АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів - Козлова С.П., Тамакулової В.О.

при секретарі - Безрукавому Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Даккон Ексім Групп», ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із вказаним позовом, просило стягнути з ТОВ «Даккон Ексім Групп» та ОСОБА_4 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 002В-07 від 10 вересня 2007 року в сумі 759706,87 доларів США, що еквівалентно 6 070 057,88 грн., яка виникла з причини неналежного виконання боржником ФОП ОСОБА_2 зобов'язань щодо повернення кредитних коштів та стягнути з ОСОБА_2, як з фізичної особи, 3200 грн. витрат на правову допомогу. Крім того позивач просив стягнути солідарно з усіх відповідачів на свою користь 10000 грн., а також судовий збір - з відповідачів 2,3,4.(а.с.2-5)

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2015 року в задоволенні позовних вимог було відмовлено. (а.с.91-93)

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та не повне їх з'ясування, порушення судом норм матеріального та процесуального права. (а.с.95-99)

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ КБ «Приватбанк» пропущено строк позовної давності, а тому дійшов висновку про безпідставність позову.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком районного суду, оскільки він зроблений з порушенням норм матеріального та процесуального права та при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, що у відповідності з п.п.1,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України є підставами для скасування рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 вересня 2007 року між ПриватБанком, правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (надалі ФОП ОСОБА_2.) був укладений кредитний договір № 002В-07, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 290600 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі, передбаченому цим договором, з кінцевим терміном повернення 09 вересня 2009 року. Відповідно до умов укладеного договору ФОП ОСОБА_2 зобов'язався щомісяця сплачувати кредит, нараховані відсотки за користування кредитними коштами, а у разі неналежного виконання зобов'язань передбачено нарахування та сплата штрафних санкцій. (а.с.20-26)

10 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_4 був укладений договір поруки № 002В-07/1, за умовами п. 2 якого, останній зобов'язався відповідати перед позивачем за виконання боржником ФОП ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором від 10 вересня 2007 року у тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. У разі невиконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, позичальник та поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники. (а.с.28)

Цього ж дня між ПриватБанком та ТОВ «Даккон Ексім Групп» був укладений аналогічний вищевказаному договір поруки № 002В-07/2, за умовами якого товариство також зобов'язалось солідарно відповідати перед банком за належне виконання зобов'язань позичальника, що витікають із кредитного договору № 002В-07 від 10 вересня 2007 року. (а.с.27)

Крім того, 20 жовтня 2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ПАТ «Акцент-Банк» укладено договір поруки № 167 у забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором із зазначенням боржника ОСОБА_2, як фізичної особи. (а.с.19)

Пунктом 4 цього договору передбачено солідарну відповідальність боржника і поручителя перед кредитором, розмір якої, відповідно до додатку № 1, визначено у розмірі 10000 грн. (а.с.18-19)

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, належні йому відповідно до ст. 1048, 1056-1 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

У порушення зазначених норм закону та умов договору ФОП ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим, згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 09 грудня 2013 року утворилася заборгованість у розмірі 760 958,43 доларів США, що (за курсом 1 долар США= 7,99 грн. відповідно до повідомлення НБУ від 09 грудня 2013 року) складає 6 080 057,88 грн. та складається із заборгованості: за кредитом - 290600 доларів США, що еквівалентно 2321894 грн.; по процентам за користування кредитом - 274241,33 доларів США, що еквівалентно 2 191 188,23 грн.; по комісії за користування кредитом - 16 444,50 доларів США, що еквівалентно 131 391,56 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 143 317,29 доларів США, що еквівалентно 1 145 105,15 грн., штрафу (фіксована частина) - 125,16 доларів США, що еквівалентно 1000,03 грн., штрафу (процентна складова) - 36230,16 доларів США, що еквівалентно 289 478,91 грн.

У зв'язку з порушенням позичальником зобов'язань по погашенню кредиту та відсотків, банк 17 грудня 2013 року звернувся до суду із зазначеним позовом до поручителів ТОВ «Даккон Ексім Групп» та ОСОБА_4

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Як вбачається з п. 5.7. кредитного договору № 002В-07 від 10 вересня 2007 року, сторони домовились, що строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів, встановлюється тривалістю у 5 років.

Зазначені обставини справи та положення закону залишились поза увагою суду першої інстанції, а тому його висновок про відмову у задоволення позову з підстав пропуску строку позовної давності є помилковим.

Крім того, посилання суду на пункт 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 «Про судову практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року, є безпідставним, оскільки зазначена норма закону стосується до позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача, як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

Зазначений правовий висновок, викладений у Постанові Верховного Суду України 20 листопада 2013 року у справі № 6-100цс13.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч.1 ст. 554 ЦК України).

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч.ч. 1,2 ст. 553 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.11 ЦК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З урахуванням того, що у ФОП ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «Приватбанк» існує заборгованість, яка ним добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення на користь банку з поручителів ТОВ «Даккон Ексім Групп» та ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором.

Таким чином з відповідачів 3,4 на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 002В-07 від 10 вересня 2007 року, що утворилась станом на 09 грудня 2013 року в сумі 581285,83 доларів США, яка складається із заборгованості: за кредитом - 290600 доларів США; по процентам за користування кредитом - 274241,33 долари США; по комісії за користування кредитом - 16444,50 доларів США, а також пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 1135105,15 грн. (1145105,15 грн. за минусом 10000грн., покритих обсягом відповідальності ПАТ «Акцент-Банк» та фізичною особою ОСОБА_2, відповідно до умов договору поруки № 167 від 20 жовтня 2010 року), штрафу (фіксована частина) - 1000,03 грн., штрафу (процентна складова) - 289478,91 грн. При цьому вимоги про стягнення пені та штрафів у доларах США колегія суддів вважає не обґрунтованими, оскільки це суперечить п. 5.1 - 5.5 кредитного договору, яким передбачена сплата цих штрафних санкцій у гривневому еквіваленті.

Стосовно позову про стягнення 10000 грн. з ПАТ «Акцент-банк», колегія суддів вважає за можливе їх задовольнити, відмовивши в іншій частині вимог, пред*явлених до відповідачів - 3, 4 за їх безпідставністю.

Щодо стягнення 10 000 грн. та витрат на правову допомогу з ОСОБА_2, як з фізичної особи, то і в цій частині вимоги не підлягають задоволенню, оскільки зазначена особа не є боржником за кредитним договором, який був укладений з ФОП ОСОБА_2

Крім того, згідно з вимогами ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Склад та розміри витрат, пов'язаних оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо).

Однак, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження витрат на правову допомогу у зазначеній ним сумі, а також колегія суддів враховує, що ПАТ КБ «Приватбанк» є юридичною особою, яка містить штат юристів.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивачем при поданні позову згідно платіжного доручення № IHN9D12118OJZ6 від 11 листопада 2013 року сплачено 3441 грн. судового збору.(а.с.38)

Оскільки суд апеляційної інстанції ухвалює нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, стягненню на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру стягнутих сум, a саме: з ТОВ «Даккон Ексім Групп» - 1717,57грн., ОСОБА_4 - 1717,57 грн. та ПАТ «Акцент-Банк» - 5,86 грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову. У зв'язку з чим апеляційна скарга задовольняється частково.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Даккон Ексім Групп» на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № 002В-07 від 10 вересня 2007 року, що утворилась станом на 09 грудня 2013 року в сумі 581285,83 доларів США, яка складається із заборгованості: за кредитом - 290600 доларів США; по процентам за користування кредитом - 274241,33 долари США; по комісії за користування кредитом - 16444,50 доларів США, а також пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 1135105,15 грн., штрафу (фіксована частина) - 1000,03 грн., штрафу (процентна складова) - 289478,91 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № 002В-07 від 10 вересня 2007 року, що утворилась станом на 09 грудня 2013 року в сумі 581285,83 доларів США, яка складається із заборгованості: за кредитом - 290600 доларів США; по процентам за користування кредитом - 274241,33 долари США; по комісії за користування кредитом - 16444,50 доларів США, а також пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 1135105,15 грн., штрафу (фіксована частина) - 1000,03 грн., штрафу (процентна складова) - 289478,91 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитом в сумі 10000 грн. В решті позову - відмовити.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» витрати по сплаті судового збору з: Товариства з обмеженою відповідальністю «Даккон Ексім Групп» - 1717,57грн., ОСОБА_4 - 1717,57 грн., Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» - 5,86 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: