Справа № 338/1573/14-ц
Провадження № 22-ц/779/152/2015
Головуючий у 1 інстанції Битківський Л.М.
Суддя-доповідач Шишко А.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Шишка А.І.,

суддів: Горблянського Я.Д., Ковалюка Я.Ю.,

секретаря Капущак С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування за апеляційною скаргою представника Моторного (транспортного) страхового бюро України - Гончарук Катерини Ігорівни на рішення Богородчанського районного суду від 19 листопада 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Богородчанського районного суду від 19.11.2014 року відмовлено у задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, за пропуском строку позовної давності.

В апеляційній скарзі представник Моторного (транспортного) страхового бюро України - Гончарук К.І. посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неналежному дослідженні судом доказів по справі та невідповідності висновків суду обставинам справи. У зв'язку з цим, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити у повному обсязі.

Представник апелянта свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до ч.6 ст.261 ЦК України, за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання, тобто виплати страхового відшкодування. Виплата здійснена 20 червня 2011 року. Позов до Богородчанського районного суду з приводу відшкодування витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування до ОСОБА_2 був поданий 15.05.2014 року, але через процесуальні помилки був повернутий позивачу.

Про те, що відповідачем подано заперечення, а також заяву про застосування строку позовної давності - позивачу відомо не було, а клопотання про поновлення строків позовної давності подається після заяви особи про застосування процесуального строку.

Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. На листи МТСБУ про добровільну сплату страхового відшкодування або надання відомостей щодо перебування у трудових відносинах чи наявності полісу - відповіді від ОСОБА_2 не надходило.

МТСБУ виконало покладений на нього законом обов'язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. А тому, відповідно до ст.1191 ЦК України та п.п. 38.2.1, 38.2 ст.38 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", після проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до ОСОБА_2

Вислухавши суддю-доповідача, доводи відповідача та його представника, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України за спливом строку позовної давності, суд першої інстанції виходив із того, що ДТП мала місце 03.03.2011 року, платіжним дорученням від 20.06.2011 року позивач оплатив потерпілому вартість матеріального збитку, а з позовом до суду Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось тільки 13.10.2014 року, пропустивши таким чином встановлений статтею 257 ЦК України загальний трьохрічний строк позовної давності. При цьому, доказів поважності пропуску строку звернення до суду позивач не надав, клопотання про поновлення строку не заявляв.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Богородчанського районного суду у справі про адміністративне правопорушення від 25.03.2011 року встановлено, що ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом марки ВАЗ-2103, д.н.з. НОМЕР_1, порушив вимоги правил дорожнього руху та здійснив наїзд на припаркований на узбіччі автомобіль марки Opel, д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Даною постановою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 360 грн.

Через відсутність у ОСОБА_2 договору обов'язкового страхування транспортного засобу, тобто на момент ДТП відповідач не був застрахований у встановленому законом порядку, ОСОБА_4 12.05.2011 року звернувся за відшкодуванням матеріальних збитків до Моторного (транспортного) страхового бюро України, яке, згідно вимог ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", 17.06.2011 року виплатило йому, як потерпілій особі, 26268 грн. 93 коп. завданої шкоди.

Відповідно Моторне (транспортне) страхове бюро України отримало право регресної вимоги до ОСОБА_2, як винуватця дорожньо-транспортної пригоди. Однак, позивачем пропущено загальний строк позовної давності для звернення з позовом до суду.

Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Частина 6 ст.261 ЦК України чітко передбачає, що за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання.

Рішення про виплату ОСОБА_4 страхового відшкодування в розмірі 26268 грн. 93 коп. було прийнято Моторним (транспортним) страховим бюро України 17.06.2011 року, що підтверджується відповідним наказом №1626 (а.с.26). При цьому, грошові кошти були перераховані на рахунок ОСОБА_4 20.06.2011 року (а.с.27). Таким чином, саме 20.06.2011 року є днем початку перебігу трьохрічного строку позовної давності.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України.

В той же час, з позовом до суду про відшкодування ОСОБА_2 в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування в розмірі 26268 грн. 93 коп. Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось тільки в жовтні 2014 року, тобто з пропуском строку, передбаченого ст. 257 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач заявив клопотання про застосування строку позовної давності (а.с.43), що відповідно до ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України є підставою для відмови у позові.

Навіть якщо врахувати, що позивач очікував поки ОСОБА_2 добровільно оплатить понесені витрати, згідно вимоги №12687/3-2-05 від 11.07.2011 року за якою йому було запропоновано добровільно сплатити кошти в розмірі 26268 грн. 93 коп. та надано для цього строк до 06.08.2011 року (а.с.7), то позивачем все одно пропущено відповідний строк, встановлений ст.257 ЦК України.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи представника апелянта з приводу того, що Моторне (транспортне) страхове бюро України 15.05.2014 року пред'являло позов до суду з приводу відшкодування витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування до ОСОБА_2, але через процесуальні помилки той був повернутий позивачу, що згідно ст.264 ЦК України свідчить про переривання строку позовної давності.

Згідно ч.ч.2, 3 ст.264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Представник апелянта надав суду апеляційної інстанції копію ухвали Богородчанського районного суду від 07.06.2013 року про відкриття провадження у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування.

Однак, як встановив суд апеляційної інстанції, ухвалою Богородчанського районного суду від 09.09.2013 року, яка набрала законної сили, позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України залишено без розгляду, відповідно до п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України, оскільки представник позивача тричі поспіль без поважної причини не з'явився у судове засідання. Текст даної ухвали знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, тобто у вільному доступі. Такі обставини справи представником апелянта не заперечуються, а тому, згідно ст.61 ЦПК України, не підлягають доказуванню.

Згідно ч.1 ст.265 ЦК України, залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Враховуючи, що позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України була залишена без розгляду ухвалою Богородчанського районного суду від 09.09.2013 року, то в даному випадку не можна говорити про переривання строку позовної давності і цей строк слід обраховувати саме з 20.06.2011 року - моменту виконання основного зобов'язання. Позивач пропустив строк позовної давності зі своєї вини та не надав доказів того, що даний строк ним пропущено з поважних причин.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обставини справи з'ясовано всесторонньо і повно та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, обґрунтованості якого доводи апеляційної скарги не спростовують.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Моторного (транспортного) страхового бюро України - Гончарук Катерини Ігорівни відхилити.

Рішення Богородчанського районного суду від 19 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий А.І. Шишко

Судді: Я.Д. Горблянський

Я.Ю. Ковалюк