АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 лютого 2015 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Нежури В.А., Соколової В.В.

при секретарі - Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» про стягнення страхового відшкодування,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 р. ОСОБА_1 звернулася з позовом до ВАТ НАСК «Оранта» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди, заподіяної внаслідок неправомірних дій відповідача.

На обґрунтування своїх вимог зазначала, що 01.03.2013 р. з вини ОСОБА_2, цивільно-правова відповідальність якого застрахована ВАТ НАСК «Оранта», був пошкоджений належний їй автомобіль НОМЕР_1.

01.03.2013 року вона звернулася до ВАТ НАСК «Оранта» із заявою про виплату страхового відшкодування.

Згідно рахунку № 00837 від 06.03.2013 р., складеного ТОВ «АвтоАльянс Київ», який є офіційним дилером автомобілів «Нісан» в Україні, вартість ремонту належного їй автомобіля становить 28 370,76 грн.

У зв'язку з несвоєчасною виплатою суми страхового відшкодування, її розмір проіндексовано на дату звернення з позовом до суду, та відповідно до рахунку № 05657 від 02.09.2014 р. становить 42 388,84 грн.

Посилаючись на те, що ВАТ НАСК «Оранта» не виплатила їй страхове відшкодування, просила стягнути з відповідача на відшкодування майнової шкоди 42 388,84 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 р. позов задоволено частково.

Стягнуто з НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 20 479,18 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неповне

Справа № 753/16600/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/2466/2015
Головуючийусудіпершоїінстанції: Лужецька О.Р.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.

з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Зазначала, що суд першої інстанції безпідставно відхилив її клопотання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи з огляду на те, що розмір страхового відшкодування, наведений у акті автотоварознавчого дослідження від 11.03.2013 р., наданого представником ВАТ НАСК «Оранта», та реальна вартість відновлювального ремонту належного їй автомобіля на час звернення до суду істотно різняться.

Зазначене на думку апелянта призвело до неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та невідповідності рішення суду обставинам справи і вимогам закону.

Крім того вказувала на те, що суд залишив поза увагою надані нею докази на підтвердження неналежного виконання відповідачем обов'язку щодо виплати страхового відшкодування, в строки визначені Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів», та докази щодо спричинення їй такими неправомірними діями моральних страждань.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

Представник ВАТ НАСК «Оранта» просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на те, що її доводи не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що 01.03.2013 року на перехресті вул. Зої Гайдай - вул. Героїв Дніпра відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ОСОБА_1 «NissanTida», д.н. НОМЕР_1 та автомобіля «Mitsubishi», д.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 28.03.2013 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ВАТ НАСК «Оранта» відповідно до Договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АВ № 3999657 від 14.12.2012 р.

10.04.2013 р. ОСОБА_1 звернулася до ВАТ НАСК «Оранта» з заявою про виплату страхового відшкодування, а 09.10.2013 р. направила листа про надання пояснень щодо затримки виплати страхового відшкодування.

Листом від 30 жовтня 2013 р. ВАТ НАСК «Оранта» повідомило позивача про те, що страховик здійснить виплату страхового відшкодування у розмірі 20 479,18 грн. на рахунок Банк Філія «КиївСіті» ПАТ КБ ПриватБанк.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування у розмірі 20 734,18 грн., та відмовляючи у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не надала суду доказів на спростування правильності розрахунку розміру відшкодування шкоди нарахованої відповідачем, та доказів на підтвердження заподіяних їй моральних страждань.

Такий висновок суду ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 22 цього Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

За змістом ст.29 зазначеного Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

З акту автотоварознавчого дослідження №АА4185НХ-11.03/5 від 11.03.2013 р., проведеного ТОВ «Гарант-АСІСТАНС», яке діє на підставі Агентської угоди № 08-03-26/15-01-10 від 01.03.2010 р. убачається, що вартість матеріального збитку, завданого власникові транспортного засобу «NissanTida», д.н. НОМЕР_1 становить 20 734,18 грн.

Відповідно до страхового акта № ОЦВ-13-3062/1 від 05.11.2013 р. сума страхового відшкодування складає 20 479,18 грн.

ОСОБА_1 та її представник не оспорювали правильність зазначених сум, вказували лише на те, що у зв'язку з невиплатою відповідачем стразового відшкодування та ростом інфляційних процесів, вартість відновлювального ремонту на момент звернення до суду істотно збільшилась, на підтвердження чого надали проіндексований рахунок №055677 від 02.09.2014 р., виконаний ТОВ «Автоальянс Київ».

Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив зазначений розрахунок, оскільки розмір страхового відшкодування ВАТ НАСК «Оранта» визначила відповідно до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вимог про стягнення з відповідача страхового відшкодування з урахуванням прострочення виконання ним грошового зобов'язання в порядку ч.2 ст.625 ЦК України, позивач не заявляв.

З наведених підстав не було доцільним призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи, як в суді першої так і апеляційної інстанції.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Позивачка не надала доказів на підтвердження заподіяння шкоди її здоров'ю під час настання страхового випадку. Страховик не відшкодовує моральну шкоду внаслідок пошкодження майна потерпілому. Належних і допустимих доказів на підтвердження вимог про відшкодування моральної шкоди з інших підстав, позивачка також не надала, а тому суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у задоволенні її позовних вимог в цій частині.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим. Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому підстав для її задоволення не убачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді: