н/п 2/490/2468/2015 Справа № 490/1269/15-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2015 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді Гуденко О.А.,
при секретарі - Гудковій Є.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та про поділ спільного майна подружжя , -
В лютому 2015 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом , в якому просив встановити факт приналежності йому правовстановлюючого документу - Свідоцтва про право особистої власності, виданого виконкомом Центральної райради народних депутатів 30.09.1991 року на підставі рішення виконкому Центральної районної ради народних депутатів № 229 від 20.09.1991 року, оскільки в ньому помилково зазначено його по батькові "ОСОБА_3". Також просил провести поділ сумісно нажитого майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, визнавши за кожним з них право власності в рівних частах на спільно нажите майно 11/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1.
В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримав позовні вимоги, просив про їх задоволення.
Відповідачка в судове засідання не з'явилася, неодноразово повідомлялася судом належним чином , проте про поважність причин неможливості неявки в судове засідання суд не повідомила.
Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність відповідача в порядку заочного розгляду , оскільки у справі достатно даних про права та взаємини сторін.
Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.
З 12 червня 1989 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі 10 квітня 1991 року ОСОБА_1 придбав 1/10 часток домоволодіння АДРЕСА_1 - згідно Договору купівлі-продажу.
Рішенням виконкому Центральної районної ради народних депутатів № 229 від 20.09.1991 року встановлені ідеальні частки на зазначене домовлодіння , в тому числі і за ОСОБА_3 на 11/100 часток. На підставі цього рішення позивачеві видане Свідоцтво про право особистої власності, видане виконкомом Центральної райради народних депутатів 30.09.1991 року.

З 26 листопада 1991 року і по теперішній час позивач зареєстрований та проживає за заначеною адресою.

Заочним рішенням Центрального районного суду від 14 жовтня 2014 року частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком та вселення Ухвалено вселити ОСОБА_1 до 11/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1, які належить йому на підставі Свідоцтва про право особистої власності, виданого виконкомом Центральної райради народних депутатів 30.09.1991 року, та зобов'язати ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 комплект ключів від вказаного будинку.

Таким чином, суд вважає встановленим, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що ОСОБА_1 є власником зазначеної частки домоволодіння , але в написанні по батькові власника допущена помилка, що є підставою згідно положень ст. 235, 256, 259 ЦПК України, ст. 392 ЦК України для задоволення вимог позову у цій частині.

У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених особами вимог і на підставі представлених сторонами доказів, а ст. ст. 10, 60 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оскільки діючим законодавством України презюмується виникнення права спільної сумісної власності щодо майна, набутого подружжям під час шлюбу - обов'язок з доведення тієї обставини, що майно, придбане у шлюбі, є особистою власністю одного з подружжя покладений на останнього.

Відповідно до положень ст.ст. 22, 28, 29 КпШС УРСР , який діяв на час виникнення спірних правовідносин щодо набуття права власності ОСОБА_1 на спірне домоволодіння, то майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

За такого, суд доходить висновку, що 11/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1 є спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2, при цьому частки кожного з подружжя є рівними - по 1/2 частки за кожним.

У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України , суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити .

Встановити факт приналежності правовстановлюючого документу - Свідоцтва про право особистої власності, виданого виконкомом Центральної райради народних депутатів 30.09.1991 року на підставі рішення виконкому Центральної районної ради народних депутатів № 229 від 20.09.1991 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1.

Провести поділ сумісно нажитого майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 11/200 частин житлового будинку АДРЕСА_1.

Залишити за ОСОБА_1 право власності на 11/200 частин житлового будинку АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Центрального районного суду м. Миколаєва протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Гуденко О.А.