Справа № 186/605/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2015 р. Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Кривошеї С. С.

при секретарі Кравченко А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Першотравенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.

В обґрунтування позову зазначає, що вона є власницею житлового приміщення, а саме квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. З нею в квартирі прописані її діти: дочка ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Її чоловік, ОСОБА_5, помер ІНФОРМАЦІЯ_7.

ОСОБА_2 у 1998 році, та ОСОБА_3 у 2002 році виїхали на постійне місце проживання до Російської Федерації, та не мають змоги і бажання добровільно знятися з реєстрації.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають з нею, не допомагають вести господарство, а їх реєстрація в квартирі не дозволяє їй отримувати субсидії по сплаті комунальних послуг, розпоряджатись квартирою на власний розсуд, що значно обмежує її законні права.

Вона є пенсіонеркою, пенсію отримую мінімальну, якої не вистачає для сплати комунальних платежів.

Факт відсутності її дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за даною адресою підтверджений актом обстеження житлово-експлуатаційної організації.

У квартирі майна відповідачів не має, комунальні послуги по утриманню квартири вона сплачую самостійно за себе та відповідачів, оскільки лічильники з газу та води відсутні. Участі по утриманню квартири відповідачі не приймають та нею не користуються, добровільно знятися з реєстрації не мають змоги і не бажають, таким чином перешкоджають користуватися та розпоряджатися приватним майном, що є причиною звернення її до суду з даною позовною заявою.

Просить суд позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, права користування квартирою АДРЕСА_1, зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області зняти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, з реєстраційного обліку за адресою, АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з'явились, направили суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають у повному обсязі, згодні на виписку зі спірної квартири.

Представник відповідача Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Копією договору купівлі-продажу квартири від 26 жовтня 1991 року підтверджується, що ОСОБА_6 придбала у Першотравенської міської ради народних депутатів - Першотравенського виконавчого комітету в особі керівника Першотравенського управління житлово-комунального господарства Сержаніна П.Ф. трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Копією договору дарування від 17 липня 1993 року посвідченого державним нотаріусом Першотравенської державної нотаріальної контори Казанік О.М. підтверджується, що ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_1 трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до акту № 242 від 21 квітня 2015 року, виданого Приватним підприємством "Комунальщик-1", ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дійсно прописані, але не проживають у квартирі АДРЕСА_1. ОСОБА_2 не проживає з 1998 року, а ОСОБА_3 з 2002 року.

Відповідно до виписки з фінансово-облікового рахунку, у спірній квартирі за адресою АДРЕСА_1, з 09 вересня 1993 року зареєстровані: ОСОБА_1, як власник, ОСОБА_2, як донька власника, ОСОБА_3, як син власника.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 317 Цивільного кодексу України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння чи користування. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення; суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 386 Цивільного кодексу України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню, та відповідно до ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до ст.ст. 3, 15 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про зняття ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з реєстраційного обліку, то в цій частині позову слід відмовити, оскільки зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється у відповідність до Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання" на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним позбавити відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права користування квартирою АДРЕСА_1, та на підставі ст.ст.80, 88 ЦПК України, стягнути з них на користь позивача судовий збір у рівних частина по 121,80 гривень.

Керуючись ст.ст.10, 212, 214-215 ЦПК України, 16, 316, 317, 319, 321, 383, 386, 391 ЦК України, Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", - суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, права користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 121 (сто двадцять одна) гривня 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 121 (сто двадцять одна) гривня 80 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: С. С. Кривошея