Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 224/3789/13 Головуючий у 1-й інстанції: Попович Т.М.
Провадження № 22-ц/778/3151/15 Суддя-доповідач Спас О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,с

суддів: Полякова О.З.,

Кочеткової І.В.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» в особі Відокремленого підрозділу «Миронівська ТЕС Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго»

на заочне рішення Дебальцевського міського суду Донецької області від 30 грудня 2014 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» в особі Відокремленого підрозділу «Миронівська ТЕС Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» в особі Відокремленого підрозділу «Миронівська ТЕС ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за комунальні послуги.

В позові зазначало, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є споживачами житлово-комунальних послуг, за адресою: АДРЕСА_1, та відповідно до вимог закону зобов'язані своєчасно щомісячно оплачувати житлово-комунальні послуги та квартплату. Порушуючи вимоги законодавства ОСОБА_3 та ОСОБА_4 платежі здійснюють не в повному обсязі у зв'язку з чим станом на 01.04.2013 року виникла заборгованість в сумі 2198,82 грн. Посилаючись на вимоги ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач вважає, що з відповідачів також підлягає стягненню приріст інфляції в сумі 616,26 грн. та 3% річних, в сумі 284,64 грн.

Посилаючись на викладене, просило суд стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» в особі Відокремленого підрозділу «Миронівська ТЕС ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 2198,82 грн., приріст інфляції в сумі 616,26 грн., 3% річних в сумі 284,64 грн. та судовий збір в сумі 229,40 грн.

Заочним рішення Дебальцевського міського суду Донецької області від 30 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 1768,54 грн. та судові витрати в сумі 114 грн. 70коп. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» в особі Відокремленого підрозділу «Миронівська ТЕС ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду змінити, позовні вимоги задовольнити та стягнути з ОСОБА_3 повну суму позову - 2198,82грн.

Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року про зміну територіальної підсудності судових справ у відповідності до Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції», підсудність даної справи визначено апеляційному суду Запорізької області.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо відповідача ОСОБА_4, а також в частині часткового задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 1768,54грн. заборгованості рішення суду першої інстанції не оскаржене, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 303 ЦПК України та роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року „Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" апеляційним судом не перевіряється.

Судові засіданні призначалися у справі неодноразово, у тому числі за заявою апелянта в режимі відеоконференції.

Повідомити відповідачів про час і місце судового засіданні не виявилося можливим у зв'язку з припиненням приймання поштових відправлень до місця їх проживання.

У заяві апелянта про проведення судового засіданні 21 жовтня 2015р. у режимі відеоконференції відмовлено ухвалою від 19 жовтня 2015р. у зв'язку із поданням заяви у строк менш, ніж встановлений законом (а.с.111).

Враховуючи викладені обставини колегія суддів ухвалила про розгляд справи за відсутності сторін, взявши до уваги, що встановлений ст.303-1 ЦПК України строк розгляду апеляційної скарги сплив. Клопотання про продовження строку розгляду справи не надходило.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

Відповідач ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_4 знятий з реєстрації за вказаною адресою з 05.11.2002р.

Ціна позову складається з: заборгованості станом на 01.04.2013 року у сумі 2198,82грн., з яких вхідне сальдо заборгованості станом на 01.01.2009р. у сумі 430,28грн.

Позивач заявив про стягнення прирісту інфляції в сумі 616,26 грн. та 3% річних, в сумі 284,64 грн.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 212 - 215 ЦПК України належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.

Судом першої інстанції правильно застосовані ст.ст.526, 901, 903 ЦК України щодо належного виконання зобов'язань, поняття договору про надання послуг, обов'язку замовника оплатити надану послугу.

Правильним є застосування ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" щодо обов'язку споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Є правильним висновок суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 430,28грн. вхідного сальдо у розрахунку заборгованості станом на 01.04.2013р., оскільки така вимога не відповідає ст.16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Згідно ст.16 цього Закону порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства; перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (споруди).

З викладеного слідує, що надані житлово-комунальні послуги мають містить кількісні та якісні показники, що у наданому розрахунку заборгованості з вхідним сальдо 430,28грн. не відображено, що не відповідає вимогам ст.16 даного Закону. Вказана сума не може дістати перевірки правильності та відповідності вимогам Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (ст.16).

Правильним є висновок рішення суду щодо відмови у стягненні приросту інфляції без зазначення періоду нарахування, 3% річних, оскільки позивач всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, при цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, доказів цієї частин позовних вимог не надав. Не надано доказів складових частин кожної з цих позовних вимог, а також суми в цілому. Не вказані періоди, за які нараховано, зокрема інфляцію, які індекси інфляції взяти при обрахунку суми, з чого виходив позивач, вказуючи приріст інфляції у сумі 616,26грн.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставності відмови суду першої інстанції у стягнення частини заборгованості у сумі 430,28грн. не мають свого підтвердження.

Вказана сума зазначена позивачем як вхідне сальдо на 01.04.2013р. та всупереч ст.16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" не містить кількісних та якісних показників наданих послуг та правильність її нарахування не може бути перевірена судом.

Доводи апеляційної скарги про неправильність відмови рішенням суду першої інстанції у стягненні приросту інфляції та 3% річних згідно ст.625 ЦК України не підтверджені під час апеляційного розгляду справи.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач не визначив, за який час прострочення ним нарахований приріст інфляції, які встановлені індекси інфляції та за які періоди прострочення виконання грошового зобов'язання нараховані позивачем. Вказане стосується і частини позовних вимог про стягнення 3% річних.

Таким чином, позивач не виконав своїх обов'язків щодо доведення фактичної та правової підстави вказаної частини позовних вимог, що встановлено ст.ст.10,11 ЦПК України, ст.16 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги, в яких апелянт вважає належно доведеними позовні вимоги в частині стягнення приросту інфляції та 3% річних мають характер припущень, оскільки не підтверджені належними, переконливими та допустимими доказами. Вказані доводи відхиляються апеляційним судом як такі, що суперечать ч. 4 ст. 60 ЦПК України, якою заборонено ґрунтувати доказування на припущеннях.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та для постановлення нового рішення по справі.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» в особі Відокремленого підрозділу «Миронівська ТЕС Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго»

Заочне рішення Дебальцевського міського суду Донецької області від 30 грудня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: