Провадження №8/522/51/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси в складі

головуючого судді Шликова С.П.,

за участю секретаря Дорошенко Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Одесі заяву Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12.02.2014 року по цивільній справі № 522/25689/13-ц за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі продажу хутряного виробу, стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі продажу хутряного виробу, стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди; особи, які брали участь у справі: ОСОБА_4, ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про перегляд рішення Приморського районного суду м. Одеси за нововиявленими обставинами, в обгрунтування якої зазначила:

12 лютого 2014 року Приморським районним судом м. Одеси ухвалено рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 до ФОП ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі продажу хутряного виробу, стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди відмовлено та частково задоволено позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_3 до ФОП ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі продажу хутряного виробу, стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди. Рішення суду набрало законної сили 26.03.2015 року.

Заявник вважає, що вказане рішення суду підлягає перегляду за ново виявленими обставинами, оскільки на момент його ухвалення існували істотні обставини, які не були відомі заявнику, а саме: встановлення дати придбання хутряного виробу.

Такою датою, як зазначає заявник, є 03.12.2010 року, а не 03.12.2011 року, як вказували ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Крім того, у заяві про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 вказує, що 17.03.2015 року була зроблена роздруківка з дисконтної картки ОСОБА_3, якою остання користується під час придбання товарів в мережі магазинів «Symbol».

Згідно інформації по цій картці, 03.12.2010 року покупець ОСОБА_3 придбала у мережі магазинів «Symbol» хутряний виріб з рисі куртку хутряну жіночу модель R500LO0RO 23040.03.10 вартістю 249 383 грн.

У звязку з чим, адміністрацією магазина був зроблений запит до виробника одягу, яким є компанія RinDi, Італійський дизайн та виготовлення одягу, свідоцтво №ІТ 12 0577, Прато, Італія.

17 березня 2015 року була отримана відповідь виробника, з якої вбачається, що за артикулом R500LO0RO 23040.03.10 була випущена модель хутряного виробу з рисі, саме яка була представлена у судовому процесі по справі №522/25689/13-ц, спірний хутряний одяг повністю співпав з фотографією та описанням моделі, які вказані в артикулі даного товару.

У звязку з цим, посилаючись на чинне законодавство України, заявник вважає, що виходячи з даних дисконтної картки ОСОБА_3, термін позовної давності для предявлення позову до суду з приводу недоліків товару, придбаного у 2010 року сплинув та поновленню не підлягає.

Просила суд скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12.02.2014 року по цивільній справі № 522/25689/13-ц за нововиявленими обставинами та розглянути справу за правилами встановленими Цивільним процесуальним кодексом України..

Представник заявника ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала заявлені ОСОБА_1 вимоги та просила їх задовольнити, надавши суду аналогічні пояснення тим, що викладені у заяві.

У судовому засіданні представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 ОСОБА_6 заявлені вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення, пояснивши, що ОСОБА_1, заперечуючи факт продажу хутряного виробу весь час розгляду справи у судах двох інстанцій зазначає, що Суб'єкт підприємніцької діяльності ОСОБА_1 все ж таки продала хутряний виріб, але, не в грудні 2011 року, як це було встановлено під час судового розгляду у судах першої та другої інстанції, а в грудні 2010 року, що і є нововявленою обставиною.

В якості доказу що підтверджує нововиявленні обставини, а саме, що факт купівлі-продажу був не 03.12.2011 року а 03.12.2010 р., представник ОСОБА_1 надає до суду копію певного набору тексту роздрукованого на листі бумаги формату A4 з наступною інформацією:

«Декабрь 2010г.; Дата; Магазин; Клиент; Товар; Сумма грн, Количество; 1; 03.12.2010; Odessa FUR; ОСОБА_7 (Одесса); Куртка мех жен R500L00R0 23040.03.10; 249383,00» вказуючі що це є «роздруківка дісконтної картки».

Також, до суду був наданий лист від 17.03.2015 з перекладом та фото.

Крім того, у судовому засіданні представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 зазначив, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 та її представник в контексті ст.. 361 ЦПК України, на його думку, не є нововиявленими, оскільки у заяві про перегляд за нововиявленими обставинами рішення м. Одеси від 12.02.2014 р. ОСОБА_1 лише вказує, що 17.03.2015 була зроблена роздруківка з дисконтної карти ОСОБА_3, вважає зазначену інформацію в роздруківці недостовірною, також представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору вказав, що ОСОБА_1 мала можливість зробити цю роздруківку раніше, а саме під час розгляду справи в судах на протязі 2013-2014 років, що і було зроблено ОСОБА_1, оскільки в матеріалах справи існують певні роздруківки, які просила залучити остання до матеріалів справи. Однак, на думку представника ОСОБА_3, жодна з цих роздруківок не відповідає дійсності оскільки по перше вказана лише частина товару, а по друге, вартість навіть залишеного товару є значно заниженою.

Крім того, представник ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що оскільки зазначена інформація існує лише у ОСОБА_1 і лише остання має можливість змінювати цю інформацію, ознайомлюватися з нею або взагалі не давати до суду, то ОСОБА_1 могла знати про зазначену у роздруківці інформацію на протязі всього часу слухання справи, а не лише дізнатися 17 березня 2015 року, як вказано у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, тому вважає, що зазначений документ (роздруківка) не може підтверджувати факт виникнення нововиявлених обставин та не може бути допустимим доказом у справі, оскільки за законом обставини, на які посилається ОСОБА_1 мають бути підтверджені або фіскальним чеком, або книгою бухгалтерського обліку, з якої б вбачалося, яким саме чином ОСОБА_1, як фізична особа підприємець, веде бухгалтерський облік та здійснює свою діяльність.

Також, представник ОСОБА_3 у судовому засіданні вказав, що ОСОБА_1 у своїй заяві посилається на те, що 17.03.2015 р. Вона зробила роздруківку з дисконтної картки, а також 17.03.2015 року отримала відповідь виробника, тобто 25.03.2015 року під час судового засідання у Апеляційному суді Одеської області ОСОБА_1 мала можливість скористатися своїм правом та надати суду відповідну роздруківку.

Як вона і зробила, надаючи свої пояснення та заявляючі клопотання про залучення до матеріалів справи листа виробника з відповідною фотографією, в залученні до матеріалів справи якої представник третьої особи не заперечував.

Однак, це не було зроблено ОСОБА_1, вважає, що факт неподання представником заявника доказу до суду, про який йому було відомо ще з 17.03.2015 року року не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, а факт на який посилалася ОСОБА_1 у своїх поясненнях, в апеляційній інстанції не є нововиявленою обставиною.

Крім того, представник ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що з наданого до суду додатку до листа виробника від 17.03.2015 р., а саме фото моделі хутряного виробу вбачається, що хутряний виріб, який відображений на знімку, має відповідні відмінності від хутряного виробу, що був придбаний ОСОБА_3 у ОСОБА_1, оскільки у виробі, який відображений на фото маються певні манжети на рукавах та нижній частині виробу та занадто великий комір, довжина виробу не відповідає довжині виробу, який був придбаний, також довжина рукавів є значно більшею, ніж у того, який був придбаний та досліджувався у суді. Також у листі виробника ніде не зазначено про якість виробу, а саме з чого він був зроблений та яка його вартість, а тому вважає, що це є неналежним доказом. При цьому на хутряному виробу, який придбався у заявниці та досліджувався під час розгляду справи зазначені відмінності були відсутні.

Також, представник ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що взагалі є незрозумилим, яким чином інформація, що мається на аркуші папері формату А4 без будь-якої назви та реквизітів стосується предмета доказування, оскільки безпосередньо на

хутряному виробу, який досліджувався у суді були відсутні будь-які коди стиля виробника або найменування товару.

У звязку з чим, вважає, що немає підстав для задоволення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12.02.2014 р.

Крім того, представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що хутряний виріб, який був придбаний ОСОБА_3 у ФОП ОСОБА_1 був предметом дослідження декількох експертиз, стосовно відсутності артикула на хутряному виробі йому не відомо. Також, останній пояснив, що йому невідомо, який саме хутряний виріб був придбаний ОСОБА_3 03.12.2010 року у ФОП ОСОБА_1

До судового засідання позивач ОСОБА_4 не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю на адресу суду не надходило. Суд, на підставі ч. 1 ст. 365 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за відсутністю позивача ОСОБА_4

Заслухавши пояснення представника заявника ОСОБА_5А, представника третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 361 ЦПК України передбачено: підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; 2-1) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконнеабо необґрунтоване рішення; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; 4) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

У судовому засіданні встановлено, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12.02.2014 року по цивільній справі №522/25689/13- ц за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі продажу хутряного виробу, стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі продажу хутряного виробу, стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено у повному обсязі, позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 задоволені частково, а саме: розірвано договір купівлі продажу хутряного виробу «Шуба», виробник «RinDi for Symbol» із шкурок рисі, розмір 42, укладений 03.12.2011 року між ОСОБА_3 та фізичною особою підприємцем ОСОБА_8, стягнуто з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 277100,00 грн. суму вартості шуби. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 25.03.2015 року апеляційна скарга фізичної особи підприємця ОСОБА_1 відхилена, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12.02.2014 року залишено без змін. (том №1 а.с. 185-190, том №2 а.с. 260-267)

При цьому, вказаним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12.02.2014 року, яке набрало законної сили 25.03.2015 року було встановлено, що між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_1, яка є власником магазину «Symbol» у присутності свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 03 грудня 2011 року був укладений договір роздрібної купівлі продажу жіночого пальто з хутру рисі, виробник «RinDi for symbol», 42 розміру, в магазині «Symbol», що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, 14 за ціною 277 100,00 грн. без надання відповідних розрахункових документів.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що не погоджуючись з вказаним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12.02.2014 року, представником відповідача було подано апеляційну скаргу, ухвалами Апеляційного суду Одеської області від 01.04.2014 року було відкрито апеляційне провадження по вказаній апеляційній скарзі та справа призначена до розгляду. (том №1 а.с. 231,232)

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_1 повідомила Апеляційний суд Одеської області про те, що у 2011 році реалізації хутряних виробів покупцю ОСОБА_3 не здійснювалося, 03 грудня 2010 року за дисконтною карткою 1671 ОСОБА_3 продано пальто з хутру жіноче R500LO0RO 23040.ОЗ.10, з наданим дисконтом реалізація склала суму 249 383,00 грн. (том №1 а.с. 272,273) Таким чином, суд приходить до висновку, що вказані обставини були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції.

У відповідності до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012 року №4, нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у звязку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не повязані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для предявлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами.

Обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Згідно з ч. 2 ст. 365 ЦПК України розгляд заяви здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. Розглянувши заяву, суд може скасувати судове рішення, що переглядається, і прийняти нове судове рішення або залишити заяву без задоволення.

Аналізуючи вищевказані норми закону та надані заявником та її представником докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявником ОСОБА_1 та її представником не доведено факту наявності нововиявлених обставин, які не були відомі і не могли бути відомі на час розгляду справи № 522/25689/13-ц за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі продажу хутряного виробу, стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі продажу хутряного виробу, стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди, не надані фактичні дані (докази), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення від 12.02.2014 року, яке набрало законної сили 25.03.2015 року, оскільки посилання ОСОБА_1 та її представника у судовому засіданні на те, що про наявність істотної обставини ОСОБА_1 дізналася лише 17.03.2015 року спростовуються матеріалами справи.

Крім того, вказані обставини є не нововиявленими обставинами та юридичними фактами, які існували на час розгляду справи № 522/25689/13-ц, але не були і не могли бути відомі заявнику, оскільки вказані обставини були відомі ОСОБА_1 та її представнику ще у червні 2014 року та були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції, були враховані апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги та залишенні рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12.02.2014 року без змін, тому суд приходить до висновку, що заява ФОП ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами є необґрунтованою.

За наведених обставин, суд вважає необхідним, вказану заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 361-365, 208, 210, 293 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12.02.2014 року по цивільній справі № 522/25689/13-ц за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі продажу хутряного виробу, стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі продажу хутряного виробу, стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси протягом пяти днів з дня її проголошення, а в разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційну скаргу може бути подано протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: