НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-973/11
№ 2/183/14/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.01.2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області:

у складі головуючої судді Березюк В.В.,

секретаряТен І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Новомосковськуцивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Меліоративненської селищної ради, ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Відділу Держкомзему, державного підприємства «Центру державного земельного кадастру», треті особи - Інспекція державного архітектурного контролю в Дніпропетровський області, Новомосковський міськрайонний відділ Дніпропетровського регіонального філіалу Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про скасування рішень, договорів оренди та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі в особі свого представника ОСОБА_1звернулися до суду з позовом, якимпросили:

скасувати Рішення Меліоративненської селищної ради №228 від 26 грудня 2005 року про виділ приватному підприємцю ОСОБА_8 земельної ділянки, площею 0,3015 га для будівництва ринку за адресою: АДРЕСА_1;

скасувати договір оренди земельної ділянки, площею 0,3015 га для будівництва ринку за адресою: АДРЕСА_1;

зобов'язати відділ Держкомзему скасувати присвоєний кадастровий номер земельній ділянці, площею 0,3015 га, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 та виключити з бази даних; зобов'язати Новомосковський міськрайонний відділ Дніпропетровського регіонального філіалу Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» внести відповідні зміни в частині скасування, державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, площею 0,3015 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1;

визнати самовільною забудовою всі побудовані споруди та будівлі, зокрема огорожу (паркан) на земельній ділянці, розташованій за адресою: АДРЕСА_1;

зобов'язати приватного підприємця ОСОБА_8 знести самовільно збудовану огорожу (паркан) та прибрати за межі видимих кордонів прилеглої території складу склотари та магазина №3 не менш, ніж на 0,5 м; зобов'язати приватного підприємця ОСОБА_8 відновити в первісний стан пошкоджені видимі кордони бордюрного огородження та асфальтовані площадки, розташовані перед в'їздом в тарний склад і на ділянці під'їзних шляхів до магазина АДРЕСА_1;

зобов'язати відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укласти договори оренди на земельні ділянки прилеглих територій складу склотари і магазина АДРЕСА_1 на певних умовах;

зобов'язати Меліоративненську селищну раду при розподілі земельних ділянок спірної території, визнати за володільцями нерухомого майна: складу склотари і магазина АДРЕСА_1, пріоритетне право на користування земельними ділянками, які відносяться по суді доприлеглої території об'єктів нерухомості, а також пріоритетне право на придбання (оренду) зазначених земельних ділянок; стягнути з відповідачів судові витрати по справі.

В обґрунтування свого позову, позивачі зазначили, що в 1995 році в процесі малої приватизації через Фонд державного майна України ними був придбаний у колективну власність цілісний майновий комплекс КТЗП «Меліоратор», розташований в смт Меліоративний Новомосковського району Дніпропетровської області, до складу якого входили, зокрема, 4 магазини, кафе, тарний склад, овочесховище. На цій матеріальній базі 236-ма засновниками, в тому числі і ними було створено ТОВ «Меліоратор». 25.12.1995 року 236-ма учасниками було підписано Засновницький договір та створено товариство з обмеженою відповідальністю «Меліоратор». В цей же день загальними зборами учасників було затверджено Статут товариства.

В подальшому, групою учасників товариства від імені всіх засновників, було проведено ряд зборів, де були прийняті рішення по зміні Статуту товариства та виключенню зі складу товариства його членів. В результаті таких неправомірних рішень майно ТОВ «Меліоратор» було розділено на частини, після чого незаконно проданою.

Отримане право власності третіх осіб на вищезазначене майно було ними оспорено.

В той час, коли справа з цього приводу знаходилась в Новомосковському міськрайонному суді, Меліоративненська селищна рада прийняла Рішення №228 від 26 грудня 2005 року про виділ приватному підприємцю ОСОБА_8 земельної ділянки, площею 0,3015 га для будівництва ринку за адресою: АДРЕСА_1. Цим же Рішенням останньому дозволено виготовлення проекту відводу земельної ділянки, а також покладено контроль над виконанням зазначеного Рішення.

Зазначена земельна ділянка знаходиться поряд з прилеглою територією магазину АДРЕСА_1, які є об'єктами спірного майна, а вони (позивачі) є суб'єктами спірного права.

При відводі земельної ділянки під будівництво ринку були грубо порушені територіальні кордони їх прилеглої території.

Земельна ділянка, на якій була розташована асфальтована площадка, огороджена бордюром, і яка була єдиним в'їздним шляхом в склад склотари - був переданий приватному підприємцю ОСОБА_8 під будівництво ринку, у зв'язку з чим останній огородив його парканом.

Зазначена огорожа суттєво обмежила використання цього об'єкту за своїм функціональним призначенням.

Вважають, що земельна ділянка виділена під будівництво ринку, виділена без врахування їх інтересів і з порушенням їх прав на приорітетне використання та придбання земельних ділянок, які по суті відносяться до прилеглої території магазину №3 і тарного складу та необхідні для їх обслуговування. Це призвело до обмеження їх прав.

Вважаючи свої права порушеними, позивачі в особі свого представника ОСОБА_1 звернулись до суду із зазначеним позовом.

В судовому засіданні представник позивачів - ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, мотивуючи їх обставинами, викладеними у позовній заяві,просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник Меліоративненської селищної ради - ОСОБА_5 проти задоволення позову заперечував, вважаючи його не обґрунтованим, зазначивши, що позивачем не доведено порушення його прав, а тому в позові просив відмовити повністю.

Приватний підприємець - ОСОБА_8, в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справу у свою відсутність, проти позову заперечував, вважаючи його не обґрунтованим (т.2 а.с.23).

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилась, надавши заяву, якою просила розглядати справу у свою відсутність (т1 а.с.167), проти задоволення позову заперечувала, вважаючи його не обґрунтованим, надавши письмові заперечення (т.1 а.с.168, 220-221).

Відповідач ОСОБА_4, будучи належним чином повідомленою про час і місце судового засідання, в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не відомі.

Представник Відділу Держкомзему, в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справу у свою відсутність (т.1 а.с.130, 161, 218).

Представник Державного підприємства- «Центру державного земельного кадастру», в судове засідання не з'явився, надавши заяву, якою просили розглядати справу у свою відсутність, вважали себе неналежним відповідачем по справі, просили виключити з числа а відповідачів (т1 а.с.138-140, т.2 а.с.12-14).

Треті особи - Інспекція державного архітектурного контролю в Дніпропетровський області, Новомосковський міськрайонний відділ Дніпропетровського регіонального філіалу Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання, в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не відомі.

Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

30 серпня 1995 року організація орендарів Комерційного орендного торгівельно-закупівельного підприємства «Меліоратор»в особі Чуприни П.П. придбало у власність цілісний майновий комплекс - Комерційне орендне торгівельно-закупівельне підприємство «Меліоратор», розташоване за адресою: АДРЕСА_1, площею 285 кв.м, кафе, площею 301 кв.м, магазинів №№2,4, площею 76 кв.м, магазину №3, площею 271 кв.м, тарного складу, площею 72 кв.м, фруктосховища, площею 576 кв.м. (т.1 а.с.31-33).

В 1995 році в процесі малої приватизації через Фонд державного майна України було придбано у колективну власність цілісний майновий комплекс КТЗП «Меліоратор», розташований в смт Меліоративний Новомосковського району Дніпропетровської області (т.1 а.с. 34-35), до складу якого входили: 4 магазини, кафе, тарний склад, овочесховище.

На цій матеріальній базі 236-ма засновниками, в тому числі і позивачами було створено ТОВ «Меліоратор». 25.12.1995 року 236-ма учасниками, було підписано Засновницький договірта створено товариство з обмеженою відповідальністю «Меліоратор». В цей же день загальними зборами учасників було затверджено Статут товариства (т.1 а.с.40-60).

В подальшому учасниками ТОВ «Меліоратор» було проведено ряд зборів засновників, де були прийняті рішення по зміні Статуту товариства та виключенню зі складу товариства його членів. В результатічого,майно ТОВ «Меліоратор» було розділено на частини, після чого відчужено на корить третіх осіб (т.1 а.с.36-37).

Дані обставини встановлені судовим Рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 24 січня 2014 року по цивільній справі №2-141/11, яке набрало чинності у встановленому законом порядку 04.02.2014 року (т.2 а.с.43, 44).

Суду надано копію Рішення Меліоративненської селищної ради №228 від 26 грудня 2005 року про виділ приватному підприємцю ОСОБА_8земельної ділянки, площею 0,3015 га для будівництва ринку за адресою: АДРЕСА_1 (т.1.а.с.62).

На підставі вищезазначеного Рішення ПП ОСОБА_8 отримав відповідні дозволи (т.1 а.с.65), експертний висновок (т.1 а.с.75-77) та за його замовленням було виготовлено Проект землеустрою (т.1 а.с.74-84).

Рішенням Меліоративненської селищної ради №10-12/V від 15 жовтня 2008 року Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ПП ОСОБА_8 - затверджено (т.1 а.с.93).

01 лютого 2009 року між Меліоративненською селищною радою та ПП ОСОБА_8 було укладено договір оренди земельної ділянки, площею 0,2138 га для комерційного використання (т.1 а.с.99-101).

Рішенням Меліоративненської селищної ради №170 від 28 серпня 2009 року зареєстровано розміщення об'єкту торгівлі - торгівельного комплексу «Ринок смт.Меліративне» ПП ОСОБА_8 з 01 вересня 2009 року за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.108).

Рішенням Меліоративненської селищної ради №10-17/V від 23 грудня 2009 року ПП ОСОБА_8 дозволено проектування та будівництво торгового комплексу (т.1 а.с.112).

Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню і в його задоволенні необхідно відмовити у повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу.

Щодо скасування Рішення Меліоративненської селищної ради №228 від 26 грудня 2005 року про виділ приватному підприємцю ОСОБА_8 земельної ділянки, площею 0,3015 га для будівництва ринку за адресою: АДРЕСА_1, то дана позовна вимога задоволенню не підлягає, оскільки вищезазначене Рішення є індивідуальним актом. Останні стосуються конкретних осіб та їхніх відносин. Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їхня конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб'єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв'язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата - конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами.

При цьому Нормативно-правові акти можуть бути оскаржені широким колом осіб (фізичних та юридичних), яких вони стосуються. Індивідуальні ж акти можуть бути оскаржені лише особами, безпосередні права, свободи чи охоронювані законом інтереси яких такими актами порушені.

Виходячи з вищевикладеного, позивачі не є особами, повноважними на скарження зазначеного Акту, бо він є Атом індивідуальної дії.

Крім того, позивачами не доведено, які конкретно права та охоронювані законом інтереси порушеніРішенням, яке ними оскаржується, що є ще однією підставою для відмови у задоволенні зазначеної позовної вимоги.

Зазначена позиція викладена і в Інформаційному Листі ВАСУ від 01.06.2010 року № 781/11/13-10.

Враховуючи той факт, не підлягає задоволенню позовна вимога про скасування Рішення, необхідно відмовити і в задоволенні позовної вимоги щодо скасування договору оренди земельної ділянки, площею 0,3015 га для будівництва ринку за адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язанні відділу Держкомзему скасувати присвоєний кадастровий номер земельній ділянці, площею 0,3015 га, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 та виключити з бази даних, а також у зобов'язанні Новомосковського міськрайонного відділу Дніпропетровського регіонального філіалу Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» внести відповідні зміни в частині скасування, державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, площею 0,3015 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, як у позовних вимогах, які є похідними з первісної позовної вимоги.

Щодо інших позовних вимог, то вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Позивачами не надано жодного доказу того, що будь-ким з відповідачів порушені або оспорені їх права.

Мотивуючи свої позовні вимоги, представник позивачів зазначає, що незаконними діями відповідачів порушується, зокрема, його право власності на нерухоме майно, зокрема тарний склад та магазин №3, а також право власності інших позивачів, однак, в порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, позивачами не надано жодного доказу, який би підтвердив будь-які права (власності, користування) на спірне нерухоме майно.

Із матеріалів справи вбачається, що власниками вищезазначеного нерухомого майна на час укладення угод купівлі - продажу були юридичні особи, які станом на час постановлення рішення суду ліквідовані і зняті з реєстру.

Дані обставини також встановлені судовим Рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 24 січня 2014 року по цивільній справі №2-141/11, яке набрало чинності у встановленому законом порядку 04.02.2014 року (т.2 а.с.43,44 ).

Крім того,згідно ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.ст. 627, 628 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ще і з цих підстав не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо зобов'язання відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укласти договори оренди на земельні ділянки прилеглих територій складу склотари і магазина АДРЕСА_1 на певних умовах.

Щодо зобов'язанняМеліоративненської селищної ради при розподілі земельних ділянок спірної території, визнати за володільцями нерухомого майна: складу склотари і магазина АДРЕСА_1, пріоритетне право на користування земельними ділянками, які відносяться по суті до прилеглої території об'єктів нерухомості, а також пріоритетне право на придбання (оренду) зазначених земельних ділянок; стягнути з відповідачів судові витрати по справі, то дане питання взагалі не відноситься до компетенції Меліоративненської селищної ради.

Таким чином, суд, розглянувши всі позовні вимоги позивачів по суті, приходить до переконання, що позов не обґрунтований та не підлягає задоволенню і вважає за необхідне відмовити в його задоволенні у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 3,10, 11, 15, 27, 32, 107, 114, 118, 119, 212-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 15, 16, 182, 317, 319, 328, 331, 391, 392, суд,-

ВИРІШИВ :

В задоволенні позовуДовгоноженко ОСОБА_10, ОСОБА_2 до Меліоративненської селищної ради, ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Відділу Держкомзему, державного підприємства «центру державного земельного кадастру», треті особи - Інспекція державного архітектурного контролю в Дніпропетровський області, Новомосковський міськрайонний відділ Дніпропетровського регіонального філіалу Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про скасування рішень, договорів оренди та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд. Особи, що не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Суддя В.В. Березюк