвалив рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «МАРФІН БАНК» заборгованість за кредитним договором № 428 /F від 09.04.2008 р. у загальній сумі 20.797.272,29 грн., 2.550,00 грн. держмита та 500,00 грн. витрат на ІТЗ.

На підставі вказаного рішення, 19.07.2010 р. Приморський районний суд м. Одеси видав виконавчий лист № 2-7818/09, який банк пред'явив для виконання до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України.

12.03.2014 р. старший державний виконавець Рагімова А.Н. винесла постанову про закінчення виконавчого провадження № 20722211 на тій підставі, що постановою Господарського суду АР Крим від 03.12.2013 р. фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 було визнано банкрутом.

Вказана постанова державного виконавця була отримана з єдиного державного реєстру виконавчих проваджень 16.02.2015 року.

Скаржник вважає вищевказану постанову про закінчення виконавчого провадження від 12.03.2014 року незаконною та такою, що винесена з порушенням норм чинного законодавства та порушує законні права та інтереси Банку, як стягувача, так як постановою господарського суду АР Крим від 03.12.2013 р. визнано банкрутом фізичну особу-підприємця ОСОБА_3, а виконавчий лист виданий Приморським районним судом м. Одеси передбачає стягнення заборгованості з ОСОБА_3, як з фізичної особи, цивільні права та обов'язки якого передбачені главою 4 Цивільного Кодексу України.

В судове засідання представник ПАТ «Марфін Банк» ОСОБА_1 скаргу підтримала та просила її задовольнити у повному обсязі.

Представник Державної виконавчої служби України у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги.

Інші учасники процесу до суду не з'явилися. Про слухання справи сповіщалися належним чином.

Зясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, та правовідносини сторін, що випливають з таких обставин, дослідивши матеріали справи, надавши їм правову оцінку, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон), державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії, використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Дії державного виконавця, його відмова від вчинення певної виконавчої дії, зволікання з вчиненням виконавчих дій, а також відмова у задоволенні заяви про відвід державного виконавця можуть бути оскаржені особами, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до виконання виконавчих дій у встановленому цим Законом порядку.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності і господарювання.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що основними принципами діяльності органів державної влади, їх посадових осіб є обовязок діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Як випливає з матеріалів справи, 02.06.2010 року Апеляційний суд Одеської області ухвалив рішення по справі № 22ц-1000/10 про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «МАРФІН БАНК» заборгованість за кредитним договором № 428 /F від 09.04.2008 р. у загальній сумі20.797.272,29 грн., 2.550,00 грн. держмита та 500,00 грн. витрат на ІТЗ.

На підставі вказаного вище рішення, 19.07.2010 р. Приморський районний суд м. Одеси видав виконавчий лист № 2-7818/09, який банком був пред'явлений для виконання до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України.

12.03.2014 р. старший державний виконавець Рагімова А.Н. винесла постанову про закінчення виконавчого провадження № 20722211 на тій підставі, що постановою Господарського суду АР Крим від 03.12.2013 р. фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 визнано банкрутом.

Вказана постанова була отримана банком з єдиного державного реєстру виконавчих проваджень 16.02.2015 року, що підтверджується витягом, а не по пошті.

Згідно ст. 31 Закону, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобовязаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документу стягувану відповідно до ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Проте, постановою Господарського суду АР Крим від 03.12.2013р. визнано банкрутом фізичну особу-підприємця ОСОБА_3, цивільні права та обов'язки якого передбачені главою 5 Цивільного Кодексу України, а виконавчий лист передбачає стягнення заборгованості з ОСОБА_3 як з фізичної особи, цивільні права та обов'язки якої передбачені главою 4 Цивільного Кодексу України.

Таким чином, особа з якої підлягає стягненню заборгованість згідно з виконавчим листом, а саме ОСОБА_3 не визнавався банкрутом і не міг ним визнаватися.

У відповідності з ч. 1, 2 ст. 5 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених законом, здійснювати необхідні міри для своєчасного і повного виконання рішення способом і в порядку, передбаченому виконавчим документом.

Державний виконавець Рагімова А.Н. не врахувала різниці в цивільно-правовому статусі фізичної особи - підприємця та боржника ОСОБА_3 як фізичної особи і прийняла помилкове рішення про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 384 ЦПК України скарга на дії державного виконавця подається до суду який видав виконавчий документ - Приморський районний суд м. Одеси.

Згідно з пунктом 1 статті 385 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду в десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Відповідно до пункту 4 постанови про закінчення виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-1243/10, виданого 18.06.2013 року Приморським районним судом м. Одеси винесеної державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2 12.03.2014 року, постанова може бути оскаржена в установленому законом порядку в десятиденний строк з моменту її одержання.

Згідно з пунктом 6 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 № 24-152/0/4-13 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі», зазначено, що десятиденний строк обчислюється з моменту одержання заявником копії відповідної постанови.

Відповідно до п. 1 ст. 51 Закону України „Про виконавче провадження" у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

На підставі ст. ст. 57-60, 209-210, 386-387, 294 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу представника стягувача Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк», ОСОБА_1, на дії державного виконавця задоволення.

Визнати дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2, які виразилися в закритті виконавчого провадження № 20722211 та направленні виконавчого листа № 2-7818/09 до Господарського суду АР Крим, незаконними.

Зобов'язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2 відновити виконавче провадження № 20722211 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-7818/09, виданого 19.07.2010 р. Приморським районним судом м. Одеси.

Зобов'язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2 прийняти виконавчий лист № 2-7818/09, виданий 19.07.2010р. Приморським районним судом м. Одеси до виконання і виконати рішення суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: С.М.Кічмаренко

18.03.2015