Справа № 201/7046/15-ц
Провадження № 2/201/2174/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2015 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді Ходаківського М.П.,

при секретарі - Джамаловій С.Г.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Державного підприємства «Науково-виробнича дослідна агрофірма «Наукова» Національної академії аграрних наук України до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди-,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Науково-виробнича дослідна агрофірма «Наукова» Національної академії аграрних наук України (далі ДП «НВДАФ» НААНУ) 30.04.2015 звернулось до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної підприємству внаслідок нестачі товарно-матеріальних цінностей, посилаючись у позовній заяві на те, що відповідачі працювали на відповідальних посадах цього підприємства. При цьому ОСОБА_2 (відповідач-1) працював у період з 02.08.2011 по 05.11.2012 керуючим СГП «Долинське», яке є структурним підрозділом позивача, ОСОБА_3 (відповідач-2) - у період з 10.07.2006 по 14.03.2013 комірником СГП «Долинське», ОСОБА_4 (відповідач-3) - у період з 15.09.2010 по 27.01.2012 працював заступником директора з економічної безпеки ДП «НВДАФ» НААНУ, ОСОБА_5 (відповідач-4) у період з 01.06.2011 по 15.11.2011 теж працював заступником директора з економічної безпеки ДП «НВДАФ» НААНУ, ОСОБА_6 (відповідач-5) працював у період з 30.06.2009 по 31.08.2012 охоронцем СГП «Долинське». Усі вони були звільнені на підставі ст.38 КЗпП України. Окрім того, 08.03.2012 з відповідачем-1 та 25.04.2012 з відповідачем-2 були укладені договори про їх повну матеріальну відповідальність. За наслідками переважування зернових на складі СГП «Долинське» станом на 30.09.2011 була виявлена недостача зерна ячменя врожаю 2011 року в кількості 9456 кг та зерновідходів ячменя в кількості 52360 кг. Згідно до звіту ТБ «Універсал» від 27.06.2014, виготовленого на замовлення позивача, розмір збитків, спричинених позивачу від виявленої нестачі з ПДВ становить 44528,40грн. (сорок чотири тисячі пятсот двадцять вісім гривень соток копійок), яку позивач і просив стягнути з відповідачів солідарно на свою користь.

Представник позивача ОСОБА_1, що діє на підставі довіреності від 21.01.2015, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що належних доказів факту нестачі товарно-матеріальних цінностей позивачем не надано, також, як і не доведено їх вину у виникненні цієї нестачі, просили в задоволенні позову відмовити, а також застосувати строк позовної давності.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не прибув, викликався до суду відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України, у тому числі й через оголошення у пресі, про причини неявки суд не повідомив, ніяких заяв та клопотань до суду не надіслав.

За таких обставин, керуючись вимогами ч. 3 ст. 224 ЦПК України, справа розглядалася за правилами, визначеними главами 4,5,7 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.

Дослідивши надані у справі докази з огляду на їх належність, допустимість та взаємний зв'язок між ними, судом встановлено такі обставини.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2011 у справі № Б29/59-04 Державне підприємство «Науково-виробнича дослідна агрофірма «Наукова» Національної академії аграрних наук України» (, 52052, Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Горького, вул. Наукова, 8) визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру. До 29.08.2012 арбітражним керуючим було призначено ОСОБА_7 Цією ж постановою суду було зобовязано керівника банкрута у 5 денний строк передати ліквідатору бухгалтерську та іншу документацію банкрута, печатки і штампи та інші матеріальні цінності банкрута та зобовязано ліквідатора - ОСОБА_7 у строк до 29.08.2011 р. представити суду на затвердження звіт та ліквідаційний баланс у відповідності до Закону про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (а.с.14-16). Повноваження ОСОБА_7 ухвалою господарського суду Дніпропетровської області у справі № Б29/59-04 від 04.10.2012 було припинено та призначено ліквідатором ОСОБА_8, якому у 5-денний строк ОСОБА_7 повинен був передати бухгалтерську та іншу документацію банкрута, печатки, штампи, матеріальні та інші цінності банкрута (а.с.17-18). Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області у справі № Б29/59-04 від 20.01.2015 строк ліквідаційної процедури та повноваження ОСОБА_8 продовжено до 20.07.2015 (а.с.19).

ОСОБА_2 (відповідач-1) наказом про прийняття на роботу № 102/1-к від 02.08.2011 (а.с.22) був прийнятий до Державного підприємства «Науково-виробнича дослідна агрофірма «Наукова» Національної академії аграрних наук України» на посаду керуючого СГП «Долинське», яке є структурним підрозділом Державного підприємства «Науково-виробнича дослідна агрофірма «Наукова» Національної академії аграрних наук України», де працював до моменту звільнення 05.11.2012 у відповідності до ст. 38 КЗпП України (наказ про звільнення № 193/2-к від 05.11.2012) (а.с.23), (заява про звільнення за власним бажанням) (а.с.24).

ОСОБА_9 (відповідач - 2) наказом про прийняття на роботу № 125 від 10.07.2006 (а.с.27) була прийнята до Державного підприємства «Науково-виробнича дослідна агрофірма «Наукова» Національної академії аграрних наук України» на посаду комірника СГП «Долинське», яке є структурним підрозділом Державного підприємства «Науково-виробнича дослідна агрофірма «Наукова» Національної академії аграрних наук України», яка звільнена 14.03.2013 у відповідності до ст. 38 КЗпП України згідно з наказом про звільнення № 39-к від 14.03.2013 (а.с.28).

ОСОБА_4 (відповідач-3) наказом про прийняття на роботу № 30-к від 15.09.2010 (а.с.31) був прийнятий до Державного підприємства «Науково-виробнича дослідна агрофірма «Наукова» Національної академії аграрних наук України» на посаду заступника директора з економічної безпеки Державного підприємства «Науково-виробнича дослідна агрофірма «Наукова» Національної академії аграрних наук України», де працював до моменту звільнення 27.01.2012 у відповідності до ст. 38 КЗпП України (наказ про звільнення № 16-к від 27.01.2012) (а.с.32).

ОСОБА_5 (відповідач-4) наказом про прийняття на роботу № 72/1-к від 01.06.2011 (а.с.35) був прийнятий до Державного підприємства «Науково-виробнича дослідна агрофірма «Наукова» Національної академії аграрних наук України» на посаду заступника директора з економічної безпеки Державного підприємства «Науково-виробнича дослідна агрофірма «Наукова» Національної академії аграрних наук України», де працював до моменту звільнення 15.11.2011 у відповідності до ст. 38 КЗпП України (наказ про звільнення № 170/1 -к від 15.11.2011) (а.с.36).

ОСОБА_6 (відповідач-5) наказом про переведення на роботу № 122/1-к від 30.06.2009 (а.с.39) був переведений до Державного підприємства «Науково-виробнича дослідна агрофірма «Наукова» Національної академії аграрних наук України» на посаду сторожа служби охорони ДЛВЗ, де працював до моменту звільнення 31.08.2012 у відповідності до ст. 38 КЗпП України (наказ про звільнення № 170-к від 31.08.2012)(а.с.40).

Позивачем надано копії договорів про повну матеріальну відповідальність, які за твердженням позивача укладені з відповідачем-1 08.03.2012 та з відповідачем-2 25.04.2012 за ввірені їм під звіт товарно-матеріальні цінності (а.с.41-42), копія посадової інструкції керуючого сільськогосподарським підприємством Код КП 1221.2 (а.с.43-46), інструкція комірника (а.с.47-48), посадова інструкція заступника директора з економічної безпеки (а.с. 49-51), акт перевантаження зернових на складі СГП «Долинське» від 30.09.2011 (а.с.52), накази про проведення службового розслідування (а.с.53-56), копії первинних документів (а.с.57-127), копії листа позивача до ТБ «Универсал» з проханням провести оцінку вартості ячменю та копія звіту про оцінку ринкової вартості зернових культур, згідно до якого ринкова вартість обєкту оцінки складає 37107 грн. без врахування ПДВ (а.с.128-130), письмові пояснення відповідача 1 та відповідача 2, адресовані позивачу (131-138), висновок за матеріалами службового розслідування позивача (а.с.139-143).

Правовідносини, що виникли між сторонами, законодавчо врегульовані наступними приписами законодавства.

Відповідно до ст. 66 Конституції України до обовязків кожного громадянина відноситься відшкодування завданих ним збитків.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду заподіяну підприємству через порушення покладених на них трудових обовязків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві

Згідно з ч. 1 ст. 135-3 КЗпП України розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 КЗпП України суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Коли шкода стала наслідком не лише винної поведінки працівника, але й відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, розмір покриття повинен бути відповідно зменшений.

Відповідно до ст. 138 КЗпП України, для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Згідно зі ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 3 Постанови № 14 від 29.12.1992 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» у відповідності зі ст. 130 КЗпП відшкодування шкоди провадиться незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності за дії (бездіяльність), якими заподіяна шкода підприємству, установі, організації.

В той же час, виходячи з вимог ст.15 ЦПК України, суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Якщо шкоду заподіяно кількома працівниками, в рішенні суду має бути зазначено, які конкретно порушення трудових обов'язків допустив кожен працівник, ступінь його вини та пропорційна їй частка загальної шкоди, за яку до нього може бути застосовано відповідний вид і межі матеріальної відповідальності.

Згідно ж до розяснень Пленуму Верховного Суду України, що міститься у п. 4 зазначеної Постанови за правилами ст. 132 КЗпП за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обовязків, працівники, з вини яких її заподіяно, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середньомісячного заробітку, крім випадків, коли законодавством вона передбачена у більшому, ніж цей заробіток розмірі. Якщо межі матеріальної відповідальності були визначені в укладеному з працівником контракті, вона покладається на нього відповідно до умов контракту.

Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обовязків, грошові виплати.

При матеріальній відповідальності в межах середнього місячного заробітку він згідно з чинним законодавством визначається, виходячи з заробітку за два останні календарні місяці роботи працівника, що передували дню виявлення шкоди, а якщо шкода виявлена після звільнення - дню звільнення. В разі, коли працівник наданому підприємстві, в установі, організації працював менше 2-х місяців, він обчислюється із заробітку за фактично відпрацьований час.

У даному випадку, аналізуючи надані сторонам докази, що були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов до наступного висновку.

Позивачем у якості доказу надано копію посадової інструкції керуючого сільськогосподарським підприємством (код КП 1221.2), а не посадова інструкція керуючого дільницею (сільськогосподарською), в той час як саме на цю посаду було призначено відповідача-1 ОСОБА_2 (а.с.43-45). Але й надана інструкція не затверджена, підписів відповідача-1 на кожній сторінці не містить, до інструкції додано лист ознайомлення з нею, що містить підпис останнього без зазначення дати ознайомлення (а.с.46). Інструкція містить протиріччя: в п.2 «Кваліфікаційні вимоги» п.п.2.1. зазначено «на посаду заступника директора по виробництву призначається особа, яка має…», в той час як інструкція видана не для заступника, а для керівника. При цьому відповідач-1 заперечує проти підписання ним зазначеної інструкції, також він заперечує й проти підписання ним договору про повну матеріальну відповідальність, та ці заперечення позивачем не спростовані. Окрім цього, цей договір про повну матеріальну відповідальність з відповідачем-1 датований 08.03.2012, в той час як відповідно до ст.73 КЗпП України цей день є святковим днем і на підприємстві позивача за наказом по підприємству - це теж святковий день, а значить і підписати цей договір він не міг ні фактично, ні практично. Враховуючи, що ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а тому з урахуванням зазначених вище підстав ні посадова інструкція керівника СГП (яку відповідач-1 не обіймав), ні договір про повну матеріальну відповідальність не можна визнати належними доказами, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог щодо відповідача-1. Крім того, ні з наказом про прийняття на роботу, ні з наказом про звільнення відповідача-1 не ознайомлено, про що свідчить відсутність його підпису в графах «з наказом ознайомлений». Про те, що посадова інструкція керуючого СГП є неналежним доказом, свідчить те, що в наказі про прийняття на роботу, та в наказі про припинення трудового договору посада відповідача-1 визначена як керуючий дільницею (сільськогосподарською), а не керуючий сільськогосподарським підприємством.

Відсутня й дата ознайомлення з інструкцією комірника відповідача-2 ОСОБА_9, а доказів ознайомлення з посадовою інструкцією заступника директора з економічної безпеки відповідачів 3,4 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 взагалі не надано, оскільки два підписи про ознайомлення з нею не розшифровані та датовані 10.01.2006 та 25.08.2009 (а.с. 49-51), тобто до прийняття цих осіб на зазначені посади.

Що ж стосується відповідача-5 ОСОБА_6, то 30.06.2009 його взагалі було переведено до Державного підприємства «Науково-виробнича дослідна агрофірма «Наукова» Національної академії аграрних наук України» на посаду сторожа служби охорони ДЛВЗ, де він працював до моменту звільнення 31.08.2012. Доказів того, що «ДЛВЗ» та СГП «Долинське» одна й та сама юридична особа позивач не надав, як і не надав будь-яких доказів щодо обовязку цієї особи щодо збереження матеріальних цінностей, що є предметом спору у цій справі, а лише послався на загальні висновки про покладення на сторожа обовязку збереження майна підприємства.

Позивач не надав будь-яких доказів, що відповідачам взагалі передавалися матеріальні цінності, зокрема ті, щодо яких згідно з доводами позовної заяви виявилася недостача. Також, в наказі №74/2 від 30.09.2011 «Про проведення службового розслідування» відсутні і прізвища відповідачів та їх підписи, що свідчить про недоведеність цього наказу до них.

До того ж на дату підписання наказів, починаючи з наказу № 67/1 від 13.12.2012 до наказу № 7 від 30.01.2013 відповідачі були звільнені без предявлення до них будь-яких майнових претензій.

З матеріального звіту за липень 2011 року (фуражний склад) зазначено АФ «Наукова», СГП «Долинське» вбачається, що його підписала матеріально-відповідальна особа відповідач-2 ОСОБА_3, але з цього документу не вбачається розподіл зерновідходів ячменю окремо по АФ «Наукова» та СГП «Долинське», а також не вбачається недостачі зерновідходів.

В позові зазначено, що згідно з матеріальним звітом за липень 2011 року (період в якому відповідач-1 ще не працював у позивача і період не визначений конкретними датами, а лише зазначено за липень) на складі знаходилося на зберіганні 94996 кг зерно ячменя. А в період з 19.07.2011 по 31.08.2011 (період по 31.08.2011 не підтверджується жодним документом, оскільки остання накладна №22 датується 27.08.2011) в айбеги було закладено 306000 кг, про що свідчать накладні № 15 та № 16 від 11.08.2011 та 13.08.2011 відповідно. При цьому, позивач стверджує, що кількість ячменя в айбегах та на складі станом на 31.08.2011 складала 611516 кг. Але з наданих до суду документів вбачається, що станом на 27.08.2011, а не станом на 31.08.2011, виключно із наданих позивачем суду документів, і як стверджує позивач, перебувало в айбегах та на складі 611516 кг.

Також позивач зазначає, що станом на 31.08.2011 (остання накладна № 55 датується 18.07.2011 (період коли відповідач-1 ще не працював на підприємстві) зерновідходи ячменю складали 115560 кг. В матеріалах справи відсутні будь-які документи, які свідчать про прийом відповідачами ячменю врожаю 2011 року у кількості 611516 кг, зерновідходів ячменя врожаю 2011 року у кількості 115560 кг.

Підставою подання позову є лише акт переваження зернових на складі СГП «Долинське», доказу створення якого або документів про філіал або інший структурний підрозділ суду не надано було, від 30.09.2011, який не можна вважати належним доказом в розумінні ст.ст.10, 57, 58, 59 ЦПК України, оскільки в цьому акті зазначено, що цей акт складений комісією у складі 3 осіб: ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 без зазначення посад цих осіб, на підставі якого нормативного або відомчого документа була утворена ця комісія, яким розпорядчим документом була призначена ця комісія саме в цьому її складі, чому не були залучені особи, відповідальні за товарно-матеріальні цінності, під час переваження, відсутні підписи осіб, відповідальних за ТМЦ, ці особи не були повідомлені ні про переваження, ні ознайомлені з зазначеним актом, на яких вагах відбувалося переваження, чи проходили ці ваги повірку на точність під час їх застосування, чому не було відібрано пояснень від винних, на думку позивача, осіб внаслідок виявлення недостачі ТМЦ після переваження і виявлення нестачі, не надано доказів вини відповідачів у виявленій недостачі ТМЦ.

Тільки на підставі акта переваження від 30.09.2011 позивачем предявлений до відповідачів даний позов, в якому зазначено, що виявлена недостача зерна ячменя врожаю 2011 року в кількості 9456 кг та зерновідходів ячменю врожаю 2011 року у кількості 64040 кг.

Крім того, позивач зазначає, що з 27.12.2012 по 09.01.2013 було проведено повторне переваження зерна врожаю 2011 року, результати якого відображені в акті від 21.01.2013 і підтвердили результати акта переваження від 30.09.2011. Однак, аналізуючи цей акт слід виокремити ті ж самі недоліки зазначені щодо акта від 30.09.2011. Крім того, як вбачається з акта від 21.01.2013 переваження відбувалося і з урахування насіння та фуражу врожаїв як 2011 року, так і врожаю 2012 року. В акті не зазначено, але зазначено в позові, що після переваження зернових врожаю 2011 року за актом від 30.09.2011 проводилася видача зерна ячменя, що підтверджується накладними від 17.01.2012, 23.01.2012, 26.03.2012, 04.07.2012, 30.04.2012. Ураховуючи, що врожай 2012 року ще не був зібраний, тому видача зерна ячменю за цими накладними відбувалася з зерна ячменю врожаю 2011 року, а цих обставин акт переваження від 21.01.2013 не містить.

Таким чином, заважаючи на встановлені судом обставини, слід дійти висновку, що позивачем не доведено, що підприємству була завдана відповідачами шкода через порушення покладених на них трудових обовязків, позовні вимоги ґрунтуються на неналежних доказах, а відтак у їх задоволенні має бути відмовлено.

Керуючись ст. 8, 10, 11, 60, 88, 159, 184-185, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Державного підприємства «Науково-виробнича дослідна агрофірма «Наукова» Національної академії аграрних наук України до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішенці якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.П. Ходаківський