Справа № 127/8950/14-ц Провадження № 22-ц/772/220/2015Головуючий в суді першої інстанції Борисюк І. Е.
Категорія 32Доповідач Зайцев А. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Зайцева А.Ю.,

суддів: Луценко В.В., Денишенко Т.О.,

при секретарі: Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26.11.2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Дочірнього підприємства «Вінрос-конті», ОСОБА_4 та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення моральної та матеріальної шкоди завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, -

ВСТАНОВИЛА:

В суд звернувся ОСОБА_2 з позовом до ДП «Вінрос-конті», ОСОБА_4 та ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення моральної та матеріальної шкоди завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 13.03.2008 року в с. Писарівка Вінницького району Вінницької області, керуючи автомобілем «ЗАЗ-1105» , що належав ДП «Вінрос-конті» та рухаючись по Немирівському шосе у напрямку м. Вінниці, в районі перехрестя на пішохідному переході, в порушення вимог Правил дорожнього руху України, не вибравши безпечну швидкість руху в темну пору доби, знехтувавши переважним правом пішохода при переході ним вказаної проїзної частини, не зменшивши швидкість та не впоравшись з керуванням ОСОБА_4 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5, внаслідок чого останній помер. По цьому факту відносно ОСОБА_4 було порушено кримінальну справу за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 29.12.2011 року ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання в силу амністії, а провадження у кримінальній справі закрито. Разом з тим, останній вину у завданні тілесних ушкоджень ОСОБА_5, які потягнули за собою його смерть доведено у повному обсязі. Також зазначив, що ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з ДП «Вінрос-конті». Наїзд на ОСОБА_5 ОСОБА_4 здійснив під час виконання своїх трудових обов'язків. Крім того, згідно страхового полісу від 15.06.2007 (термін дії до 15.06.2008 року включно), цивільно-правова відповідальність ДП «Вінрос-конті» застрахована ВАТ «СК «ПЗУ Україна» (станом на сьогоднішній день ПрАТ «СК «ПЗУ Україна»). У зв'язку зі смертю батька позивачу було завдано моральної шкоди, розмір якої оцінюється в 100 000,00 гривень. При цьому такий розмір моральної шкоди обґрунтовується тим, що смерть батька застала позивача несподівано, він отримав стрес після якого до цих пір не може отямитись, а відповідно і не може повернутися до звичайного життя. До того ж, на розмір завданої позивачу моральної шкоди впливає також факт абсолютної байдужості відповідачів та їх небажання жодним чином відшкодувати завдану шкоду. Позивачем також було понесено витрати на поховання батька в сумі 17 044, 09 грн. Окрім того, позивач поніс витрати за послуги адвоката під час судового слідства і в суді у сумі 8 000,00 грн. Таким чаном, на користь позивача підлягає до відшкодування майнова шкода у загальному розмірі 25 044, 09 грн. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_2 27594,09 гривень та стягнення з ДП «Вінрос-конті» і ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_7 97 450,00 гривень.

В ході судового розгляду представник позивача уточнила позовні вимоги, зазначивши, що просить стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_7 27594,09 грн., з яких 17044,09 грн. - матеріальні збитки та 2550,00 грн. - моральна шкода; стягнути з ДП «Вінрос-конті» і ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_2 97450,00 грн. моральної шкоди.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26.11.2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з ДП «Вінрос-конті» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 20000 гривень. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з ДП «Вінрос-конті» в дохід держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

На рішення суду представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, неповне з'ясування обставин справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового засідання, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Частина 1 статті 303 ЦПК України передбачає, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.03.2008 року близько 20 години 40 хвилин в с. Писарівка Вінницького району Вінницької області, керуючи технічно справним автомобілем «ЗАЗ-1105», рухаючись по лівій смузі в напрямку м. Вінниці по автодорозі сполученням м. Немирів - м. Вінниця, в районі перехрестя із дорогою до центру села, на пішохідному переході, позначеному горизонтальною розміткою, в порушення вимог п.п. 10.1., 12.1., 18.1., 4.16а Правил дорожнього руху України, не вибравши безпечну швидкість руху в темну пору доби, знехтувавши переважним правом пішохода при переході ним вказаної проїзної частини, не зменшивши швидкість та не впоравшись з керуванням ОСОБА_4 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5, внаслідок чого останній помер.

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 29.12.2011 року у кримінальній справі № 1-5/11, яка набула чинності 01.03.2012 року, ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 286 КК України в зв'язку з застосуванням акту амністії, а саме п. «в» ст. 1, ст. 6 ЗУ «Про амністію» від 08.07.2011 року.

Також, судом першої інстанції встановлено, що наїзд на ОСОБА_5, ОСОБА_4 скоїв під час виконання своїх трудових обов'язків в ДП «Вінрос-Конті». Дані обставини, зокрема, встановлено й ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.01.2013 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на корить 17044,09 грн. - матеріальних збитків та 2550,00 грн. - моральної шкоди, суд першої інстанції вірно виходив з того, що згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, 15.06.2007 року між ПАТ СК «ПЗУ Україна» та ДП «Вінрос-Конті» був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВА/1200349. Відповідно до даного полісу була застрахована цивільно-правова відповідальності особи, яка керує транспортним засобом «ЗАЗ» на законних підставах.

Однак, суд першої інстанції встановив, що відсутнє повідомлення про настання страхового випадку та звернення до страховика із вимогою про здійснення страхового відшкодування, відповідно відсутня й відмова страховика від прийняття документів на отримання страхового відшкодування.

Приймаючи рішення суду в цій частині, міський суд врахував роз'яснення надані в п. 16 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», згідно яких, у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що в даному випадку, шкода не підлягає відшкодуванню позивачу саме ПрАТ СК «ПЗУ Україна».

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.

Позивач пред'явив вказані вимоги про відшкодування шкоди саме до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» і наполягав на стягненні шкоди саме з цієї особи (а.с. 55-56), яка, враховуючи встановлені по справі обставини, не є відповідальною по її відшкодуванню. Суд, керуючись принципом диспозитивності, обґрунтовано відмовив у стягненні шкоди з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та не мав правових підстав покладати цей обов'язок на іншу особу поза волею позивача, який наполягав на задоволенні саме заявлених ним вимог. В даному випадку позивач також не позбавлений права пред'явити вимоги про відшкодування матеріальної шкоди до належного відповідача.

Ухвалюючи рішення про стягнення моральної шкоди з ДП «Вінрос-Конті», судом першої інстанції було встановлено, що відповідач ДП «Вінрос-Конті» повинен нести відповідальність за заподіяну шкоду з вини його працівника ОСОБА_4 внаслідок ДТП, оскільки з матеріалів даної цивільної справи та кримінальної справи, яка була досліджена в судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_4 заподіяв шкоду під час виконання трудових обов'язків.

Судом першої інстанції під час розгляду справи не встановлено неправомірне заволодіння ОСОБА_4 транспортним засобом - автомобілем НОМЕР_1, не встановлено недбалість власника транспортного засобу, що сприяла неправомірному заволодінню, а тому підстави нести спільну відповідальність (власнику транспортного засобу і особі, що керувала ним), згідно із положеннями ч. 4 ст. 1187 ЦК України, відсутні.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції вірно врахував те, що позивач є сином загиблого, відповідно має право на відшкодування моральної шкоди. При визначенні розміру заподіяної шкоди суд першої інстанції врахував наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновків, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює. В той же час, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3- відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26.11.2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Дочірнього підприємства «Вінрос-конті», ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення моральної та матеріальної шкоди завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: А.Ю. Зайцев

Судді: Т.О. Денишенко

В.В. Луценко

З оригіналом вірно: