У Х В А Л А

Іменем України

22 жовтня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді Бондаренка Ю.О.,

суддів: Павліченко С.В., Куцин М.М.

при секретарі Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 04 серпня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи територіального виробничого підприємства «Техбуд-Сервіс» про визнання права власності на нерухоме майно та виділ частки із майна в натурі, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2, третьої особи територіального виробничого підприємства «Техбуд-Сервіс» про визнання права власності на нерухоме майно та виділ частки із майна в натурі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з відповідачем ОСОБА_2 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 6 травня 1992 року до 15 квітня 2013 року. За період спільного проживання вони з відповідачем за спільно зароблені гроші придбали житловий будинок у АДРЕСА_1. Купівлю-продаж будинку вони оформили договором дарування де обдарованим був її чоловік ОСОБА_2 Придбаний по договору дарування вказаний житловий будинок побудований зі шлакоблоків та був старого зразка на дві житлові кімнати, житловою площею 42.1 кв.м. і загальною корисною площею 68.6 кв.м. Згідно з інвентаризаційною оцінкою вартість вказаної будівлі на той час становила 16094 гривень. В будинку не було ні меблів, ні водопостачання, ні водовідведення, ні парового опалення, вікна та двері потребували заміни. За період спільного проживання вони з відповідачем повністю перебудували спірний будинок, а також зробили добудову та загальне на весь будинок покриття, поміняли всю електропроводку та заново поштукатурили, провели індивідуальне парове опалення, водопостачання, водовідведення, поміняли вікна та двері, підлогу, залили стяжки, закупили меблі, побутову техніку. Будинок за час шлюбу істотно збільшилася у своїй вартості внаслідок спільних грошових та трудових затрат, які вони уклали в перебудову будинку в АДРЕСА_1.

Просила визнати за нею та ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на будинок та добудову в АДРЕСА_1 та виділити їй та відповідачу ОСОБА_2 по 1/2 частині в натурі спільно нажите майно, що є їх спільною сумісною власністю в АДРЕСА_1.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 04 серпня 2015 року в задоволенні позову було відмовлено.

На рішення суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Ужгородського міськрайонного суду скасувати, як таке що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Так на думку апелянта судом не взято до уваги, позицію позивача та покази свідка, також ту обставину що вартість придбаного майна суттєво збільшилось в ціні і наявна технічна можливість поділити будинок, який є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Апелянт та її представник в судовому засіданні просили задовольнити апеляційну скаргу.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тячівським районним судом при ухваленні рішення встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 6 травня 1992 року до 15 квітня 2013 року, який було розірвано рішенням Тячівського районного суду від 14 січня 2013 року (а.с.7-8). Згідно договору дарування житлового будинку від 12 травня 2004 року, ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_2 житловий будинок з надвірними спорудами №9, загальною площею 68.6 кв.м., житловою площею 42,1 кв.м., який знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.11). В технічному паспорті НОМЕР_1 на житловий будинок з надвірними спорудами в АДРЕСА_1, виготовленого станом на 12 жовтня 20012 року, зазначено, що його власником є ОСОБА_2, зазначена площа приміщень, а також рік побудови будинку - 1969 рік (а.с.12-15).

