АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 193/1264/14-ц Головуючий в 1 інстанції
Провадження № 22-ц/774/172/К/15 Шумська О.В.
Категорія № 27 (1) Доповідач Братіщева Л.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді: Братіщевої Л.А.,

суддів: Грищенко Н.М., Чорнобук В.І.,

при секретарі: Петренко К.І.,

за участю: позивача ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про повернення боргу,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 29.01.2010 року за письмовим договором позики, посвідченого приватним нотаріусом, вона позичила відповідачу ОСОБА_4 3000 Євро, що станом на день укладання договору було еквівалентно 33602,00 грн., яку він повинен був повернути в строк до 30 січня 2011 року, який за взаємною згодою був продовжений до 2014 року. За період з 2011 року по 2014 року відповідач повернув тільки частину боргу, а саме: 13 вересня 2012 року - 800 Євро та 14 листопада 2013 року - 1400 Євро, що було зафіксовано в договорі позики їх підписами. На сьогоднішній день ОСОБА_4 відмовляється повернути залишок боргу у сумі 800 Євро, мотивуючи тим, що курс Євро по відношенню до гривні піднявся. Станом на 25 червня 2014 року, відповідно до курсу Євро, встановленому НБУ - 1618,0797 грн. за 1 Євро, борг в національній валюті становить 12944 грн. 64 коп. Також, неправомірною поведінкою зі сторони відповідача їй завдана матеріальна шкода, яку оцінює в 12180 грн. Просила стягнути з ОСОБА_4 на свою користь заборгованість за договором позики в розмірі 12944 грн. 64 коп. та моральну шкоду в розмірі 12180 грн.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2014 року, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошовий борг в сумі 12944,64 грн. та судовий збір в сумі 243,60 грн. В іншій частині відмовлено, як необґрунтованих.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та закрити провадження по справі. Вважає, що позивачем не доведено, яку саме суму боргу їй було повернути відповідачем, оскільки проведена експертиза свідчить, що в договорі позики мала місце зміна первинного тексту шляхом підчитки штрихів первинного запису перед цифрою «4». Стверджує, що повернув позивачу борг повністю, та за вимогою віддав ще й відсотки, а позивач відмовляється повертати договір позики.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що 29 січня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Софіївського районного нотаріального округу Дніпропетровської області р-р. № 120, відповідно до якого позикодавець передала, а позичальник прийняв у власність 3000 Євро строком на 1 рік - до 30 січня 2011 року. Зазначену суму грошей, а саме 33602,00 грн., яка буде не менша 3000 Євро на день повернення боргу, позичальник зобов'язується повернути позикодавцю в строк до 30 січня 2011 року (а.с. 6). За взаємною згодою, як зазначає в позові ОСОБА_2, договір позики був продовжений до 2014 року.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача суд першої інстанції виходив з того, що між позивачем і відповідачем був укладений договір позики, який не виконаний відповідачем належним чином.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно із ст. ст.1047 ЦК України Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.

У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Частина 1 ст. 1049 ЦК України покладає на позичальника обов'язок повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як передбачено ч.3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Тобто зобов'язання позичальника припиняються належним виконанням і з цього часу боржник є особою, яка повністю виконала свої боргові зобов'язання, про що також зазначено й в ст. 599 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про критичне ставлення до пояснень відповідача щодо повної сплати суми боргу, а також відсотків та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги в цій частині, оскільки відповідач, всупереч вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не надав доказів виконання зобов'язання за договором позики у повному обсязі, про що свідчить і наявність договору позики у позивача, а ні у відповідача, як того вимагає ч. 3 ст. 545 ЦК України, а сплата відсотків не передбачена договором позики і відповідачем не підтверджена.

Таким чином, колегія вважає, що висновки суду щодо невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором позики, відповідають встановленим обставинам справи та підтверджується оригіналом договору позики, який знаходиться у позивача та наданий суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що суд першої інстанції сприймає на віру твердження позивача про те, що знищена в тексті цифра, яка розташована перед цифрою 400, є одиницею, в той час як згідно висновку експерта - встановити зміст первинного запису не вдалося зважаючи на повне видалення поверхневого шару паперу з штрихами первинного запису.

Відповідно до висновку судово-графологічної експертизи від 23.09.2014 року № 58/06-294, в договорі позики від 29.01.2010 року могла мати місце заміна первинного змісту документа шляхом підчистки штрихів первинного запису перед цифрою «4» в рукописному записі «… 400 євро получила», розташованому на зворотній стороні даного договору. Встановити зміст первинного запису не вдалося зважаючи на повне видалення поверхневого шару паперу з штрихами первинного запису. Вирішити питання в категоричній формі не вдалося зважаючи на наявність пошкодження документа у вигляді розриву паперу від нижнього краю до запису «13.09.2012р. 800 євро получила», що ускладнило однозначну оцінку виявлених ознак, оскільки вони могли виникнути як внаслідок підчистки, так і в результаті розриву документа і деформації паперу. Інших змін первинного змісту документа під час дослідження не виявлено (а.с. 42-44).

Колегія суддів не приймає до уваги вищевказані доводи відповідача та погоджуються із зазначенням суду першої інстанції того, що позивач в судовому засіданні підтвердила той факт, що дійсно перед цифрою «400» в договорі позики стояла цифра «1», тобто в загальній сумі відповідач сплатив борг у сумі 2200 Євро.

Інші доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: