Єдиний унікальний номер №243/9293/15-ц
Номер провадження №2/243/5281/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

«15» жовтня 2015 року м. Слов'янськ

Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Чемодурової Н.О.,

при секретарі - Жмарьові П.Б.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов'янська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Слов'янської міської ради, про позбавлення права користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

11 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з дійсним позовом, про позбавлення права користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що йому, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 вересня 2004 року належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1. З квітня 2014 року, у вказаному будинку значиться зареєстрованою онука позивача - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 Донька позивача ОСОБА_2 зареєстрована в АДРЕСА_2, з якою і мешкала онука. У травні 2014 року, у зв'язку із проведенням АТО безпосередньо на території м. Слов'янська Донецької області, донька позивача разом із онукою, виїхали з міста у невідомому напрямку і не повернулися. Таким чином, ОСОБА_3 не проживає у спірному житловому приміщенні вже більше року. Комунальні платежі ОСОБА_3 не сплачує, кореспонденцію за вказаною адресою не отримує. Весь цей час, позивач самостійно несе витрати пов'язані з утриманням вказаного житлового приміщення. Жодних особистих речей онуки за вказаною адресою немає. Добровільно знятися з реєстрації у спірному будинку вона не бажає, здійснюючи таким чином позивачу перепони в користуванні та розпорядженні належним йому майном, оскільки йому доводиться нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг. Крім того, реєстрація ОСОБА_3 за вказаною адресою перешкоджає позивачу в оформленні субсидії. У зв'язку з викладеним, позивач просив позбавити ОСОБА_3 права користування житловим приміщенням, а саме, будинком № 28, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні, надав суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Показав, що онука виїхала разом із матір'ю з міста Слов'янськ у травні 2014 року у зв'язку із бойовими діями на території міста. Вже більше року онука не мешкає за вказаною адресою, Точна адреса її місця проживання позивачу невідома. Подальша реєстрація ОСОБА_3 у спірному будинку, перешкоджає позивачу в отриманні субсидії.

ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 повідомлена про дату та час розгляду справи через оголошення про виклик до суду, опубліковане в газеті «Урядовий Курєр» № 188 від 09 жовтня 2015 року на сторінці №9 (а.с. 25) до судового засідання не з'явилась, про причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи у її відсутності до суду не надходило.

Представник третьої особи, ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності від 28 вересня 2015 р. №29/01-1091(а.с. 18), будучи належним чином повідомленою про дату та час судового засідання, в залу суду не з'явилась. Органом опіки та піклування Слов'янської міської ради суду надано заяву з проханням розгляд справи проводити у відсутності свого представника, рішення ухвалити в інтересах дитини (а.с. 23).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224-228 ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків та розглянувши надані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) установив наступне.

Так, у ході судового розгляду достовірно встановлено, що право власності на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1, належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом видане Слов'янською державною нотаріальною конторою 23 вересня 2004 року №2-1420 (а.с. 4).

Наведене також підтверджується довідкою КП «БТІ» №2690-2/0.83/01 від 08 жовтня 2015 року (а.с. 24), з якої вбачається, що право власності на нерухоме майно, а саме, на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровано за ОСОБА_1.

З наданої суду довідки Виконавчого комітету Слов'янської міської ради від 07 вересня 2015 року (а.с. 9) вбачається, що у будинку АДРЕСА_1, сумісно із ОСОБА_1 значиться зареєстрованою його онучка - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що також підтверджується копією домової книги, наявної в матеріалах справи (а.с. 7 з.б.).

Згідно довідки складеної керівником комітету мікрорайону «Северный» ОСОБА_5 у присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 08 вересня 2015 року №364 (а.с. 10), онука позивача - ОСОБА_3, 1997 року народження, у будинку АДРЕСА_1, по факту дійсно не проживає з травня 2014 року, і по теперішній час її особистих речей у будинку немає.

Викладене у довідці, також підтверджується показаннями свідків допитаних у судовому засіданні.

Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 повідомив, що з 1990 року проживає в будинку АДРЕСА_3. ОСОБА_3 це онука позивача. Бачив її до початку бойових дій у місті. Дівчина постійно проживала разом із матір'ю, у мікрорайоні ОСОБА_8. Відомо, що у травні 2014 року, дівчина разом із матір'ю виїхала з міста, куди-невідомо. У будинку №28, свідок буває приблизно раз на тиждень. Речей ОСОБА_3 там не має.

Свідок ОСОБА_9 показав, що мешкає у будинку АДРЕСА_4, що навпроти будинку позивача. З 1998 року у будинку №28 позивач мешкає з дружиною удвох. Раніше, до позивача приїздили жити зять, онучка та донька. Останнього разу онучку позивача бачив у травні-квітні 2014 року. Невідомо, мешкала онука у спірному будинку чи ні.

У відповідності до ст. 316 ЦК України , правом власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За приписами ч. ч. 1,2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Проте, відповідно до вимог ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Підстави позбавлення члена сім'ї права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України.

Згідно до ч.2 ст. 405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 у спірному будинку не мешкає з травня 2014 року, не отримує кореспонденцію за даною адресою, її особистих речей у домоволодінні не має, згідно ч.1 статті 158 ЖК України договір найму житлового приміщення з власником житла не укладала, участі у витратах по утриманню будинку не приймає, спірним житлом не цікавиться, перепон у користуванні будинком їй ніхто не чинив.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Позивач не вимагає компенсації понесених ним судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 88, 212, 218, 223, 224-226, 294 ЦПК України, ст.ст. 321, 391,405 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Слов'янської міської ради, про позбавлення права користування житловим приміщенням - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, права користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Донецької області через Слов'янський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 16 жовтня 2015 року.

Суддя Н.О. Чемодурова