Справа № 323/1746/15-ц
№ провадження 2/323/736/15
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

20.10.2015 м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Мінаєва М.М,

при секретарі - Тахтаул А.Л.,

в присутності

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідачів - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету ОСОБА_5 сільської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 (в особі законного представника ОСОБА_8), третя особа приватний нотаріус Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_9, про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Оріхівського районного суду Запорізької області з позовом, в якому просив визнати недійсним заповіт, посвідчений 08.10.2013 року секретарем Преображенської ради Оріхівського району Запорізької області ОСОБА_10, яким ОСОБА_11 (мати позивача) заповіла все своє майно ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірний заповіт не відповідає дійсній волі заповідача, яка часто хворіла, перенесла інсульт, у звязку з чим не завжди розуміла значення своїх дій, а тому викладена в заповіті воля заповідача викликає сумнів, оскільки, на думку позивача, справжньою волею його матері були залишення всього майна йому. Крім того, в обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що спірний заповіт посвідчений посадовою особою, яка не була належним чином уповноваженою на вчинення таких дій, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства посадові особи органів місцевого самоврядування мають бути уповноважені на вчинення нотаріальних дій рішенням відповідного виконавчого комітету місцевої ради.

В судовому засіданні представник позивача, адвокат ОСОБА_1, позовні вимоги підтримав повністю, пославшись на обставини та норми права, викладені в позовній заяві. Крім того, пояснив, що окрім зазначеного в позові, порушення порядку посвідчення спірного заповіту полягало також в тому, що він був посвідчений за відсутності свідків, коли це було обовязковим відповідно до вимог Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 року № 3306/5, а також Порядку посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 15.06.1994 року № 419 (в редакції постанови КМУ від 06.07.2006 року № 940).

Представник відповідача ОСОБА_5 сільської ради Оріхівського району Запорізької області в судове не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_10 проти позову заперечувала та пояснила, що, перебуваючи на посаді секретаря Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, під час посвідчення спірного заповіту діяла на підставі Рішення ОСОБА_5 сільської ради Оріхівського району Запорізької області від 18.11.2010 року № 04, яким на неї покладено відповідні обовязки, та надала копію цього рішення. При посвідченні спірного заповіту нею були дотримані всі вимоги щодо порядку вчинення цієї нотаріальної дії, відомості про це були внесені до відповідних електронних реєстрів.

Будучи допитаною в якості свідка в порядку ст. 184 ЦПК України, ОСОБА_3 надала суду пояснення про те, що заповідач ОСОБА_12 самостійно зявилась до ОСОБА_5 сільської ради Оріхівського району, поводилась адекватно, ознак душевної хвороби не проявляла, підстав сумніватись у її дієздатності не було. У звязку з цим необхідності залучати свідків до процедури посвідчення заповіту не було. ОСОБА_12 пояснила, що хоче залишити заповіт на користь своїх правнків, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, та предявила їх свідоцтва про народження. Зі слів заповідача ОСОБА_3 склала текст заповіту, який був прочитаний вголос заповідачем та підписаний нею. Після цього ОСОБА_12 до ОСОБА_5 сільської ради не зявлялась, заповіт не скасовувала та не змінювала.

Законний представник малолітніх відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7, їх матір ОСОБА_13, проти позову заперечувала. Пояснила, що її сини є правнуками заповідача ОСОБА_12 Протягом останнього часу перед смертю заповідача вона з синами проживала з ОСОБА_12 однією сімєю, здійснювала за нею догляд як за особою похилого віку. Заповідач дуже любила хлопчиків та самостійно, без будь-якого стороннього впливу, вирішила скласти заповіт на їх користь, що й зробила. Складання спірного заповіту відповідало дійсній волі ОСОБА_12, оскільки вона до моменту настання смерті розуміла значення своїх дій та могла керувати ними, перенесені нею хвороби відобразились на лише погіршенні можливості її самообслуговування у побуті.

Представник малолітніх відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7, адвокат ОСОБА_2 також проти позову заперечував та зазначив, що заповіт може бути визнаний недійсним виключно з підстав, передбачених статтею 1257 ЦК України, а саме у разі, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Разом з тим наявні у справі матеріали не вказують на те, що волевиявлення ОСОБА_12 не було вільним і не відповідало її волі, а навпаки, підтверджують її вільне волевиявлення. Порушень порядку складання заповіту також матеріалами справи не підтверджується. За таких обставин позов не може бути задоволений.

Третя особа просила розглянути справу без її участі.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши подані ними докази, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, яким регулюються спірні правовідносини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, за наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти.

Позивач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, є сином ОСОБА_12, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії VI-УР № 1002524, виданим ОСОБА_5 сільською радою Оріхівського району Запорізької області 20.02.1964 року.

