Провадження № 22-ц/783/3139/15 Доповідач в 2-й інстанції: Курій Н. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Курій Н.М.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за секретаря Куцика І.Б.,

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3.,

представника ЛКП "Цитадель-Центр" - Борох З.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 19 лютого 2015 року у справі за позовом Львівського комунального підприємства "Цитадель-Центр" до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИЛА:

27 листопада 2014 року Львівське комунальне підприємство "Цитадель-Центр" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в сумі 6221,68 грн., що утворилась станом на 25 листопада 2014 року без зазначення початкової дати утворення зазначеної заборгованості. Позивач свої вимоги обґрунтовував тим, що він, будучи балансоутримувачем будинку надає відповідачам, які зареєстровані в квартирі НОМЕР_1, житлово-комунальні послуги, які частково оплачують відповідачі, а тому в зв'язку з неналежним виконанням своїх зобов'язань у них утворилась зазначена заборгованість.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 19 лютого 2015 року вищезазначенй позов задоволено.

Суд стягнув солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Львівського комунального підприємства "Цитадель-Центр" 6221, 68 грн. заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території.

Суд стягнув солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Львівського комунального підприємства "Цитадель-Центр" 243, 60 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6.

В апеляційній скарзі апелянти посилаються на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, на основі неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Апелянти стверджують, що відповідачем не доведено підставність суми заборгованості саме в розмірі 6221, 68 грн.

Апелянти зазначають, що суд першої інстанції не надав правової оцінки тому факту, що позивачем щодо частини позовних вимог (до листопада 2011 року) пропущено строк позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачами.

Апелянти також звертають увагу на те, що відповідач надавав лише дві послуги: дератизації та вивезення твердих побутових відходів, а стосовно надання інших послуг відповідач доказів не надав.

Апелянти просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволення позову.

В суді апеляційної інстанції апелянт ОСОБА_2, яка представляла інтереси і апелянта ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги підтримала та пояснила, що заяву про застосування строку позовної давності відповідачі подали суду першої інстанції, зазначивши про таку вимогу у запереченні на позов. Крім того, апелянт ОСОБА_2 підтвердила суду, що з заявами про ненадання житлово-комунальних послуг або неналежне надання цих послуг до позивача відповідачі не звертались, як і не оплачували будь-якої заборгованості за житлово-комунальні послуги, оскільки сплачували лише поточні платежі.

Представник позивача ЛКП "Цитадель-Центр" - Борох З.І. доводи апеляційної скарги заперечила, однак, надати розрахунок заборгованості із вказанням початку періоду виникнення такої заборгованості не змогла.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої

інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування

рішення.

Відповідно до ст.309 ЦПК України, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Судом встановлено, що ЛКП "Цитадель-Центр" надає послуги з утримання житла та прибудинкової території у будинку АДРЕСА_1, у якому співвласниками квартириНОМЕР_1 є відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_3 зареєстрована у зазначені й квартирі (а.с. 3).

Задовольняючи позовні вимоги комунального підприємства, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1, однак, не виконують своїх зобов'язань по оплаті витрат на утримання будинку, а тому, у відповідності до вимог ст. 526 ЦК України та ст. 68 Житлового кодексу України заборгованість, що утворилась станом на 25 листопада 2014 року в загальній сумі 6221 грн. 68 коп. повинна бути стягнута з них в солідарному порядку.

Колегія суддів вважає, що висновок суду щодо наявності заборгованості та необхідності погашення цієї заборгованості відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Так, відповідно до ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Загальні умови виконання зобов'язання передбачені статтею 526 ЦК України.

Відповідно до цієї правової норми, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначені Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 р. № 1875-IV.

Відповідно до статті 4 вказаного Закону, законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Відповідно до статті 1 зазначеного Закону, комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Виконавцем житлово-комунальних послуг є суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Споживачем житлово-комунальних послуг вважаться фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до статей 20, 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", п.7 "Правил користування приміщеннями житлових будинків" (в редакції постанови KM України від 24 січня 2006 року № 45), відповідачі як власники квартири зобов'язані вносити плату за обслуговування житла та прибудинкової території.

Покладаючи на відповідачів обов'язок щодо оплати заборгованості за надані послуги, суд неправильно застосував матеріальний закон та помилково виходив з положень 68 Житлового кодексу України, яка не регулює спірні правовідносини між сторонами, а стосується обов'язків наймача квартири сплачувати квартирну плату за найм житла та комунальні послуги. Між тим, відповідачі є власниками квартири і їх відносини з позивачем та обов'язки регламентуються вищезазначеними Законами та Правилами.

Крім того, колегія суддів не погоджується з висновком суду щодо стягнення заборгованості у повному розмірі.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем поставлено питання про стягнення заборгованості за період, що перевищує строки позовної давності ( а.с.2).

У відповідності зі ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, і така, відповідно до ст.257 ЦК України, встановлена тривалістю у три роки.

Встановлено, що заборгованості відповідачі не визнавали, дій, які б свідчили про зупинення чи переривання перебігу строку позовної давності, не вчиняли.

У судовому засіданні апеляційної інстанції апелянт ОСОБА_2 підтвердила, що відповідачі в суді першої інстанції ставили питання про застосування при вирішенні справи ст.257 ЦК України.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, в порушення вимог ч.1 п.2 ст. 214 ЦПК України, питання поважності пропуску строку позовної давності під час ухвалення рішення не вирішував, тому, не поновивши пропущений строк позовної давності, стягнув борг в сумі 6221 грн. 68 коп., що утворився станом на 25 листопада 2014 року без зазначення початкової дати виникнення заборгованості, однак, більше ніж за три роки з урахуванням того, що в розрахунку заборгованості початковою датою є дата 07.2010 року (без зазначення дня), на яку заборгованість за невизначений період становить 4937 грн. 36 коп.

Як видно з розрахунку, поданому ЛКП, до 27 листопада 2011 року борг відповідачів становить 4462 грн. 96 коп. (а.с.4), однак, ЛКП "Цитадель-Центр", знаючи про заборгованість відповідачів, безпідставно не ставило вимог про його повернення.

А тому, з урахуванням зазначених обставин і вимог закону, підстав для поновлення строку позовної давності і стягнення заборгованості за період до 27 листопада 2011 року ( з урахуванням дати подання позову 27 листопада 2014 року) немає.

Колегія суддів, беручи до уваги те, що відповідачами ставилось питання про застосування строку позовної давності, що підтверджується клопотанням, зазначеним у запереченні на позовну заяву, поданому відповідачами 22.12.2014 року (а.с. 11) доходить висновку, що за період до 27 листопада 2011 року в позові ЛКП "Цитадель-Центр" належить відмовити за спливом позовної давності.

На підставі наведеного, рішення районного суду необхідно скасувати та ухвалити нове, визначивши стягнення заборгованості в межах трьох років з дати звернення позивача до суду 27.11.2014р. (а.с.1) і до 25.11.2014 р. (дата зазначена в позовній заяві) з урахуванням зазначеної вище довідки ЛКП "Цитадель-Центр", а саме: належить солідарно стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3 2848 грн. 20 коп. заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 27 листопада 2011 року до 25 листопада 2014 року.

Доводи апелянтів про те, що доказів надання послуг відповідачам ЛКП "Цитадель-Центр" не представило спростовуються долученими та дослідженими судом першої інстанції матеріалами справи, що надані комунальним підприємством на підтвердження розміру та вартості фактично виконаних робіт та наданих послуг у будинку де мешкають відповідачі (а.с.18-36).

Доказів про те, що відповідачі звертались до позивача з претензіями щодо неякісного надання послуг у спірний період суду не подано.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

З врахуванням наведеного доводи апеляційної скарги про те, що позивач не подав докази надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території як підстави для відмови в позові не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання позову про стягнення з відповідачів 6221 грн. 68 коп. позивачем сплачено судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с.5,6), а тому, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог (2848 грн. 20 коп.) з кожного з чотирьох відповідачів на користь позивача належить стягнути по 30 грн. 17 коп. судових витрат (263,60 Х 2848,20 : 6221,68 = 120,68 : 4 = 30,17).

Керуючись ст. 303, п. 2 ч.1 ст. 307, ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 19 лютого 2015 року скасувати.

У позові Львівського комунального підприємства "Цитадель-Центр" до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період до 27 листопада 2011 року відмовити за спливом позовної давності.

Позов Львівського комунального підприємства "Цитадель-Центр" до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Львівського комунального підприємства "Цитадель-Центр" 2848 (дві тисячі вісімсот сорок вісім) грн. 20 коп. заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 27 листопада 2011 року до 25 листопада 2014 року.

Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Львівського комунального підприємства "Цитадель-Центр" по 30 (тридцять) грн. 17 коп. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Курій Н.М.

Судді: Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.