АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Мараєва Н.Є
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2015 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_3

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 вересня 2014 р.

в справі за позовом ПАТ Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2,

ОСОБА_3

про стягнення заборгованості за кредитним договором

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 вересня 2014 р. частково задоволено позов ПАТ Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме: стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором в розмірі 4 640 063,73 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» судовий збір по 1720,50 грн. з кожного; в решті позову відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, дана справа розглядалася судами неодноразово.

Так, рішенням Апеляційного суду м.Києва від 2.02.2015 р. було частково задоволено апеляційні скарги ПАТ КБ «Надра» та представника ОСОБА_2; було скасоване вказане рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11.09.2014 р. та постановлено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, а саме : стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором в розмірі 613 719,41 дол. США, що еквівалентно 4 905 459,27 грн.; стягнуто ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Надра» судовий збір в сумі 3 441,00 грн. з кожного.

Ухвалою ВССУ від 30.04.2015 р. було відхилено касаційну скаргу ОСОБА_2, і вказане рішення Апеляційного суду м.Києва від 2.02.2015 р. було залишено без змін.

29.07.2015 р. апеляційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11.09.2014 р. та заяву про поновлення строку на подачу апеляційної скарги, яка була задоволена, подав представник ОСОБА_3

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 просить це рішення скасувати, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, на те, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.11.2007 р. між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 67/П/76/2007-840, за умовами якого банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі 364 721,37 дол. США на строк до 26.11.2032 з відсотковою ставкою 12,39% річних та з комісією у розмірі 1,25%.

Згідно п.2.1 кредитного договору в забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, інших платежів, передбачених цим договором, а також, можливих штрафних санкцій, позичальник укладає з банком у зазначені нижче строки наступні договори : в день укладення цього договору, договір застави майнових прав по договору купівлі-продажу цінних паперів № Б-363/81-06-2/2007-001 від 26.11.2007 р., за умовами якого позичальник передає банку в заставу майнові права, оціночною вартістю 2 273 880,00 грн.;

впродовж трьох днів з моменту повідомлення позичальника про факт реєстрації права власності на нерухоме майно в обмін на документ, що підтверджує право власності на нерухоме майно - нотаріально оформлений договір іпотеки нерухомості на квартиру АДРЕСА_1

29.11.2007 р. між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель ОСОБА_3 поручився перед банком за належне виконання позичальником ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором, зокрема, поручитель зобов'язався відповідати у повному обсязі належним йому на праві власності майном та грошовими коштами за невиконання позичальником договору.

Також встановлено, що ВАТ «КБ «Надра» свої зобов'язання за кредитним договором щодо надання коштів в кредит ОСОБА_2 виконав належним чином, проте ОСОБА_2,- своїх зобов'язань щодо повернення кредитних коштів та процентів належним чином не виконував, у зв'язку із чим за ним утворилась заборгованість, яка станом на жовтень 2013 р. становила 613 719,41 дол.США, що за офіційним курсом НБУ становить 4 905 459,27 грн.

З розрахунку суми боргу за кредитним договором № 67/П/76/2007-840 вбачається, що станом на жовтень 2013 р. загальна сума заборгованості за кредитом становить 613 719,41 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на 2.10.2013 р. становить 4 905 459,27 грн., і складається з : заборгованість за кредитом - 356 476,43 дол. США, що за офіційним курсом НБУ становить 2 849 316,10 грн.; заборгованість по сплаті відсотків - 194 571,09 дол. США, що за офіційним курсом НБУ становить 1 555 206,72 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту за період з 02.10.2012 р. по 13.09.2013 р. - 26 199,76 дол. США, що за офіційним курсом НБУ становить 209 414,68 грн.; штраф за порушення умов договору - 36 472,13 дол.США, що за офіційним курсом НБУ становить 291 521,77 грн.

Згідно п. п. 4.2.3, 5.2, 5.3 вказаного кредитного договору банк має право, зокрема, вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій. У випадку прострочення виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений п. 3.3.3 цього договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. У разі порушення позичальником вимог п. 4.3, за виключенням п.п. 4.3.8 та 4.3.9 цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту.

Згідно ст.ст.1050, 1054 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п.29 постанови Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 р. вбачається, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Передбачене статтею 1050 ЦК право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним.

Згідно ст.ст.192, 533 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Згідно ст.5 Декрету КМ України № 15-93 від 19.02.1993 «Про систему валютного регулювання і контролю» Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій. Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового зв'язку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання.

Таким чином, враховуючи положення ст.ст.192, 533 ЦК України та ст. 5 Декрету КМ України № 15-93 від 19.02.1993 р. «Про систему валютного регулювання і контролю» вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Враховуючи викладене та обставини справи, судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не дотримано вимог ст.ст.192, 533 ЦК України та ст.5 Декрету КМ України № 15-93 від 19.02.1993 р. «Про систему валютного регулювання і контролю», в результаті чого невірно стягнуто заборгованість в національній валюті, оскільки, кредитний договір укладено в іноземній валюті, тому, грошова сума за таким кредитним договором підлягає стягненню в іноземній валюті із зазначенням гривневого еквіваленту.

Також, судом апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції стягнуто заборгованість по сплаті відсотків за відсотковою ставкою 12,49 % річних, в той час як відсоткова ставка за спірним кредитним договором становить 12,39 % річних, у зв'язку із чим сума заборгованості по сплаті відсотків судом першої інстанції стягнута невірно.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позов слід задовольнити частково шляхом солідарного стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором в сумі 613 719,41 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 2.10 2013 р. становить 4 905 459,27 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 356 476,43 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на 2.10.2013 р. становить 2 849 316,10 грн.; заборгованість по сплаті відсотків - 194 571,09 дол. США, що за офіційним курсом НБУ становить 1 555 206,72 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту за період з 02.10.2012 р. по 13.09.2013 р. - 26 199, 76 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на 2.10.2013 р. становить 209 414,68 грн.; штраф за порушення умов договору - 36 472,13 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на 2.10.2013 р. становить 291 521,77 грн., оскільки, відповідачами належним чином не виконано зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, чим порушено умови кредитного договору та вимоги чинного законодавства.

Що стосується розрахунку суми пені за прострочення сплати мінімального платежу за кредитним договором, то його не може бути взято до уваги, оскільки, він не підтверджується належними доказами.

Також не можуть бути взяті до уваги доводи апеляційної скарги, в т.ч. і стосовно припинення поруки та пропуску строку позовної давності щодо пред»явлення вимоги до поручителя, оскільки, вказані в апеляційній скарзі обставини вже були предметом судового дослідження при постановленні попередніх рішень і судові рішення про стягнення боргу також і з поручителя набрали чинності.

За таких обставин, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 вересня 2014 р. не можна визнати законним і обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 309, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 вересня 2014 р. в справі за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 67/П/76/2007-840 від 29.11.2007 р. в сумі 613 719,41 дол. США (шістсот тринадцять тисяч сімсот дев'ятнадцять доларів США 41 центів), що еквівалентно 4 905 459,27 грн. (чотири мільйони дев'ятсот п'ять тисяч чотириста п'ятдесят дев'ять гривень 27 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Надра» судовий збір в сумі 3 441,00 грн. (три тисячі чотириста сорок одна гривня 00 копійок) - по 1720,50 грн. (одна тисяча сімсот двадцять гривень 50 копійок) з кожного.

Рішення може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :