Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Є. у. № 333/3506/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Дмитрієва М.М.
№ провадження
22-ц/778/5620/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Боєвої В.В.,

Суддів Коваленко А.І., Кримської О.М.,

при секретарі: Бурак А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Кредитної спілки «Спілка пенсіонерів України» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 серпня 2015 року в справі за позовом Кредитної спілки «Спілка пенсіонерів України» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, треті особи Служба по справах дітей Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради, Відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Комунарського РВ Запорізької МВ ГУМВС України в Запорізькій області про виселення,

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2015 року КС «Спілка пенсіонерів України» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 про виселення.

Позивач зазначав, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2012 року з відповідачів на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором та звернуто стягнення на жилий будинок № 56 по вулиці Політкаторжан у м. Запоріжжі, який знаходиться в іпотеці. Оскільки у вказаному будинку на цей час мешкають відповідачі, це перешкоджає виконанню рішення суду. 10 квітня 2015 року КС «Спілка Пенсіонерів України» направила відповідачам письмову вимогу про звільнення житлового будинку у 30-денний строк. Однак, до цього часу вказана вимога відповідачами не виконана, спірний житловий будинок не звільнено.

Посилаючись на ці обставини, просили виселити ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, неповнолітню ОСОБА_3С, ІНФОРМАЦІЯ_1, з житлового будинку № 56 по вулиці Політкаторжан у м. Запоріжжі без надання іншого житлового приміщення.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 серпня 2015 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, КС «Спілка пенсіонерів України» подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга має бути відхилена з наступних підстав.

Згідно статті 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

У відповідності до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

При вирішенні спору суд першої інстанції посилався на положення частин 1, 2 статті 40 Закону України «Про іпотеку», якими врегульовано порядок виселення мешканців з житлового приміщення, яке є предметом іпотеки.

Відмовивши у задоволенні позову, суд виходив з того, що відповідачі не отримали від позивача вимогу про виселення, крім того, неможливо виселити з цього будинку неповнолітню ОСОБА_6.

Основний довід апеляційної скарги полягає в тому, що суд першої інстанції неправильно застосував приписи статті 40 Закону України «Про іпотеку», оскільки мешканці знають про таку вимогу та про необхідність виселення з будинку, виходячи з того, що вже були інші судові рішення з цього приводу і в судових засіданнях відповідачі були присутніми.

Також апелянт вказує, що відповідачі навмисно не отримують вимогу про виселення, тим самим затягуючи вирішення питання про виселення.

Такі доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження при апеляційному розгляд.

Судом встановлено, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2012 року на користь позивача було стягнуто 256 385 грн. 67 коп. та звернуто стягнення на жилий будинок № 56 по вул. Політкаторжан в м. Запоріжжі шляхом проведення прилюдних торгів та направлення коштів від реалізації будинку на погашення заборгованості.

Постановою державного виконавця Комунарського РВВС ЗМУЮ від 08 липня 2013 року відкрито виконавче провадження ВП № 38754359 про звернення стягнення на предмет іпотеки жилий будинок № 56 по вул. Політкаторжан в м. Запоріжжі (а. с. 4).

В ході виконання вказаного судового рішення державним виконавцем виявлено, що у вказаному жилому будинку без відома іпотекодержателя були зареєстровані ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та неповнолітня ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 6).

Також в ході виконання судового рішення на запит начальника Комунарського ВДВС Запорізького МУЮ було отримано відповідь з районної адміністрації Запорізької міської Ради по Комунарському району з якої видно, що районна адміністрація, як орган опіки та піклування, відмовляє в наданні дозволу на реалізацію житлового будинку 56 по вул.. Політкторжан у м. Запоріжжі у зв'язку з тим, що вчинення правочину призведе до звуження обсягу існуючих житлових прав та порушення охоронюваних законом інтересів ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована та проживає в цьому будинку (а. с. 8).

Також позивач вказував, що КС «Спілка пенсіонерів України» направила 04.04.2015 року на адресу відповідачів вимогу про виселення, проте у зазначений у вимозі 30-денний строк мешканці не звільнили цей будинок (а. с. 9; 10-11).

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд виселити відповідачів з будинку № 56 по вул. Політкаторжан в м. Запоріжжі.

Відмовивши в задоволенні позовних вимог КС «Спілка пенсіонерів України» суд першої інстанції виходив з того, що в справі відсутні докази отримання відповідачами вимоги про виселення, яку позивач надсилав на адресу відповідачів 04.04.2015 року. Також суд вважав за неможливе виселити з цього будинку неповнолітню ОСОБА_6.

З урахуванням вимог статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно частин 1, 2 статті 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено частиною 3 статті 109 ЖК України.

У пункті 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

З огляду на вищевикладене судова колегія вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог КС «Спілка пенсіонерів України» про виселення відповідачів з жилого будинку відповідає вимогам закону та обставинам справи, оскільки в справі відсутні докази отримання відповідачами вимоги про виселення, яку позивач надсилав на адресу відповідачів 04.04.2015 року. Також є вірним та таким, що узгоджується з нормами матеріального права висновок суду першої інстанції щодо неможливості виселення з цього будинку неповнолітньої ОСОБА_6.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому судова колегія вважає, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргукредитної спілки «Спілка пенсіонерів України» відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: