Провадження № 2/344/978/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді Польської М.В.

при секретарі c/з ОСОБА_1.

з участю позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства МВС «Інформ-Ресурси» в особі Івано-Франківської філії про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Івано-Франківського міського суду з позовною заявою до ДП МВС «Інформ-ресурси» в особі Івано-Франківської філії про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 538.09 грн., стягнення моральної шкоди в розмірі 27 321 грн., стягнення судових витрат.

У позовній заяві зазначено, що 29.12.2013 року автомобіль позивача після ДТП був доставлений на спец.майданчик для зберігання на території Івано-Франківської філії ДП МВС «Інформ-ресурси» (вул.Польова,18 м.івано-Франківськ). 15.03.2014р. позивачем в присутності слідчого СВ Івано-Франківського МВ УМВС і експерта НДЕКЦ МВ УМВС, які проводили експертний огляд ТЗ, було виявлено незаконне проникнення до автомобіля та викрадення речей на суму 5000грн. 24.04.2014р. автомобіль передано власнику-позивачу на зберігання, і двохстороннім Актом за підписом керівника філії позивач зафіксував відсутність речей. 15.05.2014р. СВ УМВС в області розпочато судове розслідування по даному факту, яке триває. З посиланням на ст..1166 ЦК України, договір про співпрацю з відповідачем від 04.04.2012р. позивач просив стягнути матеріальну шкоду в сумі 5538.09 грн. та моральну яку оцінив в 27 321 грн.

Представник позивача та позивач просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, з підстав викладених у запереченні на позов, просив в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки вони є недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають.

Суд, отримавши пояснення сторін, свідків, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, приходить до висновку що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 29.12.2013 року автомобіль позивача попав в ДТП, а 30.12.2013р. о 1год.40хв. був доставлений на спец.майданчик для зберігання на території Івано-Франківської філії ДП МВС «Інформ-ресурси» (вул.Польова,18 м.Івано-Франківськ), без присутності власника автомобіля.

Представником відповідача ОСОБА_5 (охоронцем спеціального майданчика по зберіганню ТЗ) в присутності Безус та ОСОБА_6 (надавачі послуг з евакуації ТЗ) було складено Акт №698 огляду ТЗ (марки Фіат Добло н.з.ВС7981ЕВ), що передається на тимчасове зберігання (а.с.62). Автомобіль позивача здавав на спец.майданчик Заруба - представник ДАІ.

Згідно договору про співпрацю №1/2012 від 04.04.2012 року укладеного між управління ДАІ УМВС України в Івано-Франківській області та ДП МВС «Інформ-ресурси» в особі Івано-Франківської філії (а.с.16-19), сторони зобовязувались забезпечити функціонування спеціальних майданчиків та здійснювати діяльність спрямовану на належне збереження тимчасово затриманих транспортних засобів. Так, п.1.4 та п.2.5.3 договору передбачалося, що філія забезпечує виконання предмета договору шляхом підписання Актів огляду затриманого ТЗ що передається на тимчасове відповідальне зберігання з фізичними чи юридичними особами власниками ТЗ, а УДАІ зобовязувалось здійснювати передачу на відповідальне зберігання філією тимчасово затриманих ТЗ на підставі акту огляду тимчасово затриманих транспортних засобів та інших необхідних документів, а за можливості, фото ТЗ і переліку речей, які перебувають в ньому. Даний договір був пролонгований і діяв на час виникнення спірних відносин, що підтверджується відповідачем.

Відповідно до постанови КМ України від 17 грудня 2008 р. N 1102 «Про затвердження Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках» затверджено Порядок тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, який визначає процедуру тимчасового затримання, зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках та їх повернення.

Так, згідно п.4 даного Порядку для доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку уповноважена особа Державтоінспекції викликає евакуатор через чергового по підрозділу Державтоінспекції. Після прибуття евакуатора уповноважена особа Державтоінспекції робить у присутності двох свідків і представника підприємства, установи або організації, яким належить евакуатор, запис у протоколі про адміністративне правопорушення про тимчасове затримання транспортного засобу із зазначенням в т.ч. типу, марки, державного реєстраційного номера, переліку візуальних недоліків та пошкоджень транспортного засобу, що тимчасово затримується і доставляється на спеціальний майданчик чи стоянку. До протоколу і акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу за можливості додаються фотографія транспортного засобу, що підлягає тимчасовому затриманню, і перелік речей, які перебувають в ньому. Протокол підписують особа, яка прийняла рішення про тимчасове затримання транспортного засобу, особа, що виконує роботи з доставлення такого засобу на спеціальний майданчик чи стоянку, два свідки, а також водій і страховий комісар в разі їх присутності.

Водій, власник (співвласник) тимчасово затриманого транспортного засобу, крім транспортного засобу боржника, що перебуває на спеціальному майданчику чи стоянці, має право доступу до нього в присутності особи, відповідальної за зберігання такого транспортного засобу (п.11).

Згідно п.12 цього ж Порядку повернення тимчасово затриманого транспортного засобу, який зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, здійснюється за письмовим зверненням його водія, власника (співвласника) за умови оплати ним витрат, пов'язаних з транспортуванням та зберіганням такого транспортного засобу, та пред'явлення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

Спори, пов'язані із шкодою, що заподіяна тимчасово затриманому транспортному засобу і майну, яке перебуває в ньому, під час транспортування або зберігання на спеціальному майданчику чи стоянці, розв'язуються в установленому законодавством порядку (за п.15).

Отже, як Порядком для доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку, так і договором передбачалося складання Акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу і перелік речей, які перебувають в ньому, а протокол підписується і водієм в тому числі, що не було дотримано при складанні Акта огляду 30.12.2013р.

15.03.2014р. позивачем в присутності слідчого СВ Івано-Франківського МВ УМВС і експерта НДЕКЦ МВ УМВС, які проводили експертний огляд ТЗ, було позивачем виявлено незаконне проникнення до автомобіля та викрадення речей, які він оцінює на суму 5000грн. Обґрунтовуючи суму даних завданих збитків, позивач суду пояснив, що за місяць до ДТП, ним було придбано ряд речей для автомобіля, згідно представленого до матеріалів справи рахунку від 25.11.2013р. (а.с.6-7), оглянуто в оригіналі.

Свідок ОСОБА_7, підтвердив встановлення в автомобіль позивача колонок (сам свідок і встановлював), а також обставини евакуації ТЗ після ДТП, з його участю. Так, ДТП сталося вночі, а тому на наступний день - 31.12.2013р. свідок разом з власником ТЗ були на спец.майданчику, та заклеювали місце, де було відсутнє скло (внаслідок ДТП). Бачив, що було наявне в ТЗ, підтверджуючи наявність придбаних позивачем речей. Окрім того, був повторно присутній на спец.майданчику 16.03.2014р. (після виявлення факту зникнення деяких речей), де побачив дійсно заміну задніх коліс, відсутності в багажнику деяких речей та відсутність чохлів на передніх сидіннях, колонок, дзеркало заднього виду.

24.04.2014р. автомобіль передано власнику-позивачу на зберігання, і двохстороннім Актом за підписом керівника філії ОСОБА_8, позивач ОСОБА_2 зафіксував відсутність речей, а саме два задніх колеса (замінені), задні колонки, дзеркало заднього виду, домкрат, вогнегасник, ключ колісний, чохли з передніх сидінь, зірвана захисна плівка на лівій дверці, що спричинило затікання дощу в автомобіль та виячвлено присутність у салоні собаки, яка пошкодила салон (а.с.10-11).

Позивачем подано звернення по факту крадіжки в прокуратуру, яке переадресоване в органи міліції (а.с.8, 12) 15.05.2014р. СВ УМВС в області розпочато судове розслідування по даному факту (а.с.13-14), яке триває і на час ухвалення рішення.

З пояснення допитаних судом свідків ОСОБА_8, який працює у відповідача та був присутній 15.03.2014р. в день виявлення відсутності речей з автомобіля, свідок ОСОБА_5, що працював охоронцем в день доставлення ТЗ на спец. майданчик, свідок ОСОБА_6 (помічник евакуаторщика) що доставляв пошкоджений після ДТП автомобіль позивача 30.12.2013 року, встановлено таке.

Свідок ОСОБА_5 зазначив, що в Акт огляду вписується все те, що є відємне від транспортного засобу, чохли не описуються навіть при їх наявності, якщо є магнітофон, колонки, дзеркало заднього виду, вони не вписуються в Акт. Натомість свідок ОСОБА_6 вказав що магнітофон, запаска тощо завжди описує охоронець. Свідок ОСОБА_8 підтвердив, що 15.03.2014р. дійсно заявлено було ОСОБА_2 про відсутність речей, про що він одразу доповів керівництву щодо крадіжки, однак про подальші дії йому не було відомо. На території спец.майданчика є камери спостереження, які охоронцями переглядаються і стираються що три дні, охоронців є три.

Позивач просив стягнути матеріальну шкоду в сумі 5538.09 грн., з яких 5000 грн. за речі, які зникли з автомобіля, та 538.09 грн. витрат за ліки (а.с.21-22).

Суд на підставі зібраних доказів прийшов до переконання про підставність вимоги про стягнення матеріальної шкоди в сумі 5000 грн., проте щодо стягнення 538.09 грн. витрат за ліки, то дані вимоги безпідставні, оскільки витрати в вересні та жовтні 2014р. на ліки стосуються в більшості проти інфекційних захворювань і не можуть слугувати належним доказом захворювання позивача в звязку з відсутністю речей в автомобілі, що зберігався відповідачем.

Підстави та порядок відшкодування майнової та (або) моральної шкоди, яка завдана внаслідок порушення особистих немайнових прав, відшкодовується на загальних підставах та в порядку, що передбачені відповідно для моральної шкоди - в ст. ст. 23, 1166, 1167 ЦК України.

Стаття 1166 вказує на те, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як слідує зі ст..1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України ( п.3, 9) N 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної шкоди одразу оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Остаточне рішення про розмір компенсації моральної шкоди приймається судом.

Дана стаття встановлює певні критерії, які суд має оцінювати при визначенні розміру моральної шкоди. До таких критеріїв відносяться: характер правопорушення; глибина фізичних та душевних страждань, яка визначається в залежності від особистих властивостей психіки потерпілого та характеру шкоди, яка йому завдана; погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації (тут мова йдеться як про професійну працездатність потерпілого, так і про інші навички, які втрачаються внаслідок, наприклад, заподіяння шкоди здоров'ю); ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування. Отже суд має брати до уваги як форму вини завдавача шкоди (умисел або необережність), так і наявність вини самого потерпілого; інші обставини, що мають істотне значення (тривалість страждань, істотність вимушених змін у способі життя потерпілого, можливість усунення негативних наслідків, які виникла в результаті посягання на права особи тощо).

Позивач оцінив таку завдану відповідачем моральну шкоду в сумі 27 321 грн., не обґрунтувавши розмір такої шкоди та наявність і глибину страждань після вчинених чи не вчинених дій чи бездіяльності відповідача.

Тому суд не вважає обґрунтованою вимогу про стягнення з відповідача моральної шкоди.

Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу.

Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

На підставі вищевикладеного, ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України ( п.3, 9) N 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" та керуючись ст.ст.10, 60, 209, 212-215, ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства МВС України «Інформ-Ресурси», м. Запоріжжя, Жовтневий р-н, проспект Леніна, 109/410, , на користь ОСОБА_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер -НОМЕР_1, суму матеріальної шкоди в розмірі 5000 грн. 00 коп (пять тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути з Державного підприємства МВС України «Інформ-Ресурси», м. Запоріжжя, Жовтневий р-н, проспект Леніна, 109/410, , на користь ОСОБА_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер -НОМЕР_1, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243, 60 грн.

В задоволенні решти заявлених вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 27 липня 2015 року.

Суддя: Польська М.В.