Справа № 441/2134/14 Головуючий у 1 інстанції: Малахова-Онуфер А.М.
Провадження № 22-ц/783/2484/15 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

при секретарі: Бадівській О.О.

за участю: представника Терлецької Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Садівничого товариства «Лісова поляна-2» на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 30 грудня 2014 року у справі за позовом Садівничого товариства «Лісова поляна-2» до ОСОБА_3 про припинення права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 30 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Дане рішення оскаржила представник Садівничого товариства «Лісова поляна-2» - Терлецька Н.Б. подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи. Звертає увагу, що судом не взято до уваги, що з 1998 року земельна ділянка, яка належить ОСОБА_3 не обробляється, він не сплачує внесків до СТ «Лісова поляна-2», а також податків на дану землю.

Просить скасувати рішення Городоцького районного суду Львівської області від 30 грудня 2014 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Садівничого товариства «Лісова поляна» та позбавити ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку НОМЕР_1, з знаходиться на території СТ «Лісова поляна-2» в примусовому порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, представника Терлецьку Н.Б., перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що згідно довідки АБ №7011216, виписки з Єдиного державного реєстру, Державного акту на право постійного користування землею серії І-ЛВ №001777 Садівницьке товариство «Лісова поляна - 2» є юридичною особою, має у постійному користуванні 0,9084 га землі згідно з планом землекористування для господарських цілей, його місцезнаходження на території Керницької сільської ради в с. Велика Калинка Городоцького району Львівської області (а.с. 14-17, 34 - 39).

Як вбачається із копій протоколу установчих зборів товариства «Лісова поляна - 2», списку членів товариства від 16 липня 1994 року, що ОСОБА_3, як члену кооперативно-садового товариства «Лісова-поляна - 2» безоплатно передано у приватну власність земельну ділянку пл. 0,0615 га, що на х. Калинка Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області (а.с.6-10).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 відповідно до Державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_2 з 09.02.1995 року є власником земельної ділянки пл. 0,0615 га призначеної для ведення садівництва (а.с.5).

Статтею 378 ЦК України передбачено, що право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно ст. 140 ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, прийнятого у Парижі 20 березня 1952 p., гарантовано захист права власності. Згідно з нею кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, суди повинні враховувати, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140-149 ЗК. У випадках, визначених цими нормами, припинення права власності на землю чи права землекористування провадиться за позовом відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування в судовому порядку, недодержання якого є підставою для визнання рішення цього органу та виданих державних актів недійсними.

Відмовляючи в задоволенні позову СТ «Лісова поляна-2» районний суд виходив з того, що позивачем не наведено законних підстав для припинення права власності чи примусового припинення ОСОБА_3 прав на земельну ділянку пл. 0,0615 га, та врахував, що садівницьке товариство не є власником земельної ділянки пл. 9084 га призначеної для господарських цілей, а дана земельна ділянка надана позивачу лише у постійне користування.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції.

На підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Доводи апелянта в апеляційній скарзі на те, що з 1998 року земельна ділянка, яка належить ОСОБА_3 не обробляється, він не сплачує внесків до СТ «Лісова поляна-2», а також податків на дану землю, колегія суддів не бере до уваги, оскільки дані обставини не можуть бути підставою для припинення права власності на земельну ділянку в порядку передбаченому статтею 140 ЗК України.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що районний суд повно та всебічно дослідив та оцінив обставини у справі, подані сторонами докази та правильно визначив характер спірних правовідносин та вірно застосував норми матеріального та процесуального закону.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення Городоцького районного суду Львівської області від 30 грудня 2014 року ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави для його скасування чи зміни відсутні, оскільки таке ухвалене у відповідності до вимог ст.ст. 213-214 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Садівничого товариства «Лісова поляна-2» відхилити.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 30 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

Н.Л. Шумська