У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Демянчук С.В., Хилевич С.В.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 15 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання двох неповнолітніх дітей,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 15 вересня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання двох неповнолітніх дітей в сумі 4958 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо оздоровлення дітей в Одеській області, оскільки за десять днів не можливо пройти курс оздоровлення і в даному випадку має місце відпочинок дітей разом з матір'ю, що не є додатковими витратами.

Посилається на ст. 185 СК України, відповідно до якої суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат, а також розмір останніх.

Просить рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 15 вересня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

В запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу відхилити а рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом встановлено що, рішенням Костопільського районного суду від 06.11.2013 року з ОСОБА_1 стягуються на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) починаючи з 18.10.2013р.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що наведені витрати на дітей, понесені позивачем, зумовлені особливими обставинами, а саме розвитком здібностей дітей та їх потребою у використанні комп'ютерної техніки під час навчання, їх хворобами та оздоровленням біля моря, тому половину цих витрат слід стягнути з відповідача як батька.

Згідно із ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 185 СК України встановлено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

На підтвердження витрат пов'язаних з оздоровленням дітей та придбання комп'ютерної техніки, позивачка надала відповідні копії проїзних документів та рахунок №310 від 16 липня 2015 року (а.с. 17-19).

Таким чином придбання ноутбуку вартістю 6999 грн., комп'ютерного столу з стільцем вартістю 2250 грн. та оздоровлення дітей є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, а саме оздоровлення, розвитком дітей та їх потребою використання комп'ютерної техніки під час навчання

Доводи апеляційної скарги про те, що витрати на проїзд та оздоровлення дітей біля моря є звичайними витратами на утримання дітей, а не такими, що викликані особливими обставинами, є безпідставними.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене без порушень норм матеріального та процесуального права, судом в повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, апеляційна скарга не спростовує правильності висновків суду, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 15 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуюча А.М. Шеремет

Судді : С.В. Демянчук,

С.В. Хилевич