Провадження № 2/127/4939/15
22 вересня 2015 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Гриневича В.С.,
при секретарі: Малику О.В.
Позовні вимоги мотивовано тим, що між сторонами 02.11.2006 року був укладений кредитний договір №780/ЕК/2006-840, відповідно до умов якого ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 6000,00 дол. США для споживчих потреб, строком до 27.10.2008 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік.
Крім того, в якості забезпечення виконання ОСОБА_4 своїх зобовязань щодо погашення кредиту та інших платежів, передбачених кредитним договором, 02.11.2006 року між позивачем та ОСОБА_3 був укладений договір поруки №02/11/2006/780, відповідно до умов якого ОСОБА_3 поручилася перед позивачем за належне виконання ОСОБА_4 взятих на себе зобовязань, що виникають з кредитного договору №780/ЕК/2006-840 від 02.11.2006 року, а саме: повернути до 27.10.2008 року кредит в сумі 6000,00 дол. США, сплатити проценти за користування кредитними коштами, а також сплатити штраф та пеню у випадках та розмірах, передбачених кредитним договором.
Представник позивача в судове засідання не зявився, однак звернувся до суду із заявою, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд розгляд справи провести за його відсутності та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідачі в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, шляхом направлення повісток про виклик в судові засідання на адресу зареєстрованого місця проживання. В судове засідання 22.09.2015р. відповідачі не зявилися втретє, конверти з повістками про виклик повернулися до суду з відміткою відділення поштового звязку «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається таким, що вручене відповідачу належним чином.
Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідачів в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи.
Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у звязку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі.
Дослідивши матеріали справи та наддавши їм юридичну оцінку суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на таке.
Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.
02 листопада 2006 року між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №780/ЕК/2006-840, відповідно до умов якого, банк зобовязався надати ОСОБА_4 кредит у розмірі 6000,00 дол. США для споживчих потреб, строком до 27.10.2008 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% річних, що обчислюється виходячи з того, що у році 360 днів.(а.с. 5)
Крім того, 02 листопада 2006 року, на забезпечення виконання зобовязань, ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_5 було укладено договір поруки №02/11/2006/780, за яким остання взяла на себе обовязок відповідати за зобовязаннями позичальника ОСОБА_2, що випливають із кредитного договору №780/ЕК/2006-840 від 02.11.2006 р. (а.с. 9)
Як вбачається з статуту ПАТ КБ «Надра», в подальшому ВАТ КБ «Надра» змінило своє найменування на ПАТ КБ «Надра» - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра». (а.с. 18)
Згідно п. 2.1 Кредитного договору, надання кредиту проводиться шляхом видачі позичальнику готівки через касу Банку або сплати із позичкового рахунку розрахункових документів Позичальника, або перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника.
На виконання умов договору позивачем надано, а ОСОБА_6 отримано кредитні кошти в сумі 6000,00 дол. США. Отримання відповідачем куштів підтверджується заявою на видачу готівки № NL-2 від 02.11.2006 року, відповідно до якої ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 6000,00 дол. США, про що свідчить його підпис у вказаній заяві. (а.с. 8)
Відповідно до п. 3.1.1 Кредитного договору повернення кредиту здійснюється згідно з графіком повернення кредиту та сплати відсотків, який є невідємною частиною договору.
Згідно з п. 5.1.2. Кредитного договору Позичальник зобовязується повернути кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом відповідно до умов договору та графіку, а у випадках передбачених договором, сплатити неустойку та відшкодувати збитки.
Відповідач - ОСОБА_4 свої зобовязанання за кредитним договором №780/ЕК/2006-840 від 02.11.2006р. щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування коштами виконав частково, здійснивши погашення по кредиту на суму 7461,72 дол. США, з яких: 5776,14 дол. США зараховано позивачем на погашення заборгованості по тілу кредиту, 1675,82 дол. США на погашення відсотків за користування кредитом та 9,76 дол. США на погашення пені по кредиту.
Однак, свої зобовязання, в частині погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 223,86 дол. США відповідачем не виконано та станом на 21.05.2015р. вказана сума заборгованості не погашена.
За порушення Позичальником строків повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом Позичальник зобовязаний сплатити на користь банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення. (п. 8.1, 8.2 Кредитного договору).
Крім того, пунктом 8.3. Кредитного договору передбачено, що за порушення строків повернення кредиту та/чи сплати відсотків за користування кредитом Позичальник сплачує банку штраф у розмірі 25% від суми заборгованості по поверненню кредиту та/чи сплати відсотків, визначених на дату прострочення.
Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно положень ч.1 ст. 546 ЦК України та ст. 549 ЦК України, виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожний день прострочення виконання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України).
Поряд з цим варто зазначити, що Пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 12 Постанови №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», розяснив судам, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.
При цьому, згідно з абз. 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 N14 у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.
Що стосується солідарного стягнення заборгованості з боржника та поручителя варто зазначити наступне.
Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 договору поруки договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Дія договору припиняється після погашення кредиту й інших платежів, повязаних із виконанням зобовязань боржника за основним договором.
Крім того, відповідно до п. 5.3 вказаного договору поруки, припинення дії цього договору відбувається в порядку й у випадках, передбачених чинним законодавством України.
Згідно з частиною 1 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаю чи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).
Припинення поруки повязане, зокрема, із закінченням строку її чинності.
За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.
Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора.
Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).
Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).
Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобовязань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.
Як зазначено вище, згідно з п. 1.3 договору №780/ЕК/2006-840 від 02.11.2006р. кредит надається строком по 27.10.2008р, а тому граничний строк сплати основного зобовязання сплинув 27 жовтня 2008 року. Позивач звернувся до суду з даним позовом 03.07.2015р., тоді як шестимісячний строк для предявлення вимоги до поручителя за вказаним договором сплинув 27 квітня 2009 року, а відтак порука за договором №780/ЕК/2006-840 від 02.11.2006р. вважається припиненою.
Таким чином, позовні вимоги позивача щодо стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_7 задоволенню не підлягають.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За викладених обставин, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_4 свої зобов'язання за договорм не виконав, існує заборгованість за кредитним договором, розмір якої встановлений в судовому засіданні, права позивача є порушені і підлягають захисту, а відтак позов підлягає частковому задоволенню.
Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Отже, з відповідача слід стягнути на користь держави 243,60 грн. судового збору.
На підставі викладеного керуючись ст.ст. 526, 530, 536, 546, 549, 553, 554, 559, 610-611, 625, 629, 638, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь держави судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) 60 коп.
В решті позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повний текст рішення виготовлено 25.09.2015р.
Суддя: