Справа № 161/1521/14-ц Провадження № 22-ц/773/224/15 Головуючий у 1 інстанції: Івасюта Л.В.
Категорія: 25 Доповідач: Здрилюк О. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Здрилюк О.І., ,

суддів - Стрільчука В.А., Карпук А.К.,

при секретарі - Концевич Я.О.,

з участю пр-ка позивача - ОСОБА_1,

пр-ка відповідача - Білокриницького О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про стягнення страхового відшкодування за апеляційною скаргою відповідача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Луцького міськрайонного суду від 13 листопада 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернулася в суд із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що 29.05.2013 року між нею та відповідачем було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами № 28-0301-13-00108 (повне КАСКО) строком дії з 01.06.2013 року по 31.05.2014 року, згідно якого застраховано належний їй автомобіль Suzuki Grand Vitara, реєстраційний № НОМЕР_1. За цим договором сплатила відповідачу страховий платіж у сумі 12330 грн..

27 жовтня 2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої застрахований автомобіль зазнав пошкоджень, що підтверджено довідками ВДАІ Луцького МВ УМВС України у Волинській області.

28 жовтня 2013 року вона подала відповідачу заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, а також надала для огляду пошкоджений транспортний засіб і відповідачем складено відповідний акт огляду транспортного засобу із зазначенням наявних пошкоджень.

Вартість ремонту автомобіля згідно рахунку-фактури становить 15795,66 грн..

Відповідач відмовився виплатити страхове відшкодування, а тому, уточнивши позовні вимоги, просила стягнути з відповідача на її користь страхове відшкодування у розмірі 22744,33 грн. та відшкодувати судові витрати (а.с.136).

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 13 листопада 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_3 15795 грн. 66 коп. страхового відшкодування та 243 грн. 60 коп. судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про відмову в позові.

Вважає, що допущено невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

В апеляційному суді представник відповідача апеляційну скаргу підтримав із наведених у ній підстав та просить її задовольнити.

Представник позивача апеляційну скаргу заперечила та просить її відхилити.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції до скасування з ухваленням нового рішення про відмову в позові з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, оскільки факт настання страхового випадку підтверджено довідкою ВДАІ Луцького МВ УМВС України у Волинській області, а відповідач до уповноважених органів відносно причин, обставин та наслідків настання страхового випадку не звертався.

Проте, такі висновки суду зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст.6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Добровільне страхування у конкретного страховика не може бути обов'язковою передумовою при реалізації інших правовідносин. Види добровільного страхування, на які видається ліцензія, визначаються згідно з прийнятими страховиком правилами (умовами) страхування, зареєстрованими Уповноваженим органом.

Із матеріалів справи вбачається, що 29.05.2013 року між сторонами було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами № 28-0301-13-00108 строком дії з 01.06.2013 року по 31.05.2014 року, згідно якого позивач застрахувала автомобіль Suzuki Grand Vitara, реєстраційний № НОМЕР_1 та сплатила відповідачу страховий платіж у в розмірі 12330 грн. (а.с.4-7).

Розділом 5 Договору встановлено страхові ризики, по яких підлягає виплата страхового відшкодування.

Із довідки інспектора ВДАІ Луцького МВ про дорожньо-транспортну пригоду № 9290736 від 23.12.2013 року вбачається, що 27.10.2013 року працівниками ДАІ було зафіксовано що о 13 год. 55 хв. сталася ДТП: наїзд на належний позивачу транспортний засіб, що стоїть. Інший транспортний засіб з місця ДТП зник. Зафіксовано пошкодження передньої лівої частини автомобіля Suzuki Grand Vitara. Місце скоєння ДТП: м.Луцьк, вул.Карпенка-Карого, електроопора,1. Матеріали ДТП знаходяться у розшуку ВДАІ Луцького МВ (а.с.9).

28 жовтня 2013 року позивач подала відповідачу заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування із зазначенням причин, часу та місця ДТП, а також представником відповідача складено відповідний акт огляду пошкодженого транспортного засобу (а.с.12, 13).

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Судом встановлено, що між сторонами 29.05.2013 року було укладено цивільно-правовий договір з дотриманням усіх передбачених законодавством вимог.

Відповідно до п.п.9.3.2 укладеного між сторонами Договору, страховик має право перевіряти надану страхувальником інформацію і документи стосовно ТЗ, умов його експлуатації та зберігання, факт і обставини настання страхового випадку, розмір завданих збитків та виконання страхувальником (користувачем) зобов'язань за Договором страхування.

Згідно п.3 ч.1 ст.991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку.

Така ж підстава передбачена і п.3 ч.1 ст.26 Закону України «Про страхування».

Пунктом 15.1.4 укладеного між сторонами Договору, підставами для відмови у виплаті страхового відшкодування сторони узгодили надання страхувальником недостовірних відомостей щодо часу, місця та обставин настання страхового випадку.

Розпорядженням від 05.12.2013 року на підставі п.п.15.1.4 Договору позивачу відмовлено у виплаті страхового відшкодування, у зв'язку із наданням недостовірних відомостей щодо часу, місця та обставин настання страхового випадку (а.с.63).

Відмова відповідача обґрунтована висновком № 148-13 спеціального інженерно-технічного дослідження автомобіля, складеним 03.12.2013 року спеціалістом ДП Центр Експертних Досліджень Биковим В.І. (а.с.46-49).

Згідно даного висновку пошкодження належного позивачу автомобіля не могло статися в рамках пригоди, місце та обставини якої наведені у заяві про настання страхового випадку, а саме при нерухомому положенні даного автомобіля на проїзній частині дороги по вул.Карпенка-Карого в м.Луцьку.

Згідно ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Покликання представника позивача на те, що факт дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27.10.2013 року підтверджується належним доказом, а саме довідкою ВДАІ - не заслуговують на увагу. Не підлягають доказуванню і є обов'язковими для суду, що розглядає цивільно-правовий спір обставини щодо місця скоєння ДТП, встановлені постановою суду у справі про адміністративне правопорушення (ст.61 ЦПК України). У даному випадку така постанова суду відсутня.

Покликання представника позивача, що наданий відповідачем висновок № 148-13 спеціального інженерно-технічного дослідження автомобіля є неналежним доказом - не заслуговують на увагу з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Із матеріалів справи вбачається, що саме з цією метою за клопотанням позивача ухвалою суду від 21.05.2014 року було призначено судову транспортно-трасологічну експертизу (а.с.119-120), яка не проведена у зв'язку із відмовою позивача від її проведення (а.с.124-126).

Враховуючи наведене, а також на підставі вимог ч.1 ст.146 ЦПК України колегія суддів приходить до висновку про необхідність визнання факту надання позивачем відповідачу недостовірних відомостей щодо часу, місця та обставин настання страхового випадку та відсутності у зв'язку з цим підстав для задоволення позову.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними вимоги позивача про необхідність виплати страхового відшкодування саме їй, оскільки згідно розділу 2 укладеного сторонами 29.05.2013 року Договору добровільного страхування вигодонабувачем за розділом 5, який визначає підстави для проведення відшкодування, сторони вказали АТ «УкрСиббанк», а не ОСОБА_3 (а.с.4).

Оскільки висновки суду першої інстанції зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права, то згідно зі статтею 309 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням апеляційної скарги, на користь відповідача підлягає стягненню з позивача сплачений за її подання судовий збір у розмірі 121 грн. 80 коп..

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду від 13 листопада 2014 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про стягнення страхового відшкодування - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» 121 грн. 80 коп. (сто двадцять одну грн. 80 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді