Справа № 640/4506/15-ц
27 травня 2015 року Київський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді: Губської Я.В.
при секретарі: Приблуда І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкова справу за позовом Товариства з обмеженою «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № СL-700/1484/2007 від 27 вересня 2007 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 27 вересня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», яким на теперішній час змінено назву замість Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № СL-700/1484/2007, згідно з яким відповідач отримала кредит в розмірі 57 200,00 доларів США строком до 24 вересня 2013 року зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених у кредитному договорі.
В порушення умов Кредитного договору, ОСОБА_1 відмовляється виконувати свої зобов'язання з повернення боргу в строк та на умовах, встановлених сторонами в кредитному договорі, в зв'язку з чим станом на 27.10.2014 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість перед Товариством з обмеженою «ОТП Факторинг Україна», що становить: 509 874,93 грн.
В судове засіданні представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
За змістом ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (ст. 202 ЦК України).
Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Сторони є вільними в укладенні договору та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту (ст. 627 ЦК України).
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Судом встановлено, що 27 вересня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», яким на теперішній час змінено назву замість Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № СL-700/1484/2007, згідно з яким відповідач отримала кредит в розмірі 57 200,00 доларів США зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених у кредитному договорі.
Згідно з п. 1.1 ч. 2 кредитного договору ОСОБА_1 зобов'язалася своєчасно погашати суму кредиту та сплачувати відсотки за користувач кредитом в порядку і строки, визначені на умовах кредитного договору. При цьому для розрахунку відсотків за користування кредитом встановили використовувати фіксовану процентну ставку, у розмірі 11,99% (п. 3 ч. 1 кредитного договору).
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору
Однак, в порушення умов кредитного договору та норм права, ОСОБА_1 не здійснює погашення кредиту та сплати відсотків у строки та в розмірах, встановлених кредитними договорами.
У відповідності до п. 3.1.1. кредитного договору, за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами позичальник зобов'язаний сплатити позивачу пеню в розмірі 1% (одного відсотка) від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно кредитних договорів.
У зв'язку з вищевикладеним, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 27.10.2014 складає:
- заборгованість за кредитом у розмірі 38 476,47 доларів США (тридцять вісім тисяч чотириста сімдесят шість доларів, 47 центів), що з перерахуванням за курсом НБУ станом на дату складання розрахунку становить 498 287, 21 грн. (чотириста дев'яносто вісім тисяч двісті вісімдесят сім гривень 21 копійка);
- заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 1080, 20 доларів США (одна тисяча вісімдесят доларів, 20 центів), що з перерахуванням за курсом НБУ станом на дату складання розрахунку становить 14 138, 77 грн. (чотирнадцять тисяч сто тридцять вісім гривень 77 копійок);
- пеня за прострочення виконання зобов'язань у розмірі - 3 549, 56 грн.
Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 27.04.2012, керуючись ст.ст. 512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України, банк відступив, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - позивач) прийняло право вимоги за кредитним договором, укладеним між банком та відповідачем.
Отже, викладене свідчить, що всі права вимоги банку за кредитним договором до відповідача належать позивачу.
Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний виплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а крім того, якщо за порушення зобов'язання встановлена неустойка (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню з боржника в повному розмірі, незалежно від стягнення збитків на підставі ст. 624 ЦК України.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням визнається правовідношення, на підставі якого одна сторона (боржник - відповідач) зобов'язується здійснити на користь другої сторони (кредитора - позивача) певні дії (передати майно, виконати роботу, надати послуги, виплатити грошові кошти та ін.) або утриматися від певних дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов'язань. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини, відповідно до ст. 11 ЦК України.
На підставі змісту ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином, згідно умов договору, вимог ЦК. Припиняються зобов'язання виконанням, проведеним належним чином, відповідно ст. 599 ЦК України.
Таким чином, відповідно до умов кредитних договорів позивачем були надані відповідачу грошові кошти, чим банк виконав свої зобов'язання перед відповідачем (позичальником), а взяті відповідачем на себе договірні зобов'язання перед позивачем не виконано.
Непогашення боржником заборгованості перед банком за кредитними договорами свідчить про грубе порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов'язань.
Відповідно підпункту 1.9.1. Кредитного договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому у випадку невиконання позичальником своїх боргових зобов'язань за цим договором.
Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Стаття 1054 ЦК України встановлює, що до відносин за кредитним договором застосовуються норми параграфу 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми ст.ст. 1046-1053, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно платіжного доручення, яке містяться в матеріалах справи, позивачем при пред'явленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 3 654,00 гривень, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.
На підставі викладеного і керуючись 509, 512, 514, 526, 553, 554, 590, 610, 625, 1050, 1054-1056 Цивільного Кодексу України, ст. 1-5, 8, 30, 119, 209. 215, 224, 225, 226 Цивільного процесуального кодексу України, -
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - задовольнити.
Рішення може бути оскаржене до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя