У Х В А Л А

іменем україни

28 січня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О. П.,

суддів: Амеліна В. І., Остапчука Д. О.,

Гончара В. П., Савченко В. О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 13 березня 2014 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 18 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») звернулося до суду з указаним позовом, у якому, посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору «Автопакет» від 05 вересня 2008 року № 68/П/67/2008-980, просило стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4, як поручителя, 501 888 грн 97 коп. заборгованості за вказаним договором та судові витрати.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 13 березня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «КБ «Надра» 501 888 грн 97 коп. заборгованості за кредитним договором від 05 вересня 2008 року № 68/П/67/2008-980.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «КБ «Надра» 3 654 грн судового збору.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 18 вересня 2014 року заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 13 березня 2014 року в частині солідарного стягнення з відповідачів судового збору змінено, стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «КБ «Надра» 1 827 грн судового збору з кожного. У решті рішення суду залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалені у справі судові рішення просить скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_3 належним чином не виконував умови кредитного договору, тому позивач має право на дострокове стягнення з нього заборгованості за кредитом з урахуванням відсотків, пені, штрафу, комісії та інфляційних втрат солідарно з ОСОБА_4, як поручителя.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з відповідачів судового збору та ухвалюючи в цій частині нове рішення про стягнення з кожного по 1 827 грн судового збору, апеляційний суд виходив із того, що приписами ст. 88 ЦПК України не передбачено стягнення судового збору в солідарному порядку.

Проте з такими висновками судів повністю погодитись не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 05 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір «Автопакет» № 68/П/67/2008-980, згідно з умовами якого банк надав відповідачу споживчий кредит у розмірі 212 500 грн зі строком повернення до 05 вересня 2015 року та сплатою 20,8 % річних за користування кредитом. Щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 4 911 грн 11 коп.

18 серпня 2010 року сторони уклали додаткову угоду № 1 до вказаного кредитного договору.

Відповідно до п. 3.2 вказаного договору з урахуванням внесених змін додатковою угодою в якості забезпечення виконання ОСОБА_3 своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, комісії, штрафних санкцій та інших платежів, передбачених кредитним договором, ОСОБА_4 поручилася солідарно та в повному обсязі відповідати перед позивачем за неналежне виконання ОСОБА_5 взятих на себе зобов'язань, що витікають з умов кредитного договору.

Позичальник і поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники (п. п. 3.2.2 договору).

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Наслідки порушення договору позичальником визначені ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, якими передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Обґрунтовуючи підстави позову, ПАТ «КБ «Надра» посилалось на те, що ОСОБА_3 належним чином не виконував зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 22 листопада 2013 року виникла загальна заборгованість за кредитним договором у сумі 501 888 грн 97 коп., із яких: 199 157 грн 30 коп. - заборгованість за кредитом; 107 443 грн 08 коп. - заборгованість за відсотками, 18 559 грн 82 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту, 173 535 грн 27 коп. - штраф за порушення умов кредитного договору, 1 493 грн 68 коп. - несплачені комісії, 1 699 грн 82 коп. - сума індексації за період прострочення платежів, яку позивач просив стягнути солідарно з відповідачів.

Пунктом 4.2.3 договору передбачено право банку вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у випадках, передбачених п. п. 4.2.3.1-4.2.3.7 цього договору.

Відповідно до п. 4.3.7 договору позичальник зобов'язаний протягом тридцяти календарних днів з дати одержання повідомлення кредитора згідно з п. 4.2.3 цього договору про невиконання вимог п. п. 4.2.3.1-4.2.3.7 цього договору повернути в повному обсязі кредит, нараховані проценти, комісії, штрафи, пеню.

Банк набуває право вимагати від поручителя виконання зобов'язання, що виникає з цього договору, за умови, якщо в установлений договором строк виконання позичальником зобов'язання в цілому чи в будь-якій його частині вони не будуть виконані, а також за умови обов'язкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов'язання позичальника в цілому (або в тій чи іншій частині). Поручитель зобов'язаний виконати взяті на себе зобов'язання за цим договором не пізніше трьох банківських днів з моменту отримання повідомлення від банку. У повідомленні повинно бути визначено розмір невиконаних позичальником зобов'язань, а також розрахунок суми штрафних санкцій, що необхідно сплатити. Повідомлення, що направляється банком поручителю, повинно бути здійснено в письмовій формі і буде вважатись поданим належним чином, якщо воно надіслано рекомендованим чи цінним листом (за адресою, що вказана у договорі) чи надано особисто поручителю (п. п. 3.2.5, 3.2.6, 3.2.7, 3.2.8 договору).

Отже, сторони в договорі визначили порядок, за умов якого у позичальника та поручителя виникає обов'язок дострокового повернення залишку неповернутої суми кредиту. Можливість врегулювання на власний розсуд своїх відносин в цій частині відповідає положенням ст. 6 ЦК України.

У той же час у матеріалах справи відсутні будь-які докази надсилання на адресу відповідачів письмової вимоги про дострокове повернення кредиту та інших платежів у зв'язку з несвоєчасним виконанням зобов'язання. З огляду на те, що з позовом до суду банк звернувся у лютому 2014 року, суди не перевірили, чи настав строк виконання основного зобов'язання у порядку, передбаченому договором, та чи виник у зв'язку з цим у поручителя обов'язок з повернення основної суми кредиту.

На порушення приписів ст. ст. 212-214, 303 ЦПК України суди на вказане уваги не звернули, не визначились із характером спірних правовідносин та правовою нормою, яка підлягає застосуванню до них, не надали належної оцінки факту відсутності надсилання на адреси відповідачів листів-вимог про дострокове погашення заборгованості.

Крім того, ухвалюючи рішення про стягнення солідарно з відповідачів 173 535 грн 27 коп. штрафу за порушення умов кредитного договору, суди не звернули уваги на те, що у розрахунку кредитної заборгованості, доданого до позовної заяви позивачем, не зазначено дати нарахування такого штрафу, від якої суми та в якому процентному співвідношенні був нарахований штраф у такому розмірі.

Разом із тим, визначаючи розмір пені, нарахованої на прострочену заборгованість, в сумі 18 559 грн 82 коп., суди не звернули уваги на те, що відповідно до вимог про стягнення неустойки застосовується позовна давність в один рік (ч. 2 ст. 258 ЦК України).

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Отже, стягнення пені обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

У той же час із доданого позивачем розрахунку кредитної заборгованості вбачається, що розмір пені обчислено, починаючи з 22 листопада 2012 року, а з позовом позивач звернувся у лютому 2014 року.

З огляду на зазначене судам необхідно було перевірити правильність наданого позивачем розрахунку кредитної заборгованості, пені, штрафу та комісії та з урахуванням встановлених обставин вирішити спір по суті.

Порушення судами при розгляді справи норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення, тому ухвалені у справі судові рішенні не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 13 березня 2014 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 18 вересня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О. П. Касьян

Судді: В. І. Амелін

В. П. Гончар

Д. О. Остапчук

В. О. Савченко