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 5 травня 2015 року за №232 дійсна вартість житлового будинку в АДРЕСА_1, який придбаний згідно договору дарування житлового будинку від 12.05.2004 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу в реєстрі за №1198, з врахуванням площі та технічного стану на момент його придбання, на день проведення експертизи становить 374993,2 гривні. Вартість фактично виконаних будівельних робіт по реконструкції житлового будинку в АДРЕСА_1 після його придбання становить 357637,4 гривень. Виконані ремонтно-будівельні роботи в будинку в АДРЕСА_1 відносяться до реконструкції. При проведенні ремонтно-будівельних робіт по реконструкції житлового будинку АДРЕСА_1 загальна площа будинку збільшилась на - 44,7 кв.м., вартість даної добудови становить 285266,5 гривень. Вартість житлового будинку в АДРЕСА_1 з врахуванням добудованих до нього приміщень, проведеного ремонту збільшилась істотно, а саме: на - 357637,4 гривень. Ринкова вартість житлового будинку з добудованими до нього приміщеннями, що розташовані по АДРЕСА_1 на день проведення експертизи становить - 732630,6 гривень. Є технічна можливість виділити 1/2 частку з усієї будівлі з окремими входами в АДРЕСА_1 відповідно до діючих державно-будівельних норм. Експертом пропонується варіант реального розподілу із незначним відхиленням від ідеальних часток співвласників: Квартира №1 - першому співвласнику пропонуються наступні приміщення: коридор -2,9 кв.м., санвузол суміщений -4,2 кв.м., кухня столова -15,3 кв.м., житлова кімната -21,5 кв.м. - разом - 43,9 кв.м., гараж: приміщення - 14 кв.м. - всього - 57,9 кв.м. Квартира №2 - другому співвласнику пропонується наступні приміщення: житлова кімната - 20,2 кв.м., кухня - 7,2 кв.м., кладова -3,6 кв.м., санвузол суміщений -6,7 кв.м., холл - 13,2 кв.м., коридор -3,4 кв.м., разом - 54,3 кв.м., підвал -: приміщення - 6 кв.м., всього - 60,3 кв.м. При даному варіанті реального розподілу приміщень житлового будинку другий співвласник повинен виплатити у користь першого співвласника грошову компенсацію - 12764 гривень. Реальний розподіл добудованих приміщень до житлового будинку АДРЕСА_1 на дві квартири з окремими входами, технічно не можливий у відповідності до діючих державно-будівельних норм (а.с.73-93).

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є житло, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Обставини справи, за приписами ч.2 ст. 59 ЦПК України, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Твердження позивачки та покази свідка, що житловий будинок були придбаний нею та чоловіком а не подарований відповідачу, не можуть бути взяті до уваги оскільки у відповідності до ч.1 ст. 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Аналогічної позиції дотримується Верховним судом України і в п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року за № 9 зазначено, що необхідно звернути увагу судів, що зі змісту абзацу другого частини першої статті 218 ЦК не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов'язань, що виникли з правочину. Випадки, коли свідчення свідків допускаються як засіб доказування факту вчинення правочину, у ЦК визначені прямо (частина друга статті 937, частина третя статті 949 ЦК).

Відповідно до ст. 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно висновку експерта, вартість будинку в результаті проведеного ремонтно- будівельних робіт, що відносяться до реконструкції, збільшилась істотно на 357637,4 гривень.

Згідно припису Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції в Закарпатській області від 15 травня 2015 року, добудова до житлового будинку АДРЕСА_1, здійснена без правовстановлюючих документів на будівництво та дозволу на право виконання будівельних робіт (а.с.100).

Із постанови про притягнення до адміністративної відповідальності №128/1007 від 19 травня 2015 року вбачається, що відповідач ОСОБА_2 Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції в Закарпатській області притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.96 КУпАП, за здійснення добудови до житлового будинку в 2008 році без будівельного паспорту та дозволу на право виконання будівельних робіт в АДРЕСА_1, до штрафу в розмірі 850 гривень(а.с.95,), який був сплачений ОСОБА_2 22 травня 2015 року (а.с.101).

Відповідно до правової позиції у справі №6-130 цс 13 Верховний Суд України, самочинним будівництвом у розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України є не тільки новостворений об'єкт, а і об'єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об'єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об'єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти не є об'єктами права власності (ч. 2 ст. 376 ЦК України), а тому не можуть бути предметом поділу (виділу) згідно із нормами ст. ст. 364, 367 ЦК України.

З врахування зазначеного суд першої інстанції зробив вірний висновок про те, що реконструйований самочинно спірний житловий будинок АДРЕСА_1 не може бути об'єктом права власності і предметом поділу.

З врахуванням наведеного суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,

Керуючись ст.ст.308, 312 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 04 серпня 2015 року- залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: