Провадження №22ц/784/339/15 Головуюча в першій інстанції Подзігун Г.В.
Доповідач в апеляційній інстанції Довжук Т.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Довжук Т.С.,

суддів: Коломієць В.В., Шолох З.Л.,

при секретарі судового засідання Свіщуку О.В.,

за участю стягувача ОСОБА_3,

представника боржника ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу житлово-комунального підприємства Полігонівської сільської ради "Мрія-Т"

на судовий наказ, виданий Центральним районним судом м. Миколаєва 29 серпня 2014 року за заявою

ОСОБА_3

про видачу судового наказу про стягнення з житлово-комунального підприємства Полігонівської сільської ради "Мрія-Т" (далі - ЖКП "Мрія-Т") заборгованості по заробітній платі,

ВСТАНОВИЛА:

29 серпня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою видачу судового наказу про стягнення з ЖКП "Мрія Т" заборгованості по заробітній платі в розмірі 8 945 грн. 39 коп.

Того ж числа Центральним районним судом м. Миколаєва видано судовий наказ про стягнення з ЖКП "Мрія Т" на користь ОСОБА_3 заборгованості по заробітній платі в розмірі 8 945 грн. 39 коп.

26 вересня 2014 року ЖКП "Мрія-Т" скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 105 ЦПК України, подало заяву про скасування судового наказу.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 листопада 2014 року у задоволенні заяви ЖКП "Мрія-Т" відмовлено.

В апеляційній скарзі ЖКП "Мрія-Т" просить судовий наказ скасувати та роз'яснити ОСОБА_3 право на звернення до суду для вирішення даного спору в позовному провадженні. На думку апелянта судовий наказ виданий з порушенням норм процесуального права та без повного і всебічного з'ясування обставин справи.

Заслухавши суддю-доповідача, стягувача та представника боржника, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1-2 ст. 95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23 грудня 2011 року "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження", наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК України), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 ЦК України).

Пунктом 12 вказаної постанови передбачено, що якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати (пункт 1 частини першої статті 96 ЦПК України), судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати (Закон України від 24 березня 1995 року N 108/95-ВР "Про оплату праці", Закон України від 19 жовтня 2000 року N 2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати"). До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 березня 2012 року між Полігонівською сільською радою, на яку покладено функції з управління майном, що перебуває у комунальній власності територіальної громади, та ОСОБА_3 укладено контракт про призначення останньої на посаду директора ЖКП "Мрія Т" строком на чотири роки (а.с. 3-6).

На підтвердження наявності заборгованості підприємства по заробітній платі, останнім надана ОСОБА_3 довідку про наявність заборгованості по заробітній платі в розмірі 8945 грн. 39 коп. (а.с. 12).

Вказана сума заборгованості сторонами не оспорювалась.

Крім того, в суді апеляційної інстанції представник боржника не заперечував проти вказаної суми заборгованості та права ОСОБА_3 на її отримання.

Таким чином суд першої інстанції, видавши судовий наказ про стягнення з ЖКП "Мрія Т" на користь ОСОБА_3 заборгованості по заробітній платі в розмірі 8 945 грн. 39 коп. вірно прийшов до висновку про задоволення заяви ОСОБА_3 про видачу судового наказу.

Посилання ЖКП "Мрія-Т" в апеляційній скарзі на порушення судом норм процесуального права спростовуються вищезазначеним.

Доводи ЖКП "Мрія-Т" в апеляційній скарзі щодо існування заборгованості ОСОБА_3 перед Полігонівською сільською радою, яка виникла в результаті виявлення недостачі після інвентаризації, розмір якої становить 69 193 грн. 46 коп. не заслуговують на увагу, так як зазначена обставина не вказує на наявності спору щодо розміру заборгованості чи права ОСОБА_3 на її отримання.

Нормою частини 3 ст. 10 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57- 60 ЦПК України.

Частина 1 ст. 58 ЦПК України визначає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судовий наказ винесений відповідно до вимог процесуального права та скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 95, 96, 103, 105-1, 309-1 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу житлово-комунального підприємства Полігонівської сільської ради "Мрія-Т" відхилити.

Судовий наказ, виданий Центральним районним судом м. Миколаєва 29 серпня 2014 року за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення з житлово-комунального підприємства Полігонівської сільської ради "Мрія-Т" заборгованості по заробітній платі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді