АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22ц/790/445/15 Головуючий І інстанції -
Категорія: сімейні Доповідач - Костенко Т.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого-судді: Костенко Т.М.

суддів: Гальянової І.Г., Міненкової Н.О.

при секретарі Герасимовій К.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 19 листопада 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и л а

Позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно її малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач посилається на те, що їхня дитина проживає з ним, відповідачка тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов'язків, участі у вихованні дитини не приймає, зловживає спиртними напоями. У зв'язку з чим вважає, що є всі підстави для позбавлення батьківських прав відповідача.

Позивач, прокурор та представник третьої особи в судовому засіданні підтримали позов, просили його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти позову, посилаючись на те, що позивач перешкоджає її спілкуванню з дитиною, перевів дитину в іншу школу та забрав дитину по місцю мешкання своєї матері. Просила відмовити в задоволенні позову.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 19 листопада 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач у справі не погодився з таким рішенням суду першої інстанції та звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню. Просив скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.11 та ч.1 ст.303 ЦПК України суд першої інстанції розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, а апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Як встановлено в суді першої інстанції, підтверджено наявними у справі доказами та не заперечується сторонами, сторони у справі є батьками малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. З кінця червня 2014 року позивач забрав дитину з квартири АДРЕСА_1, в якій раніше проживала сім'я, хлопчик по теперішній час мешкає окремо від матері, позивач перевів дитину в іншу школу, щоб відповідачка не мала змоги спілкуватися з дитиною.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції з посиланням на п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України виходив з того, що позбавлення батьківських прав можливе лише у разі винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми обов'язками.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Однією з підстав позбавлення особи батьківських прав, передбачених статтею 164 СК України, є ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Дійсно, доводи позивача в тій частині, що ОСОБА_3 не спілкується з сином, не приймає участі у її вихованні, духовному та моральному розвитку, як це передбачено ст. 150 СК України, не спростовані відповідачем ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанції.

Проте, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, суд першої інстанції вірно акцентував увагу на положенні норми закону (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України), з огляду на яку така санкція може застосовуватися лише тоді, коли один з батьків не просто не виконує свої обов'язки по вихованню дитини, а й ухиляється від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов'язків, передбачених ст. 150 СК України.

Відповідно до ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї.

Дитині надається право висловлювати свою думку під час вирішення у сім'ї будь якого питання, що зачіпає її інтереси.

Відповідно до ч.2 ст.12 Конвенції про права дитини, дитині надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового розгляду, що торкається дитини.

Згідно ч.2 ст.14 Закону України "Про охорону дитинства" під час вчинення дій. пов'язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку встановленому законом, заслуховується думка та побажання дитини.

Однак судова колегія вважає за необхідне прийняти до уваги також і пояснення відповідача ОСОБА_3 стосовно того, що вона готова і буде намагатись змінити відносини між нею та сином.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19.12.2008 р.) визначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справ, зокрема ставлення батьків до дітей.

Судова колегія вважає, що зазначені висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Разом із тим, на підставі ч.6 ст. 19 СК України, судова колегія не погоджується з висновком Управління служб у справах дітей Департаменту праці соціальної політики Харківської міської ради щодо доцільності позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав у відношенні сина, оскільки розгляд цього питання проводився без її участі, а тому такий висновок є недостатньо обґрунтованим ( а.с.39, 40).

Пункт 18 Постанови 3 від 30.03.2007 року вказує, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

З огляду на викладене, виходячи із інтересів дитини, з урахуванням всіх обставин у справі, судова колегія вважає за необхідне рішення районного суду змінити, попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, одночасно покласти на службу у справах дітей Московського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради контроль за виконанням нею батьківських обов'язків.

Інші доводи, викладені ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 315, 319, 218 ЦПК України, судова колегія, -

В и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Змінити рішення Московського районного суду міста Харкова від 19 листопада 2014 року, попередивши ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, та покласти на службу у справах дітей Московського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради контроль за виконанням нею батьківських обов'язків.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий-суддя -

Судді -