Справа №591/7066/14 Головуючий у суді у 1 інстанції - Чернобай О. І.
Номер провадження 22-ц/788/1631/15 Суддя-доповідач - Дубровна В. В.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

07 вересня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Криворотенка В. І. , Сибільової Л. О. ,

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4

на рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 09 липня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Сумської міської ради, треті особи: Управління Держземагенства в Сумській області, Управління Держземагенства у Сумському районі Сумської області, ОСОБА_5,

про визнання незаконним та скасування рішення в частині передачі в приватну власність земельної ділянки, визнання недійсним Державного акту та скасування державної реєстрації Державного акту на право власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 09 липня 2015 року відмовлено за необгрунтованістю у задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення Сумської міської ради від 04 квітня 2007 року № 487-МР в частині передачі в приватну власність ОСОБА_6 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,0636 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та визнання недійсним і скасування державної реєстрації державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого 16 серпня 2007 року на ім'я ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 0,0636 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 29.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, по суті позовних вимог.

При цьому зазначає про помилковість твердження в оскаржуваному рішенні про факт належності спірного будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 лише одному батьку позивача - ОСОБА_6 Зазначений факт був спростований наявним у справі доказом - рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 27 жовтня 2008 року у справі №2-2342/08. Вважає, що суд безпідставно і з порушенням встановленого процесуальним законом порядку посилається на прийнятий ним від відповідача та залучений до матеріалів справи сумнівний документ - акт погодження меж (а.с.69 том 1), який складений з суттєвим порушенням змісту та форми. Крім того, за діючим на час правовідносин законодавством співвласником будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 крім батька позивача ОСОБА_6 була також його мати - ОСОБА_7, а після смерті останньої з 13 січня 2014 року співвласником став і позивач, що прийняв спадщину після її смерті. Також зазначає, що в оскаржуваному рішенні нехтується факт належності позивачу на праві власності 1/4 частини вищезазначеного будинку, який вже був встановлений рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 27 жовтня 2008 року у справі № 2-2342/08.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4, які апеляційну скаргу підтримують з мотивів у ній викладених, пояснення представника Сумської міської ради - Парфененка М.С., представника третьої особи ОСОБА_5-ОСОБА_9, які проти скарги заперечують, вважають рішення суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали справи, перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Вирішуючи наявний спір та відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що всупереч положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України позивач не довів суду належними та допустимими доказами обставин, на які він посилався у позові.

Цей висновок суду узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом до Сумської міської ради та просив визнати незаконним та скасувати рішення Сумської міської ради від 04 квітня 2007 року № 487-МР в частині передачі у приватну власність ОСОБА_6 земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,0636 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданий 16 серпня 2007 року на ім'я ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 0,0636 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, скасувати його державну реєстрацію. Свої вимоги обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_7, після якої відкрилася спадщина на 1/2 частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_3 прийняв 1/4 частину спадщини після своєї матері з дня відкриття спадщини, тобто з 13.01.1994 року. Іншим спадкоємцем на 1/4 частини спадщини після ОСОБА_7 був його батько - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 його батько помер. У зв'язку з необхідністю оформлення спадщини після його смерті та відсутності документів, які б підтверджували його право власності на 1/4 частини домоволодіння ОСОБА_3 звернувся до Ковпаківського районного суду м.Суми з позовом про визнання права власності на вказану частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після ОСОБА_7 Рішенням Ковпаківського районного суду від 27 жовтня 2008 року позов задоволений. Приймаючи спадщину і враховуючи судове рішення, ОСОБА_3 вважав, що разом з 1/4 частиною домоволодіння йому належить і 1/4 частина земельної ділянки, на якій воно розташоване. В 2013 році йому стало відомо, що його батько за життя, без погодження з ним, приватизував земельну ділянку, що перебувала в їх спільному користуванні, за адресою: АДРЕСА_1, про що його батькові був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку. Вважає, що при цьому було порушене його право на участь в приватизації вищезазначеної земельної ділянки і отримання у власність відповідної частини земельної ділянки при її приватизації.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, батьку позивача - ОСОБА_6 на підставі договору про право забудови № 390 від 18 липня 1957 року та акту про закінчення будівництва від 04 грудня 1991 року на праві приватної власності, частка 1/1, належало домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується витягом з реєстру права власності на нерухоме майно (а.с.206,т.1).

Зазначене майно є спільно нажитим майном подружжя-батьків позивача та належало кожному з них у розмірі по 1/2 частини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_7, спадкоємцями якої є позивач та його батько, по 1/2 частині кожний.

Згідно з рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 27 жовтня 2008 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Сумської області від 18 грудня 2008 року, за ОСОБА_3 визнане право власності на 1/4 частину домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування після матері ОСОБА_7.

Батько позивача - ОСОБА_6 на підставі рішення виконавчого комітету Сумської міської Ради народних депутатів від 16 грудня 1993 року № 723 «Про передачу в приватну власність земель» отримав у власність земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,06 га.

Відповідно до абз. 2 п. 1 Перехідних положень ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів про право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

У 2006 році батько позивача - ОСОБА_6 замовив у ДП «Сумигеодезкартографія» технічну документацію із землеустрою для складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 та в подальшому отримав технічну документацію (а.с.47-58)

Як вбачається з технічної документації із землеустрою на вказану земельну ділянку, вона була розроблена на підставі заяви гр. ОСОБА_6 та рішення виконавчого комітету Сумської міської Ради народних депутатів від 16 грудня 1993 року № 723 (а.с.45,46).

Рішенням Сумської міської ради № 487-МР від 04 квітня 2007 року «Про затвердження меж і розмірів земельних ділянок, які належать громадянам на правах власності та внесення змін до рішень Сумської міської ради» батьку позивача ОСОБА_6 уточнено площу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 з 0,0600 га до 0,0636 га (а.с.208)

Після цього ОСОБА_6 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 за вказаною адресою.

На момент видачі державного акту єдиним власником земельної ділянки був батько ОСОБА_6, позивач не мав правовстановлюючих документів на підтвердження його права власності на земельну ділянку після смерті матері.

Це питання не було предметом розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер.

Після його смерті відкрилась спадщина. Спадкоємцями є його діти - позивач та третя особа у справі.

Згідно з ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенція сільських, селищних, міських рад належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приймаючи оспорюване рішення № 487-МР від 04 квітня 2007 року «Про затвердження меж і розмірів земельних ділянок, які належать громадянам на правах власності та внесення змін до рішень Сумської міської ради», Сумська міська рада діяла у відповідності до вимог Закону, своїм рішенням вона затвердила межі і розміри земельних ділянок, належних на праві власності особам, в тому числі і батькові позивача, якому земельна ділянка належала на підставі рішення виконавчого комітету Сумської міської Ради народних депутатів від 16 грудня 1993 року № 723.

Всупереч положенням ст.ст.10,60 ЦПК України позивачем не доведена належними та допустимими доказами незаконність рішення Сумської міської ради № 487-МР від 04 квітня 2007 року та наявність підстав за викладених ним обставин щодо визнання недійсним Державного акту на землю.

Рішення виконавчого комітету Сумської міської Ради народних депутатів від 16 грудня 1993 року № 723 рішення ніким не скасоване, воно є чинним, не оспорюється позивачем у справі, позовних вимог з приводу незаконності цього рішення останнім не заявлено, як і не заявлено вимог, пов'язаних з набуттям його матір'ю права власності на спірну земельну ділянку та ним - у порядку спадкування після смерті матері.

Відповідно до положень ст.ст. 6, 22,30 Земельного кодексу (1990 р.), чинного на час виникнення спірних правовідносин, Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року №15 «Про приватизацію земельних ділянок», Порядку передачі ділянок у приватну власність громадян (затверджений наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15 лютого 1993 року №10, ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю, ст. 120 Земельного кодексу України, ст. 377 ЦК України якщо на земельній ділянці, яка одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації та є його особистою приватною власністю, знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то в разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою, переходить це право в розмірі частини права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, з пояснень позивача і представника третьої особи, між позивачем і його рідною сестрою ОСОБА_5, залученої до участі у справі у якості третьої особи, існує спір з приводу спадкового майна. За позовом ОСОБА_5 у суді відкрито провадження у цивільній справі про визнання за нею в порядку спадкування після смерті батька права власності на належну йому частину будинку та на 1/2 частину земельної ділянки. Заявляючи позовні вимоги у рамках цієї справи про визнання недійсним Державного акту на земельну ділянку, виданого на імя батька, спадкоємцем якого, крім позивача, є третя особа ОСОБА_5, ОСОБА_3невірно визначився - з колом відповідачів, не залучив до участі у справі ОСОБА_5 у якості відповідача, прав та інтересів якої безпосередньо стосується даний спір.

Позивачем спрямовані позовні вимоги до Сумської міської ради, яка не має матеріального інтересу до спірних правовідносин.

У відповідності з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, так і заперечень , крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Позивачем не доведена обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги колегія суддів не знаходить підстав для його зміни чи скасування.

У відповідності до ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 09 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -