У Х В А Л А

іменем україни

28 січня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Дем'яносова М.В.,Парінової І.К.,
Коротуна В.М.,Штелик С.П.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом в.о. прокурора м. Ірпеня Київської області в інтересах держави в особі Бучанської міської ради Київської області до ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою заступника прокурора Київської області на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

В.о. прокурора м. Ірпеня Київської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Бучанської міської ради Київської області з позовом про стягнення з ОСОБА_6 грошових коштів.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 10 вересня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеними судовими рішеннями, заступник прокурор Київської області звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Бучанської міської ради Київської області від 20 вересня 2007 року № 413-18-У ОСОБА_6 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 800 кв. м (за рахунок земель запасу) у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд по АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Рішенням Бучанської міської ради Київської області 13 червня 2008 року № 844-33-У затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 800 кв. м по АДРЕСА_1 та передано її у приватну власність ОСОБА_6 Крім цього, відповідача зобов'язано провести сплату відновної вартості зелених насаджень в сумі 37 707,06 грн згідно із затвердженим розрахунком (а.с. 14, 17-19).

1 жовтня 2008 року ОСОБА_6 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0800 га за вищезазначеною адресою (а.с. 21).

Зважаючи на те, що ОСОБА_6 порушила обов'язок щодо сплати відновної вартості зелених насаджень, в.о. прокурора м. Ірпеня Київської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Бучанської міської ради Київської області з позовом про стягнення з неї 37 707,06 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що заборгованість ОСОБА_6 зі сплати відновної вартості зелених насаджень виникла у 2009 році, про що було відомо прокурору та Бучанській міській раді Київської області, але позов заявлено лише у 2014 році, тобто після спливу строку позовної давності.

Однак із таким висновком суду повністю погодитися не можна, оскільки він не відповідає вимогам закону та не ґрунтується на доказах, наявних у матеріалах справи.

Згідно зі статтями 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до положень частин 3, 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 45 ЦПК України прокурор здійснює в суді представництво інтересів громадянина або держави в порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами, і може здійснювати представництво на будь-якій стадії цивільного процесу.

За частиною 1 статті 46 ЦПК України органи та інші особи, які відповідно до статті 45 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах, мають процесуальні права й обов'язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком права укладати мирову угоду.

Таким чином, норми частини 1 статті 261 ЦК України щодо початку перебігу строку позовної давності, поширюються на звернення прокурора до суду з позовом про захист інтересів держави, відтак перебіг строку позовної давності в такому разі починається від дня, коли прокурор довідався або міг довідатися про порушення інтересів держави.

Постановою прокуратури м. Ірпеня Київської області від 6 червня 2013 року вирішено провести перевірку в порядку прокурорського нагляду за додержанням та застосуванням законів, зокрема, у Бучанській міській раді Київської області з питань погашення заборгованості зі сплати відновної вартості зелених насаджень та повноти вжитих заходів цивільно-правового характеру (а.с. 7).

Отже, прокурору стало відомо про порушення інтересів держави лише під час проведення прокурорської перевірки у 2013 році.

Враховуючи це, висновок суду першої інстанції про обізнаність прокурора про заборгованість ОСОБА_6 зі сплати відновної вартості зелених насаджень в 2009 році спростовується матеріалами справи.

Посилання ОСОБА_6 у запереченнях проти касаційної скарги на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 20 березня 2014 року в справі за позовом прокурора м. Ірпеня в інтересах Бучанської міської ради до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості, як на підтвердження того, що прокурору і Бучанській міській раді Київської області було відомо про її заборгованість у 2009 році, є безпідставними, адже ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 жовтня 2014 року це рішення скасовано з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційний суд у порушення вимог, встановлених статтями 303, 315 ЦПК України, належним чином не перевірив рішення суду першої інстанції на предмет його законності та обґрунтованості.

За таких обставин суди неправильно застосували норми матеріального права, в порушення норм процесуального права не встановили всіх фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, відтак судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, визначених частиною 2 статті 338 ЦПК України.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора Київської області задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 вересня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді:М.В. Демяносов
В.М. Коротун
І.К. Парінова
С.П. Штелик