Справа № 370/399/14ц Головуючий у І інстанції Оберемко О.В.
Провадження № 22-ц/780/1667/15 Доповідач у 2 інстанції Лащенко В. Д.
Категорія 18 23.04.2015
УХВАЛА

Іменем України

23 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Лащенка В.Д.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Поліщука М. А.,

при секретарі Ромашині І. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 22 січня 2015 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю "Лейс", ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором будівельного підряду та поруки,

встановила:

У січні 2015 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ТОВ "Лейс" та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором будівельного підряду та поруки.

Позов мотивував тим, що 21 червня 2012 року він та ТОВ «Лейс» ( далі - відповідач) уклали Договір будівельного підряду № 1, відповідно до п. 1 умов якого позивач зобов'язувався на свій ризик виконати з власних матеріалів або матеріалів ТОВ «Лейс» будівельні роботи у відповідності до даного договору та додатків до нього на об'єкті швейної майстерні з індивідуального пошиття одягу по вул. Лесі Українка, 6/2 в м. Черкаси», а ТОВ «Лейс» зобов'язувалося прийняти та оплатити виконані позивачем роботи на умовах, передбачених даним договором. Відповідно до п. 2.1 договору підряду загальна вартість робіт за даним договором складається із вартості всіх робіт, виконаних згідно договірних цін до даного договору. Згідно договірних цін (Додаток № 2), які є невід'ємною частиною договору підряду, загальна вартість робіт за договором підряду становить 3 455547,59 грн.

В позовній заяві зазначав, що фактично виконано будівельних робіт на загальну суму 2 485924,81 грн., підтвердженням чого є 57 Актів здачі-приймання виконаних робіт та Довідок про вартість виконаних будівельних робіт. Проте ТОВ «Лейс» в порушення умов договору підряду здійснив лише часткову оплату виконаних позивачем робіт та перерахував на рахунок позивача 1 633000,00 грн., підтвердженням чого є виписка з банківського рахунку позивача, в зв'язку з чим заборгованість товариства «Лейс» перед позивачем становить 852924,81грн.

Відповідно до п. 13.1 Договору будівельного підряду № 1 передача-приймання виконаних робіт у відповідності з даним договором оформляється сторонами шляхом підписання акту здачі-приймання виконаних робіт КБ-2в та довідки про вартість виконаних робіт по формі КБ-3 протягом 5 днів з моменту закінчення робіт та надання позивачем вказаних актів ТОВ «Лейс» на підпис. Позивач дотримався умов передачі-приймання виконаних робіт за договором підряду та надав ТОВ «Лейс» 57 актів здачі-приймання виконаних робіт та довідок про вартість виконаних будівельних робіт.

Крім того, з метою виконання будівельних робіт позивач придбав будівельні матеріали на загальну суму 79277,39 грн., підтвердженням чого є рахунки-фактури, накладні та платіжні доручення (додатки № 4-12). Вказані будівельні матеріали позивач передав ТОВ «Лейс», оскільки відповідач фактично не надав можливості здійснювати подальші будівельні роботи позивачем з використанням вказаних будівельних матеріалів, що підтверджується Актом прийому-передачі матеріалів від 24 жовтня 2012 року, в зв'язку з чим ТОВ «Лейс» зобов'язаний оплатити вартість придбаних будівельних матеріалів.

З метою виконання ТОВ «Лейс» зобов'язань перед позивачем, 15 листопада 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, відповідно до положень якого ОСОБА_3 зобов'язався як солідарний боржник відповідати за оплату ТОВ «Лейс» виконаних позивачем робіт за договором підряду від 21 червня 2012 року, укладеного між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Лейс».

Крім того, позивач зазначив, що у зв'язку з неналежними виконанням ТОВ «Лейс» умов передбачених договором будівельного підряду №1 від 21 червня 2012 року у відповідності до ст.ст. 611, 625 ЦК України, ТОВ «Лейс» зобов'язаний сплатити позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від суми неоплаченої вартості робіт за кожний день затримки платежу, яка становить 99032,75 грн. за період часу з 03 січня 2013 року по 29 жовтня 2013 року та 3 % річних, що становить 21031,02 грн., у зв'язку із чим просив суд стягнути солідарно з ТОВ «Лейс» та ОСОБА_3 на користь позивача 1000,00 грн. - 3 % річних, стягнути з ТОВ «Лейс» на користь позивача заборгованість щодо оплати будівельних робіт в сумі 852924,81 грн., 79277,39 грн. заборгованості щодо оплати поставки будівельних матеріалів, 99032,75 грн. пені, 2031,02 грн. - 3 % річних та судові витрати в сумі 3654,00 грн.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 22 січня 2015 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням фізична особа-підприємець ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем 57 Актів приймання виконаних будівельних робіт не містять дату складання документу та підписані не уповноваженою на те особою. Крім того позивачем не доведено наявність істотного порушення умов договору підряду ТОВ «Лейс».

З такими висновками суду не можна погодитися, оскільки судом першої інстанції розглянуто позовні вимоги до товариства «Лейс» з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням справи без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього кодексу.

Частиною 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» судам роз'яснено, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ТОВ "Лейс" та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором будівельного підряду та поруки. Позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором будівельного підряду обґрунтовував тим, що ним виконанні будівельні роботи, а ТОВ «Лейс» відмовляється повністю оплатити вартість робіт та будівельних матеріалів.

Позовні вимоги до ОСОБА_3, як до фізичної особи, позивач мотивував тим, що з останнім було укладено договір поруки, відповідно до положень якого ОСОБА_3 зобов'язався як солідарний боржник відповідати за оплату ТОВ «Лейс» виконаних позивачем робіт за договором підряду від 21 червня 2012 року, укладеного між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Лейс», в межах 1 000 грн.

Судом першої інстанції не було враховано, що на час розгляду вказаних позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, рішенням Макарівського районного суду Київської області від 09 жовтня 2014 року визнано недійсним договір поруки від 15 листопада 2013 року, укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з моменту його укладення. Судове рішення набрало законної сили 08 грудня 2014 року, про що на рішенні міститься відмітка (т.3 а.с. 212).

Враховуючи викладене судом встановлено, що спір виник практично між юридичними особами і підлягає розгляду в господарському суді.

За таких обставин вважати обґрунтованим рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог ФОП ОСОБА_2 до ТОВ «Лейс» не має підстав, рішення суду в цій частині необхідно скасувати, а провадження закрити відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Рішення суду першої інстанції в частині вимог до ОСОБА_3, у задоволенні яких суд відмовив, зміні чи скасуванню не підлягає, оскільки договір поруки, відповідно до якого заявлені вимоги, судом визнано недійсним.

На підставі викладеного та керуючись ст..ст. 307, 308, 310 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 22 січня 2015 року в частині позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лейс" про стягнення заборгованості за договором будівельного підряду скасувати, провадження у справі в цій частині закрити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді