Справа № 361/344/15-ц
Провадження № 2/361/665/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2015 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Маценко Н.П.

при секретарі Телепі Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом заступника Броварського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі ОСОБА_1 центральної районної лікарні до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину

в с т а н о в и в:

У січні 2015 року заступник Броварського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі ОСОБА_1 центральної районної лікарні звернувся до суду із даним позовом, в якому просить стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ЦРЛ кошти витрачені на стаціонарне лікування у розмірі 1534,14 грн., а також судові витрати в дохід держави.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 28.11.12 року близько 17 год. 30 хв., ОСОБА_2, керуючи власним автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по вул. Красовського, 16, у районі розташування торгового центру «Буді-Бум» у м. Бровари Київської області у напрямку від вул. Кутузова до автодороги «Київ - Чернігів» у порушення п. п. 2.3 «б», 18,1, 12,3 Правил дорожнього руху України не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, не зменшив швидкість та не зупинив транспортний засіб внаслідок чого, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3

У результаті вищевказаного наїзду ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої великогомілкової кістки у верхній третині, підшкірної гематоми по наручної поверхні лівого колінного суглоба, внутрішньо суглобового перелому латерального виростка лівої великогомілкової кістки в проксимальному відділі, посттравматичного синовіту і бурситу лівого колінного суглоба, підшкірної гематоми правої гомілки, які згідно висновку судово-медичної експертизи №183 від 17.01.13 року відносяться до тілесних ушкоджень середньої категорії тяжкості.

Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 20.06.2013 року ОСОБА_2 визнано винуватим у пред'явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 3400 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

У зв'язку з отриманням ОСОБА_3 вищевказаних тілесних ушкоджень, остання у період з 05.12.12 по 11.12.12 перебувала на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні ОСОБА_1 центральної районної лікарні.

Згідно із калькуляцією № 12, складеною ОСОБА_1 ЦРЛ витрати лікування ОСОБА_3 склали 1534 грн. 14 коп.

У судове засідання старший прокурор Щербюк В.П. не з'явився, подав заяву про слухання даної справи у його відсутності.

Позивач ОСОБА_1 центральна районна лікарня у судове засідання не з'явилася надіслала клопотання про розгляд справи за відсутності її представника.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, подав заяву про слухання даної справи у його відсутності. Одночасно відповідач подав заперечення проти позову, в яких просив відмовити у задоволенні позову, оскільки згідно із відомостями у кримінальні справі стаціонарне лікування перелому ноги ОСОБА_3 взагалі не проводилося. Лікування перелому ноги ОСОБА_3 розпочалося ОСОБА_1 ЦРЛ 05.12.2012 року, тобто через 8 днів після ДПТ. У доданій до справи калькуляції долученій до позову не вказано діагнозу лікування якого відбувалося у ОСОБА_1 ЦРЛ. Крім того, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована згідно із договором обов'язкового страхування відповідальності.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається, що 28.11.12 року близько 17 год. 30 хв., ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по вул. Красовського, 16, у районі розташування торгового центру «Буді-Бум» у м. Бровари Київської області у напрямку від вул. Кутузова до автодороги «Київ - Чернігів» у порушення п. п. 2.3 «б», 18,1, 12,3 Правил дорожнього руху України не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, не зменшив швидкість та не зупинив транспортний засіб внаслідок чого, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 У результаті вищевказаного наїзду ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої великогомілкової кістки у верхній третині, підшкірної гематоми по наручної поверхні лівого колінного суглоба, внутрішньо суглобового перелому латерального виростка лівої великогомілкової кістки в проксимальному відділі, посттравматичного синовіту і бурситу лівого колінного суглоба, підшкірної гематоми правої гомілки, які згідно висновку судово-медичної експертизи №183 від 17.01.13 року відносяться до тілесних ушкоджень середньої категорії тяжкості.

Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 20.06.2013 року ОСОБА_2 визнано винуватим у пред'явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 3400 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили є обов'язковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно із листом ОСОБА_1 ЦРЛ ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходилася на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні з 05.12.2012 року по 11.12.2012 року. Згідно із калькуляцією витрати на лікуванні ОСОБА_3 складають 1534,14 грн.

За вимогами ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від злочину.

Порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545.

Згідно з п.1, 2 Постанови КМУ № 545 сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.

За роз'ясненнями п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" № 11 від 07.07.1995 року із змінами та доповненнями "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до вiдповiдного бюджету i їх використання", затвердженим постановою Кабінету Мiнiстрiв України N 545 ( 545-93-п ) від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком обчислення сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому, в якому перебував на лiкуваннi потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стацiонарi, та щоденної вартості його лікування. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.

Згідно зі ст.ст. 5,10,11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності сторін, змагальності та диспозитивності. За вимогами ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу у межах заявлених позивачем вимог, заперечень та доказів наданих сторонами. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Подана позивачем калькуляція № 12 щодо витрат на лікування є належним доказом, оскільки містить інформацію щодо предмету доказування. Наведені стороною відповідача заперечення по суті заявленого позову не спростовують доводів позивача щодо відшкодування витрат на лікування. Будь-яких підстав ставити під сумнів проходження ОСОБА_3 лікування від перелому ноги суд не вбачає. Заперечення відповідача є бездоказовими та необґрунтованими.

Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх доведеність наявними у матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями учасників процесу.

Враховуючи ту обставину, що позивач звільнений від сплати судового збору стягненню із відповідача у порядку ст. 88 ЦПК України на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 центральної районної лікарні кошти витрачені на стаціонарне лікування у сумі 1534 (одна тисяча п'ятсот тридцять чотири) грн. 14 коп.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь держави судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Н. П. Маценко