Позивач є громадянином ОСОБА_14 Федерації та постійно проживає на її території, має статус інваліда третьої групи за законодавством ОСОБА_14 Федерації з 2008 року.

Його мати, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживала постійно у с. Преображенка Оріхівського району Запорізької області. ЇЇ онук ОСОБА_15 разом з дружиною ОСОБА_13 мав синів ОСОБА_6 та ОСОБА_7, що підтверджується відповідно Свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 061416, виданим виконкомом ОСОБА_5 сільської ради Оріхівського району Запорізької області 04.06.2007 року, та Свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 003177, виданим виконкомом ОСОБА_5 сільської ради Оріхівського району Запорізької області 27.04.2005 року.

25.07.2012 року ОСОБА_15 помер.

08.10.2013 року ОСОБА_12 склала заповіт, яким заповіла все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день її смерті, і на за законом вона матиме право, - громадянам ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вказаний заповіт був посвідчений секретарем Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області ОСОБА_3А, яка діяла на підставі Рішення ОСОБА_5 сільської ради Оріхівського району Запорізької області від 18.11.2010 року № 04, та внесений до Спадкового реєстру за номером 55123076 (номер в реєстрі нотаріальних дій - 48).

23.02.2015 року ОСОБА_12 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 317709, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області 26.02.2015 року.

11.03.2015 року приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_16 за заявою ОСОБА_13, яка діє в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_7, про прийняття спадщини, було заведено спадкову справу № 20/2015.

20.05.2015 року до вказаної спадкової справи надійшла заява про прийняття спадщини від позивача ОСОБА_4

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Заповідач ОСОБА_12 скористалась даним правом, призначивши своїми спадкоємцями правнуків ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Позивач під час розгляду справи питання про нікчемність спірного заповіту та застосування наслідків цього не порушував, а вимагав визнання його недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Водночас на підтвердження своїх посилань на те, що спірний заповіт не відповідає дійсній волі заповідача, або волевиявлення заповідача не було вільним, позивач та його представник не надали жодного доказу.

В судовому засіданні позовні вимоги обґрунтовувались представником позивача виключно посиланнями на порушення порядку нотаріального посвідчення спірного заповіту, які спочатку полягали у посвідченні спірного заповіту неповноважною особою, та пізніше у незалученні свідків.

Оцінюючи відповідні доводи представника позивача, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 4 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» у населених пунктах, де немає нотаріусів, нотаріальні дії, передбачені статтею 37 цього Закону, вчиняються уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування.

Станом на час посвідчення спірного заповіту був чинний Порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 року № 3306/5, який залишається чинним й на час розгляду справи.

Згідно п.1.2 вказаного Порядку, нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій.

Пунктом 1.4 Розділу ІІІ цього Порядку передбачено, зокрема, що при посвідченні заповіту посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу заповідача та визначає обсяг його цивільної дієздатності. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог статей 1247, 1251 Цивільного кодексу України і особисто подані ними посадовій особі органу місцевого самоврядування. Посвідчення заповітів через представників, а також заповіту від імені кількох осіб (крім подружжя) не допускається. Заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом.

Цим же пунктом передбачено, що посвідчення заповіту має відбуватися у присутності не менш як двох свідків лише у випадку, коли заповідач через свої фізичні вади не може сам прочитати текст заповіту.

Позивач не надав суду належних та допустимих доказів недотримання вказаних правил нотаріального посвідчення заповітів при посвідченні спірного заповіту, а пояснення відповідача ОСОБА_3, допитаної як свідка в порядку ст. 184 ЦПК України, спростовують ствердження позивача та його представника.

Суд також відхиляє посилання представника позивача на Порядок посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, затверджений постановою Кабінету Міністрів від 15.06.1994 року № 419 (в редакції постанови КМУ від 06.07.2006 року № 940), оскільки цей нормативно-правовий акт не регулює відносини щодо вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 212, 213 ЦПК України, позовні вимоги є незаконними і необґрунтованими.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 1223, 1233, 1235, 1247, 1257 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10-11, 61, 88, 212, 214-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_4 до виконавчого комітету ОСОБА_5 сільської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 (в особі законного представника ОСОБА_8), третя особа приватний нотаріус Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_9, про визнання недійсним заповіту, складеного ОСОБА_12 та посвідченого секретарем Преображенської сільської ради Запорізької області ОСОБА_3 08 жовтня 2013 року (номер у Спадковому реєстрі - 55123076), - відмовити.

Повний текст рішення складений 23 жовтня 2015 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Запорізької області через Оріхівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі, якщо рішення було ухвалене без участі особи, яка його оскаржує, - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_17