Справа № 286/297/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Смиковська Л. О.

з секретарем Деменчук О. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до Піщаницької сільської ради, третя особа - відділ державної реєстраційної служби Овруцького районного управління юстиції про визнання права власності на спадкове майно , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, мотивуючи тим, що після смерті ОСОБА_2. він як спадкоємець за законом, прийняв спадщину, так як вчасно звернувся до Овруцької ДНК, але її оформити не може, оскільки покійний при житті не отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Позивач в судове засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомив про розгляд справи у відсутність їх представників не клопотав.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомив про розгляд справи у його відсутність не клопотав.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про смерть (а.с.7) ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно: житловий будинок АДРЕСА_1, рік забудови 1960, що підтверджується довідкою № 151 від 16.01.2015 року виданою виконавчим комітетом Піщаницької сільської ради (а.с.3).

Із свідоцтва про народження (а.с.5) вбачається, що ОСОБА_1 є сином нині покійного ОСОБА_3.

Як наслідок цього, у відповідності до ст.1261 ЦК України - спадкоємцем першої черги.

Постановою Овруцької ДНК № 37/02-31 від 16.01.2015 року відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з тим, що позивачем не подано правовстановлюючого документа та експертної оцінки (а.с. 13).

По факту прийняття спадщини заведена спадкова справа в державній нотаріальній конторі, у зв'язку з подачею заяви про прийняття спадщини за законом від сина померлого Семчука Олександра Сергійовича, та заяви про відмову від спадщини від дочки померлого, Костецької Зої Сергіївни, що підтверджується повідомленням ДНК № 64/01-16 від 21.01.2014 року (а.с.19).

Інших спадкоємців у даному судовому засіданні не встановлено.

Згідно інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек вбачається, що у них відсутня інформація стосовно реєстрації права на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно наданої державним реєстратором прав на нерухоме майно Овруцького РУЮ Житомирської області вбачається, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості відсутні на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 24-25).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 5 статті 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України).

Семчук С.Г. при житті не отримав свідоцтво про право власності на домоволодіння, а тому позивач не може оформити правовстановлюючі документи на спадкове майно, маючи на то право.

Відповідно до вищенаведеного, слід враховувати зміну редакції ч. 4 ст. 331, ч. 4 ст. 334 ЦК України і застосовувати редакцію закону, що діяла на час виникнення права у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва, зокрема, положення ЦК УРСР 1963 року Закону « Про власність», Закон України від 07.12.1990 р. «Про місцеві ради народних депутатів та місцеве та регіональне самоврядування», Постанову КМ України від 11.03.1985 р. № 105 Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР, вказівки по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12.05.1985 року № 5-24-26. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Відповідно до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджений постановою Госкомстату СРСР, жилий будинок - будівля, яка має поштовий номер, уся або не менше половини загальної площі якої призначена для постійного проживання, розташована на земельній ділянці з усіма розміщеними на цій ділянці допоміжними будівлями, спорудами, елементами благоустрою у визначених межах.

В рядку «рік побудування» при визначенні року побудування ураховується рік, в якому цей будинок було введено в експлуатацію.

Оскільки на вищевказаний будинок відкрито господарство із зазначенням номеру та року забудови, то будинок вважається таким, що прийнятий в експлуатацію.

Відповідно до постанови № 7 Постанови Пленуму ВС України від 04.10.1991 року зі змінами від 25.05.1998 року Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок», право власності на житловий будинок виникало з моменту його реєстрації у виконкомі місцевої ради, тобто питання узаконення таких будівель відносилось до компетенції виконкомів місцевих рад. Відповідно до ст. 328 ЦК України право вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону.

Так як право власності на нерухоме майно не може бути зареєстроване за особою яка померла, оскільки зі смертю особи її права та дієздатність припиняються ст. 25 та 346 ЦК України, то відповідно до роз'яснень Міністерства юстиції України, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрації права власності на яке не була проведена в БТІ, питання визначення цього майна попередньому власнику та наступного його власника/спадкоємця/ повинно вирішуватися в судовому порядку.

На підставі викладеного, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадкове майно.

Згідно довідки КП «Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації» інвентаризаційна вартість станом на 23.07.2014 року житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.8) становить 78114,00 грн.

Позивачем сплачено судовий збір у сумі 781,14 грн.

Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 174, 196, 212-215, 218, 226 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1, рік забудови 1960, що належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Овруцький районний суд в апеляційний суд Житомирської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Л. О. Смиковська