АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22-ц/791/540/2015 Головуючий в І інстанції: Іванищук А.А.
Категорія: 24 Доповідач: Майданік В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року лютого місяця 03 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого: Майданіка В.В.,

суддів: Орловської Н.В.,

Кутурланової О.В.

при секретарі: Гончар К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, діючого в інтересах ОСОБА_3, на ухвалу судді Дніпровського районного суду м.Херсона від 29 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2, діючого в інтересах ОСОБА_3, до голови правління публічного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" ОСОБА_4 про зобов'язання до вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И Л А:

11 грудня 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив: зобов'язати відповідача ПАТ "Херсонська теплоелектроцентраль" до видачі через суд інформації, що є невід'ємною частиною договірних відносин зі споживачем теплової енергії при укладенні договорів; зобов'язати відповідача до складання договору з позивачем на теплопостачання квартири №96 за вищевказаною адресою.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Херсона від 15 грудня 2014 року вказана позовна заява була залишена без руху, позивачу був наданий строк тривалістю п'ять днів з дня отримання тієї ухвали для усунення недоліків.

Ухвалою судді від 29.12.2014 року через неусунення недоліків зазначена позовна заява була визнана неподаною і повернута позивачу.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати вказану ухвалу від 29.12.2014 року і направити матеріали для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права. Зокрема, зазначив, що суд не звернув увагу на те, що, отримавши ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху, він у визначений термін подав до суду копії необхідних документів. При цьому вважає безпідставним зроблений в оскаржуваній ухвалі висновок суду про те, що позивач не в повному обсязі усунув недоліки, вказані в ухвалі від 15.12.2014 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Повертаючи скаргу як неподану, суддя суду першої інстанції послався на те, що заявник не усунув в повному обсязі недоліки позовної заяви, вказані в ухвалі від 15.12.2014 року, а саме не конкретизував зміст позовних вимог.

Проте з мотивом погодитися не можна, оскільки він суперечить дійсним обставинам.

У відповідності до вимог п.п.3, 5 і 6 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити, крім іншого, зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а також зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

У своїй позовній заяві від 10.12.2014 року, що надійшла до суду 11.12.2014 року, представник позивача просить: зобов'язати відповідача ПАТ "Херсонська теплоелектроцентраль" до видачі через суд інформації, що є невід'ємною частиною договірних відносин зі споживачем теплової енергії при укладенні договорів; зобов'язати відповідача до складання договору з позивачем на теплопостачання відповідної житлової квартири.

При цьому позивач визначив спосіб поновлення своїх прав, виходячи з принципу змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у ст.ст.10, 11 ЦПК України. Позивач зазначив необхідні, на його думку, докази, що підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог. А саме, надав копію договору про надання послуг з централізованого опалення квартири, додаток до нього, пропозицію про укладення договору.

Залишаючи 15.12.2014 року позовну заяву без руху, суддя вказав, що позовна заява не відповідає вимогам ст.ст.119, 120 УПК України, а саме: не надано копії всіх документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб, а також оформлення позовної заяви не відповідає формі (розпочинається з позовних вимог і в прохальній її частині також є вимоги і вказані вимоги між собою різняться), а в прохальній частині заяви вказані вимоги (виклик відповідача, витребування доказів), які не можуть бути вирішені в нарадчій кімнаті.

Тобто, у вказаній ухвалі суддею не було зазначено, що позовні вимоги є неконкретизовані. Мова йшла лише про невідповідну форму позовної заяви.

Однак, за процесуальним законом перевірка обґрунтованості заявлених вимог та визначення способу відновлення порушених прав суд має встановлювати лише під час попереднього судового засідання або на стадії судового розгляду. Крім того, право змінити позовні вимоги належить позивачу на будь-якій стадії розгляду справи.

На думку колегії суддів позивач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами, зазначив необхідний на його думку спосіб захисту своїх прав, виклавши відповідним чином позовні вимоги, яким суд вже при розгляді справи повинен дати необхідну оцінку і вирішити, чи зазначені позовні вимоги відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом.

Крім того, у своєму листі від 22.12.2014 року, що надійшов до суду того ж дня, позивач надав копії необхідних документів (а.с.15-21).

Суд же належної уваги на викладені в позовній заяві обставини та позовні вимоги уваги не звернув, невірно зазначив про порушення процесуальних норм, не врахував подання 22.12.2014 року копій необхідних документів, а тому невірно застосував норми процесуального права, якими встановлені вимоги до змісту і форми позовної заяви.

Отже, суд помилково вважав, що позовна заява не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України.

За таких обставин колегія суддів не може визнати законною і обґрунтованою оскаржувану ухвалу, що відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України є підставою для її скасування з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, оскільки направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до ст.311 ЦПК України, як того просить заявник, можливе лише за умови розгляду справи в суді першої інстанції до постановлення оскаржуваної ухвали. Однак, в даному випадку розгляд справи ще не відбувався, а суддею лише було порушено порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.ст.303, 307, п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, діючого в інтересах ОСОБА_3, задовольнити частково.

Ухвалу судді Дніпровського районного суду м.Херсона від 29 грудня 2014 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

судді: