Справа № 361/956/15-ц
Провадження № 2/361/864/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2015 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Маценко Н.П.

при секретарі Телепі Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом заступника Броварського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі комунального закладу Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину

в с т а н о в и в:

У лютому 2015 року заступник Броварського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі КЗ КОР «Київська обласна клінічна лікарня» звернувся до суду із даним позовом, в якому просить стягнути із ОСОБА_1 на користь КЗ КОР «Київська обласна клінічна лікарня» кошти витрачені на стаціонарне лікування ОСОБА_2 у розмірі 5293,89 грн., а також судові витрати в дохід держави.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 31.12.13 року близько 08 години 30 хвилин в районі 21 км. + 350 метрів авто дороги «Північно-східний об'їзд м. Києва» що в Броварському районі Київської області ОСОБА_1, керував по дорученню технічно справним автомобілем НОМЕР_1 у світлу пору доби, не був уважним та не належно стежив за дорожньою обстановкою, в порушення п.2.3-6 Правил дорожнього руху України, рухався по вказаній дорозі зі швидкістю біля 80 км./годину, яка не була безпечною, не належно врахував дорожню обстановку, проявив неуважність та безпечність, чим грубо порушив вимоги п.12.1 ПДР України. ОСОБА_1 при виникненні небезпеки, у виді стоячого автомобіля, не діяв таким чином, щоб зменшити швидкість та зупинити свій транспортний засіб, чим грубо порушив вимоги п. 12.3 ПДР України.

Внаслідок наведеного, ОСОБА_1, не впорався з керуванням вищевказаного автомобіля та допустив його зіткнення із задньою частиною автомобіля НОМЕР_2, який стояв у правій смузі руху.

У результаті вказаного зіткнення, пасажир автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у виді відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, епідуральної гематоми лівої лобно-скроневої області, багатоуламкового вдавленого перелому лівої скроневої кістки з переходом на основу черепа, гематоми вік правого ока, які відповідно до висновку судової- медичної експертизи за № 7/Е від 27.01.2014 року, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпечності для життя.

Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 13.03.2014 року ОСОБА_1 визнано винуватим у пред'явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

У відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання, встановивши строк випробування в один рік шість місяців.

У зв'язку з отриманням ОСОБА_2 вищевказаних тілесних ушкоджень, останній у період з 31.12.13 по 13.01.14 перебував на стаціонарному лікуванні у центрі нейрохірургії КЗ КОР «Київська обласна клінічна лікарня». Згідно із калькуляцією хворого ОСОБА_2, виданої вищенаведеним закладом охорони здоров'я, витрати на лікування потерпілого склали 5293 грн. 89 коп. З підстав відшкодування витрат на лікування змушений звернутися до суду.

У судовому засіданні представник позивача старший прокурор Щербюк В.П. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити.

Позивач КЗ КОР «Київська обласна клінічна лікарня» у судове засідання не з'явився надіслав заяву про розгляд справи за відсутності його представника.

Представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги визнала частково лише щодо необхідності відшкодування вартості ліжко-місця, в решті суми відшкодування не визнає, так як вказані витрати не пов'язані із стаціонарним лікуванням. Враховуючи ту обставину, що у відповідача троє дітей і одна з них дитина інвалід, просить суд розстрочити виконання рішення суду.

Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається, що 31.12.2013 року близько 08 години 30 хвилин в районі 21 км. + 350 метрів авто дороги «Північно-східний об'їзд м. Києва» що в Броварському районі Київської області ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1 у світлу пору доби, не був уважним та не належно стежив за дорожньою обстановкою, в порушення п.2.3-6 Правил дорожнього руху України, рухався по дорозі зі швидкістю біля 80 км/год., яка не була безпечною, не належно врахував дорожню обстановку, проявив неуважність та безпечність, чим грубо порушив вимоги п.12.1 ПДР України. ОСОБА_1 при виникненні небезпеки, у виді стоячого автомобіля, не діяв таким чином, щоб зменшити швидкість та зупинити свій транспортний засіб, чим грубо порушив вимоги п. 12.3 ПДР України, не впорався з керуванням вищевказаного автомобіля та допустив його зіткнення із задньою частиною автомобіля НОМЕР_2, який стояв у правій смузі руху.

У результаті ДТП пасажир автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у виді відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, епідуральної гематоми лівої лобно-скроневої області, багатоуламкового вдавленого перелому лівої скроневої кістки з переходом на основу черепа, гематоми вік правого ока, які відповідно до висновку судової-медичної експертизи за № 7/Е від 27.01.2014 року, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпечності для життя.

Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 13.03.2014 року ОСОБА_1 визнано винуватим у пред'явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

У відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання, встановивши строк випробування в один рік шість місяців.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили є обов'язковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно із листом КЗ КОР «Київська обласна клінічна лікарня» № 263 від 10.02.2014 року ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні у центрі нейрохірургії КЗ КОР «Київська обласна клінічна лікарня» з 31.12.2013 року по 31.01.2014 року.

Відповідно до калькуляції хворого ОСОБА_2, складеного КЗ КОР «Київська обласна клінічна лікарня» вартість лікування за період з 31.12.2013 року по 13.01.2014 року складає 5293,89 грн.

За вимогами ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від злочину.

Порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545.

Згідно з п.1, 2 Постанови КМУ № 545 сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.

За роз'ясненнями п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" № 11 від 07.07.1995 року із змінами та доповненнями "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до вiдповiдного бюджету i їх використання", затвердженим постановою Кабінету Мiнiстрiв України N 545 ( 545-93-п ) від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком обчислення сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лiкуваннi потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стацiонарi, та щоденної вартості його лікування. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.

Згідно зі ст. ст. 5, 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності сторін, змагальності та диспозитивності. За вимогами ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу у межах заявлених позивачем вимог, заперечень та доказів наданих сторонами. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За вимогами ч.1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Посилання сторони відповідача щодо необхідності відшкодування лише вартості ліжко-місця у розмірі 4237,35 грн. спростовуються роз'ясненнями Постанови Пленуму ВСУ «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07.07.1995 року та Постановою КМУ № 545 від 16 липня 1993 року.

Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх доведеність наявними у матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями учасників процесу.

Вирішуючи питання по суті заявленого клопотання про відстрочку виконання рішення суду в порядку статті 217 ЦПК України, суд приходить до висновку про відмову у його задоволенні на стадії постановлення судового рішення у зв'язку з відсутністю будь-яких правових підстав. Разом з тим у відповідача існує право на звернення до суду із заявою про відстрочку виконання рішення суду після звернення його судом до виконання.

Враховуючи ту обставину, що позивач звільнений від сплати судового збору стягненню із відповідача у порядку ст. 88 ЦПК України на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 243,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1, податковий номер НОМЕР_4 на користь комунального закладу Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» кошти витрачені на стаціонарне лікування у сумі 5293 (п'ять тисяч двісті дев'яносто три) грн. 89 коп.

Стягнути із ОСОБА_1, податковий номер НОМЕР_4 на користь держави судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Н. П. Маценко