АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 753/2808/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/6170/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Лужецька О.Р.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

29 квітня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Ратнікової В.М., Шиманського В.Й.,

при секретарі - Аршакян Р.Т.

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року у справі за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сердолік» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сердолік» заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 12 049 грн. 90 грн.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ОСОБА_4, через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, що мають значення для справи.

Представник ОСББ «Сердолік» в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе слухати справу у відсутність особи, яка не з'явилася.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у лютому 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що будинок АДРЕСА_1 перебуває на балансі ОСББ «Сердолік» з 01 липня 2012 року. Зазначив, що внаслідок несплати відповідачкою, яка є власником квартири АДРЕСА_1 комунальних послуг утворився борг в розмірі 12 288 гривень 25 копійок.

У зв'язку із викладеним, просив суд стягнути зазначену вище суму з відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 є власником особового рахунку квартири АДРЕСА_1.

Згідно довідки Форми-3 № 68/2013 ОСББ «Сердолік», ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1 у двокімнатній квартирі на 9 поверсі 23 поверхового будинку, який належить ОСББ «Сердолік».

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 6 березня 2012 року зобов'язано КП "Житло-сервіс" передати на баланс ОСББ "Сердолік" житловий комплекс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 згідно Порядку передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 жовтня 2002 року № 1521

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 травня 2014 року, яка набрала законної сили у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСББ "Сердолік", Відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про припинення державної реєстрації ОСББ "Сердолік" - відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Згідно п.5 ч.3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За ст. Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення, п. п. 4, 17, 29 Правил наданню населенню послуг з газопостачання споживачі зобов'язані своєчасно оплачувати надані їм житлово-комунальні послуги (опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення та газопостачання) та витрати на утримання будинку і прибудинкової території пропорційно загальної площі квартири, згідно Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 529, а з 01.06.2011 року згідно Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року № 869.

Статтею 151 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

За положенням ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених Постановою КМУ № 45 від 24 січня 2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08 жовтня 1992 року № 572», власник та наймач квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 14 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року плата за використовування теплової та електричної енергії, газу та водопостачання і каналізацію та інші послуги власниками квартир, наймачами, орендарями вноситься за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, внаслідок несплати відповідачкою комунальних послуг, станом на лютий 2014 року утворився борг в розмірі 12 288 гривень 25 копійок.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав їх обґрунтованими.

Колегія суддів не може погодиться з доводами апеляційної скарги, що суд першої інстанції передчасно поновив 21 січня 2015 року провадження у справі, до набрання чинності постанови окружного адміністративного суду м. Києва від 29 травня 2014 року, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2015 року, зазначена постанова окружного адміністративного суду м. Києва залишена без змін, на момент постановлення даного рішення суду постанова набрали законної сили.

Також колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції не перевірено надання таких послуг позивачем та несплати їх відповідачкою, оскільки відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, проте, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень відповідачка не надала, як і не спростувала розмір заборгованості, визначений позивачем.

Не можуть бути прийнятими до уваги і доводи апеляційної скарги щодо наявності у відповідача лічильників холодного, гарячого водопостачання та теплового лічильника, оскільки відповідно до п. 9,10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентській облік, періодична повірка, обслуговування та ремонт квартирних засобів обліку проводяться за рахунок виконавця. За відсутності у позивача інформації щодо установлення в квартирі відповідача засобів обліку води, позивач згідно з п.21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення обґрунтовано нараховував плату за надані послуги згідно з установленими нормативами (нормами) споживання з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення з розрахунку на одну особу.

Також в матеріалах справи відсутні докази щодо взяття на абонентський облік теплового лічильника.

Доводи апеляційної скарги, що ОСББ «Сердолік» є неналежним позивачем з огляду на відсутність належних доказів прийняття будинку на баланс об'єднання, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що саме ОСББ «Сердолік» здійснює обслуговування будинку, прибудинкової території, уклало договори з відповідними організаціями на водо- і теплопостачання.

Колегія суддів не може погодитись і з доводами апеляційної скарги, що між відповідачкою та позивачем не укладалися договори щодо надання послуг, оскільки відповідно до правової позиції, що викладена у постанові Верховного Суду України від 10.10.2012 року по справі № 6-110цс12, яка полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, при виборі контрагентів та при погодженні умов договору, не є безмежною. У тих випадках, коли актом цивільного законодавства передбачена обов'язковість положень цього акту для сторін договору, сторони не вправі відступити від їх положень (ч. 3 ст. 6 ЦК України). Так, ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачають обов'язок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору.

Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 - 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 вбачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору.

Отже, посилання апелянта на відсутність між сторонами укладеного договору про надання житлово-комунальних послуг не заслуговують на увагу, оскільки зазначена обставина не може бути підставою для відмови у даному позові.

Не зважаючи на відсутність письмового договору про надання житлово-комунальних послуг, із фактичних стосунків, що склалися між сторонами, вбачається, що такі договірні відносини між ними існували, оскільки позивач у спірний період надавав послуги з утримання будинку та прибудинкової території, сприяв у отриманні інших житлово-комунальних послуг, а відповідач користувався наданими послугами та послугами централізованого опалення, гарячого та холодного водопостачання.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують та не впливають на їх правильність.

Оскільки рішення суду першої інстанції постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді