Ухвала

іменем україни

28 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Коротуна В.М.,

Парінової І.К., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстрації, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04 вересня 2014 року та рішення апеляційного суду Рівненської області від 29 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі - ТОВ ФК «Вектор Плюс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, мотивуючи вимоги тим, що 18 червня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (далі - ВАТ «Сведбанк»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк»), та ОСОБА_3, укладено договір № 1701/0608/71-102, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 27 600 доларів США. З метою забезпечення зобов'язань за кредитним договором того ж дня між банком та позичальником укладено договір іпотеки № 1701/0608/71-102-Z-1, предметом якого є двокімнатна квартира АДРЕСА_1. 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладено договір факторингу № 15, відповідно до умов якого банк відступив фактору право вимоги за кредитними договорами та договорами іпотеки, укладеними в забезпечення кредитних договорів. Посилаючись на те, що ОСОБА_3 свої зобов'язання за договорами належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 11 листопада 2013 року утворилася заборгованість у розмірі 24 604 долари 50 центів США, що еквівалентно 196 663 грн 80 коп., позивач просив у рахунок погашення вказаної заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій та виселити відповідача й інших осіб, які з ним проживають, зі спірного будинку зі зняттям з реєстраційного обліку.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04 вересня 2014 року в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 29 жовтня 2014 року рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04 вересня 2014 року скасовано. Ухвалено нове рішення про відмову в позові з інших правових підстав.

У касаційній скарзі ТОВ «ФК «Вектор Плюс» просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, і направити справу на новий розгляд.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 18 червня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_3 укладено договір № 1701/0608/71-102, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 27 600 доларів США строком до 17 червня 2038.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 18 червня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого позичальник передав в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» і ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладено договір факторингу № 15, згідно з яким останнє набуло право вимоги за кредитними договорами та договорами іпотеки, укладеними в забезпечення кредитних договорів.

Відповідно до витягу з реєстру заборгованості боржників № 1-б, що є додатком до договору факторингу, ТОВ «ФК «Вектор Плюс» набуло право вимоги за кредитним договором та договором забезпечення зобов'язань, укладеними з ОСОБА_3

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із недоведеності факту передачі позивачу прав вимоги за договорами кредиту та іпотеки, а також з того, що ОСОБА_3 не був повідомлений про перехід права вимоги до позивача.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи рішення про відмову у позові, апеляційний суд виходив із того, що при вирішенні даного спору підлягає застосуванню Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який забороняє примусове стягнення чи відчуження нерухомого майна, переданого в заставу чи іпотеку на забезпечення виконання кредитних договорів, отриманих в іноземній валюті, при цьому наявні всі умови для застосування цього Закону.

Такі висновки суду апеляційної інстанції відповідають вимогам закону та ґрунтуються на фактичних обставинах справи.

Згідно з ч. 1 ст. 7, ст. 33 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до Закону України від 03 червня 2014 року № 1304 «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно.

Обов'язковою умовою застосування зазначеного закону є використання предмета іпотеки як місця постійного проживання майнового поручителя та відсутності іншого нерухомого житлового майна.

Таким чином суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для застосування норм Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки матеріали справи не містять доказів наявності у відповідачів іншого житла на праві власності.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставинами, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи судом допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, отже колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» відхилити.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 29 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

В.М. Коротун

І.К. Парінова

С.П. Штелик