Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Гулька Б.І., Лесько А.О., Хопти С.Ф., Черненко В.А.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції, ОСОБА_2, треті особи: публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», товариство з обмеженою відповідальністю «Люкстрейдкомпані Київ», про визнання прилюдних торгів недійсними; за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», ОСОБА_2, треті особи: Богунський відділ державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції, товариство з обмеженою відповідальністю «Люкстрейдкомпані Київ», ОСОБА_1, про визнання прилюдних торгів недійсними за касаційними скаргами публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», товариства з обмеженою відповідальністю «Люкстрейдкомпані Київ», ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 2 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 22 жовтня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати недійсними: прилюдні торги від 8 липня 2013 року по реалізації квартири АДРЕСА_1; протокол приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» (далі - ПП «СП «Юстиція») від 8 липня 2013 року № 14/207/13/А-1 та акт Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції від 15 липня 2013 року про проведені публічні торги.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 23 липня 2013 року він отримав лист від ПП «СП «Юстиція» про те, що 8 липня 2013 року відбулись прилюдні торги з реалізації вищевказаної квартири, яка належить йому. Вказував, що реалізація квартири здійснювалась у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого листа, виданого 16 листопада 2010 року Богунським районним судом м. Житомира, про стягнення в солідарному порядку з нього та ОСОБА_3 на користь АТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованості по кредиту у розмірі 526 190 грн 64 коп. Зазначав, що ПП «СП «Юстиція», з яким укладено договір про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, не виконало обов'язок забезпечення безперешкодного прийняття всіх заяв на участь у прилюдних торгах і вільного доступу покупців до місця проведення торгів. Вказував, що товариство з обмеженою відповідальністю «Люкстрейдкомпані Київ» (далі - ТОВ «Люкстрейдкомпані Київ») бажало брати участь у проведенні торгів та сплатило гарантійний внесок, проте їм чинились перешкоди щодо подання необхідних документів та оформлення заявки на участь у торгах.

У жовтні 2013 року публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулось до суду з позовом про визнання прилюдних торгів та протоколу їх проведення від 8 липня 2013 року недійсними, посилаючись на те, що представника ТОВ «Люкстрейдкомпані Київ» було недопущено до участі у торгах. Зазначало, що представник банку фактично з'явився в обумовлений час до визначеної за повідомленням про проведення торгів адреси, однак процедура проведення торгів не здійснювалась. Учасники були відсутні.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 2 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 22 жовтня 2014 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відмовлено.

У касаційній скарзі публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов та позов ОСОБА_1 у повному обсязі.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов.

У касаційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю «Люкстрейдкомпані Київ», посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 у повному обсязі.

Касаційні скарги ОСОБА_1, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Люкстрейдкомпані Київ» підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що оспорені прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна відбулися з дотриманням «Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна», затвердженого наказом Міністерства юстиції від 27 жовтня 1999 року № 68/5 та ст. 46 Закону України «Про іпотеку».

Проте погодитись з таким висновком судів не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення не відповідають.

Судами установлено, що 8 липня 2013 року ПП «СП «Юстиція» на виконання договору від 9 червня 2013 року було проведено прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1, про що було складено протокол №14/207/13/А-1, зазначено покупців і запропоновані ними суми. Переможцем торгів став ОСОБА_2

Богунським відділом державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції 9 липня 2013 року було зареєстровано клопотання ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про здійснення рецензування.

15 липня 2013 року головним державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції, на підставі протоколу №14/207/13/А-1 проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, складено акт про проведені публічні торги, який було затверджено начальником Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції.

Згідно із ч. 2 ст. 16, ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених чч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином.

Таким чином, ураховуючи, те що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину (ст. ст. 203, 215 ЦК України).

Необхідно також зазначити, що оскільки виходячи зі змісту ч.1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 та зареєстрованого в зазначеному Міністерстві 2 листопада 1999 року за № 745/4838.

Правила проведення прилюдних торгів визначені Тимчасовим положенням про порядок проведеня прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, за яким прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (п. 2.2 Тимчасового положення).

Тимчасовим положенням передбачені певні правила проведення прилюдних торгів, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна) (розд. 3); по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розд. 4); по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розд. 6).

При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року № 6-174цс12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Судами установлено, що 31 травня 2013 року Богунським відділом державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції на адресу ОСОБА_1, ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» направлено звіт про проведення незалежної оцінки по визначенню ринкової вартості майна, яка становить 178 475 грн.

Вказаний звіт ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» отримав 31 травня 2013 року, а ОСОБА_1 - 8 червня 2013 року.

ОСОБА_1, не погоджуючись з оцінкою майна, 12 червня 2013 року подав заяву про її рецензування.

Порядок реалізації арештованого майна передбачено Законом України "Про виконавче провадження", Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 21 квітня 2005 року № 74/5, (далі - Інструкція) та Тимчасовим положенням. Питання реалізації іпотечного майна регулюється також нормами Закону України "Про іпотеку".

За змістом статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що згідно з цим Законом підлягають примусовому виконанню.

Примусова реалізація заставленого майна як стадія виконавчого провадження є сукупністю правовідносин (урегульованих Законом України "Про виконавче провадження", ЦК України та іншими нормативно-правовими актами), які в процесі примусового виконання виникають і реалізуються між органами й посадовими особами, які здійснюють примусову реалізацію судових рішень, та особами, які беруть участь у виконавчому провадженні чи залучаються до проведення виконавчих дій відповідно до Закону.

Частиною третьою статті 62 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 58 Закону України "Про виконавче провадження" визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Частинами другою, третьою та четвертою статті 58 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено право сторін виконавчого провадження оскаржити результати оцінки майна та порядок їх оскарження до передачі майна на реалізацію.

У разі коли сторона виконавчого провадження не реалізувала своє право оскарження звіту суб'єкта оціночної діяльності в передбачений законом строк, цей звіт про оцінку майна набуває чинності і є підставою для реалізації майна з прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною у звіті (частина п'ята статті 58, частина третя статті 62 Закону України "Про виконавче провадження", частина друга статті 43 Закону України "Про іпотеку).

Суди, ухвалюючи рішення, вищевказаного не врахували, належної оцінки доводам позивачів щодо оспорення ОСОБА_1 звіту від 31 січня 2013 року не надали, не звернули уваги на те, що не була розглянута рецензія на оцінку майна, що вплинуло на ціну квартири.

Крім того, суди не взяли до уваги доводи ТОВ «Люкстрейдкомпані Київ» про те, що його не було повідомлено про дату проведення прилюдних торгів згідно з ст. 43 Закону України "Про іпотеку", що є порушення процедури проведення торгів, та доводи ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» щодо порушень його прав, як стягувача, та дійшли передчасного висновку про відмову у задоволенні позову.

За таких обставин ухвалені у справі судові рішення не можуть вважатись законними й обґрунтованими, тому відповідно до ст. 338 ЦПК України вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_1, публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», товариства з обмеженою відповідальністю «Люкстрейдкомпані Київ» задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 2 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 22 жовтня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко