Номер провадження 22-ц/788/352/15 Суддя-доповідач - Собина О.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Левченко Т. А. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 грудня 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе» про стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

20 листопада 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з даним позовом і свої вимоги обґрунтовувала тим, що перебувала у трудових відносинах з відповідачем і за час роботи з вини роботодавця отримала професійне захворювання і, як наслідок, втратила 60 % професійної працездатності та визнана інвалідом ІІІ групи. Вважає, що ушкодженням здоров'я під час виконання трудових обов'язків, їй завдано моральну шкоду, яку оцінила у 30000 грн. та яку просила стягнути з ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе».

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Сумське НВО ім. М.В.Фрунзе» на користь ОСОБА_3 15000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та на користь держави судовий збір в розмірі 121 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ «Сумське НВО ім. М.В.Фрунзе», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, на неповноту з'ясованих обставин, що мають значення для справи, на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю.

При цьому вважає, що отримання позивачкою професійного захворювання говорять лише про можливість заподіяння моральної шкоди, і аж ніяк не констатують такий факт. Погоджуючись на запропоновані умови праці, позивачка усвідомлювала про можливі негативні наслідки для свого здоров'я. Також зазначає, що Фондом соціального страхування від нещасних випадків позивачці була виплачена одноразова допомога, яка за своєю суттю компенсує моральний аспект страхового випадку. Судом не належно оцінені та не враховані характер та обсяг моральних та фізичних страждань позивачки, а тому невірно розраховано розмір моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представника апелянта, заперечення представника позивача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції і вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 з 21 вересня 1981 року по 27 березня 2014 року перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Сумське НВО ім. М.В.Фрунзе». 27 березня 2014 року її було звільнено за власним бажанням, у зв'язку з виходом на пенсію за віком на пільгових умовах (а.с.5-6).

Перебуваючи на обстеженні та лікуванні в клініці Харківського науково-дослідному інституті гігієни праці та професійних захворювань, позивачці було встановлено діагноз: ХОЗЛ II стадії пилової етіології в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень II ступеню. Легенева недостатність II ступеню. Захворювання професійне, встановлено вперше ППЛЕК 14.05.2014р. в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ. Вегетативно-сенсорна полі невропатія верхніх кінцівок зі стійкими вираженими вегетативно-трофічними порушеннями на кистях і частими ангіоспазмами пальців рук; міофіброз м'язів передпліч і плечового поясу, двосторонній плече-лопатковий періартроз, деформуючий остеартроз ліктьових та променево-зап'ясткових суглобів зі стійким вираженим больовим синдромом і обмеженням функції верхніх кінцівок. Захворювання професійне від тривалого впливу локальної вібрації, фізичного перенапруження на виробництві (вперше встановлено ППЛЕК 14.05.2014р. в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ).

Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (III ст.) за класифікацією Остапкович В.Є. та Пономарьової Н.І. Захворювання професійне від тривалого впливу виробничого шуму, вперше встановлено ППЛЕК 14.05.2014р. в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ. Діагноз супутній - Гіпертонічна хвороба II ст. ЗЗВТ у вигляді спонтанно вилікованої туберкуломи. ДЕП І-ІІ ст. (гіпертонічна+атеросклеротична) з ХНМК, переважно в вертебро-базилярному басейні і антено-невротичним синдромом. РОХП і спондилоартроз, переважно попереково-крижового відділу, антелістез L4, вторинний полірадикулярний синдром. Хронічний ринофарингіт, хронічний тонзиліт. Хронічний кон'юктивіт, пресбіопія. Гіпертонічна ангіопатія сітківки (а.с.8,10).

05 червня 2014 року було складено акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання №66, в якому зазначено, що професійне захворювання ОСОБА_3 виникло з обставин недосконалості технологій, неефективного використання засобів індивідуального захисту, тривала робота в шкідливих умовах праці. Причиною виникнення професійного захворювання стало проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму, пилу, локальної вібрації та показників важкості праці (а.с.7).

Відповідно до довідки виданої Спеціалізованою МСЕК від 14 липня 2014 року, ОСОБА_3 встановлено 60% втрати професійної працездатності та 3 групу інвалідності безтерміново (а.с.9).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що було порушено право позивачки на безпечні умови праці внаслідок чого у неї виникло професійне захворювання, що спричинило їй душевні страждання в зв'язку зі значним погіршенням стану здоров'я.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як суд дійшов їх правильно встановивши обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з акту розслідування хронічного професійного захворювання № 66 від 05 червня 2014 року, професійні захворювання у позивачки виникли з обставин недосконалості технологій, неефективного використання засобів індивідуального захисту, тривала робота в шкідливих умовах праці. Причиною виникнення професійного захворювання - проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму, пилу, локальної вібрації та показників важкості праці.

Судом першої інстанції встановлено, що роботодавцем було порушено право позивачки на безпечні умови праці, внаслідок чого у неї виникло професійне захворювань, що спричинило їй душевні страждання в зв'язку зі значним погіршенням стану здоров'я. Внаслідок погіршення стану здоров'я позивач значно обмежена в життєдіяльності, звичках, бажаннях, що вимагає від неї вживати додаткових зусиль по організації свого життя.

Згідно з ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату працездатності» за наявності факту заподіяння моральної шкоди потерпілому провадиться страхова виплата за моральну шкоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що позивачці виплачена одноразова допомога яка за своєю суттю компенсує моральний аспект страхового випадку, не ґрунтується на законі, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Проте, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначено судом без урахування всіх обставин та положень ст. 23 ЦК України, зокрема щодо врахування вимог розумності та справедливості, роз'яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами).

На думку колегій суддів, визначена місцевим судом сума відшкодування моральної шкоди в розмірі 15000 грн. є завищеною та не відповідає глибині моральних та фізичних страждань позивачки, ступеню втрати нею професійної працездатності, яка за висновком МСЕК від 14 липня 2014 року встановлена в розмірі 60%, а тому рішення в цій частині відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягає зміні із зменшенням розміру такого відшкодування до 9000 грн.

Також колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду і в частині стягнення з відповідача суми судового збору, оскільки судом помилково було стягнуто з відповідача судовий збір в сумі 121 грн.80 коп. замість 243 грн.60 коп.

Інші докази та обставини, на які посилається відповідач, були предметом дослідження судом першої інстанції, при їх досліджені та встановлені судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе» задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 грудня 2014 року в даній справі змінити, стягнувши з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе» на користь ОСОБА_3 9000 грн.00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди та на користь держави судовий збір в сумі 243 грн.60 коп.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -