У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - Фастівська міська рада Київської області, про поділ майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Київської області від 04 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 про поділ майна подружжя.

На обґрунтування вимог позивач посилався на те, що з відповідачем ОСОБА_7 він проживав однією сім'єю з січня 1999 року, а шлюб між ними був офіційно зареєстрований у липні 2006 року.

З 2000 року позивачу та відповідачу на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1.

Крім того, у червні 2006 року ними придбано незакінчений будівництвом житловий будинок АДРЕСА_2.

Оскільки шлюб між сторонами у 2012 року розірвано, просив поділити між ним та відповідачем спільне майно, виділивши йому житловий будинок АДРЕСА_2, та ОСОБА_7 виділити житловий будинок АДРЕСА_1.

Уточнивши позовні вимоги, позивач просив визнати його забудовником Ѕ частини незакінченого будівництвом будинку АДРЕСА_2 та визнати за ним та за ОСОБА_7 право власності за кожним на Ѕ частини будівельних матеріалів та конструкцій незавершеного будівництвом будинку АДРЕСА_2.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 травня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 04 вересня 2014 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 травня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (за кожним) право власності на Ѕ частини незакінченого будівництвом жилого будинку готовністю 52 % з підвалом та огорожею, що знаходиться по АДРЕСА_2. Вирішено питання про стягнення судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 порушує питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції із залишенням у силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судами встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 липня 2006 року по 28 лютого 2012 року.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 березня 2012 року, яке набрало законної сили, встановлено, що сторони проживали однією сім'єю та вели спільне господарство з 01 січня 1999 року до реєстрації шлюбу.

У липні 2000 року, до реєстрації шлюбу, сторони за спільні кошти придбали жилий будинок АДРЕСА_1.

Рішеннями Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 березня 2013 року та від 16 вересня 2013 року вказаний житловий будинок поділений між сторонами з виділенням відповідних приміщень.

30 червня 2006 року за договором купівлі-продажу ОСОБА_7 придбала незакінчений будівництвом житловий будинок АДРЕСА_2 готовністю 52 %.

Відповідно до п. 13 вказаного договору купівлі-продажу від 30 червня 2006 року купівля вчиняється за письмовою згодою ОСОБА_6, з яким покупець ОСОБА_7 проживає однією сім'єю.

Рішенням Фастівської міської ради від 20 травня 2011 року № 177/3 у зв'язку з упорядкуванням нумерації житлових будинків по АДРЕСА_2 житловому будинку АДРЕСА_2 присвоєно АДРЕСА_2.

Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, регулює ст. 74 СК України, норми якої поширюються на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі й між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено договором між ними.

Згідно із ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Способи та порядок поділу майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначені ст. 71 СК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4, 5 ст. 71 СК України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Згідно з указаними нормами при вирішенні питання про визнання майна спільною сумісною чи особистою приватною власністю з'ясуванню підлягають як час набуття такого майна, так і обставини, що свідчать про проживання сторін у фактичних шлюбних відносинах.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на момент придбання будинку АДРЕСА_2 позивач та відповідач у шлюбі не перебували, а позивач не надав доказів того, що спірний будинок є об'єктом спільної сумісної власності.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції, встановивши, що спірний незакінчений будівництвом житловий будинок придбаний за договором купівлі-продажу за спільні кошти під час проживання сторін у фактичних шлюбних відносинах, відповідач ОСОБА_7 не надала доказів протилежного, виходив з того, що спірний будинок, придбаний за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, є об'єктом спільної сумісної власності сторін, тому відповідно до ст. ст. 70, 71 СК України підлягає поділу з визнанням за кожним із подружжя права власності на Ѕ частини спірного майна.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 04 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова М.І. Наумчук