Справа № 144/1556/14-ц
Провадження № 2/144/17/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2015 р. Теплицький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого - судді Германа О.С.,

при секретарі судового засідання - Пігулі А.А.,

за участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Теплик цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нежитлову будівлю,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2014 року ОСОБА_1, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на нежитлову будівлю автозаправної станції(АЗС), літера «А», площею 8,7 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка належить їй на підставі договору куплі-продажу, який посвідчено нотаріально та відповідно зареєстровано. 31 жовтня 2013 року рішенням апеляційного суду Вінницької області визнано недійсним шлюб, укладений 09 вересня 2012 року, актовий запис № 08, між позивачем та відповідачем, до 15 липня 2013 року, тобто шлюб з відповідачем вважається укладеним з 15 липня 2013 року. Позивач посилається в позові на ту обставину, що оскільки відповідач не приймав участі ні своєю працею, а ні своїми коштами у придбанні цього майна, ОСОБА_1 вважає, що зазначене майно є її особистою приватною власністю, а тому просить суд визнати право власності на нежитлову будівлю автозаправної станції(АЗС), літера «А», площею 8,7 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, підтримала позовні вимоги. Пояснила, що на даний час її право на вільне розпорядження, користування АЗС не порушується. Вона просить визнати право власнсості на вищезазначену АЗС у зв'язку з тим що її чоловік ОСОБА_2 хоче виступити поручителем згідно договору поруки, а тому щоб уникнути у майбутньому різних питань щодо АЗС хоче щоб суд визнав право власності на нежитлову будівлю автозаправної станції(АЗС), літера «А», площею 8,7 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав. Пояснив, що згідний з поясненнями позивача.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги та визнання позову відповідачем, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд вважає, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно договору купівлі- продажу від 16.02.2013 року є власником нежитлової будівлі АЗС літера «А», площею 8,7 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений 09.09.2012 року, актовий запис № 08, зареєстрований Дашковецькою сільською радою Літинського району Вінницької області, визнано недійсним з 09.09.2012 року до 15.07.2013 року за рішенням апеляційного суду Вінницької області, яке набрало законної сили 31 жовтня 2013 року(а.с. 11).

У позові позивач посилається на ст. 45 СК України, а саме що розмір часток кожного з них визначається відповідно до їхньої участі у придбанні цього майна своєю працею та коштами, але в судовому засіданні не було надано доказів участі у придбанні нежитлового приміщення АЗС.

Відповдно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 15 ЦК України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В даному випадку право ніким не оспорюється, відсутні особи які не визнають дане право та є в наявності документ який засвідчує право власності.

Суд вважає, що позов про визнання права власності на нежитлову будівлю автозаправної станції(АЗС), літера «А», площею 8,7 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 заявлено передчасно, оскільки між сторонами не має спору щодо права власності на зазначену будівлю, оскільки, як пояснив позивач, на даний час її право не порушено в розумінні ст. 16 ЦК України, а задоволення даного позову їй необхідно для застереження себе у майбутньому від певних подій в разі їх настання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 392 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 15, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нежитлову будівлю - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області.

Суддя: