Дата документу 19.05.2015
Справа № 334/1061/15-ц
Провадження № 2/334/989/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Колесник С.Г.,

при секретарі Манюхіні О.О.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, де зазначив, що 03.09.2012 р. між ним та відповідачем був укладений договір позики відповідно до якого ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 отримав 7 500 доларів США, що підтверджується розпискою від 03.09.2012 р., що згідно з курсом НБУ станом на 08.02.2015 р. складає 173 475 грн.

Відповідно до договору позики відповідач зобов'язався повернути позику на протязі одного року, тобто до 03.09.2013 р. Однак, до сьогоднішнього часу відповідач борг не повернув, що змусило позивача звернутися із позовом до суду.

Позивач просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 173 475 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1734,75 грн.

Позивач в судовому засідання позов підтримав, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступник висновків.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

У статті 1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику - кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором між ними. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про те, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що 03.09.2012 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого, ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 отримав позику у сумі 7 500 доларів США, що підтверджується розпискою від 03.09.2012 р., що згідно з курсом НБУ станом на 08.02.2015 р. складає 173 475 грн. Суд приймає як належний доказ надану позивачем розписку про отримання позичених коштів ОСОБА_2

Відповідно до договору позики відповідач зобов'язався повернути позику на протязі одного року, тобто до 03.09.2013 р. Однак відповідачем до теперішнього часу борг не повернутий.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позивач просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 173 475 грн., оскільки станом на 08.02.2015 р. офіційний курс НБУ становив - 100 доларів США = 2313 грн.

Стаття 1051 ЦК України передбачає право позичальника оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Обов'язок довести зазначений факт покладений на позичальника.

Відповідач будь-яких доказів на підтвердження факту неотримання від позикодавця суми позики за розпискою від 03.09.2012 р. суду не надав та не спростував вказану суму боргу, хоча такий процесуальній обов'язок передбачений ст.ст. 10, 11 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 173 475 грн.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1734,75 грн., понесені ним при поданні позову.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 525, 526, 625, 1046, 1047, 1049, 1051 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 173 475 грн. (сто сімдесят три тисячі чотириста сімдесят п'ять гривень 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1734,75 грн., як витрати понесені по сплаті судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особа без участі якої було постановлено рішення, має право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: