Справа № 525/811/15-ц
Провадження № 2/525/230/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.08.2015 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого-судді Хоролець В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, що поданий її представником за довіреністю ОСОБА_2 до Устивицької сільської ради Великобагачанського району, третя особа відділ Держземагенства у Великобагачанському районі та СФГ «Мир» про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

З позову ОСОБА_1, що поданий її представником за довіреністю ОСОБА_2 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її співмешканець ОСОБА_3, останнім місцем проживання якого було АДРЕСА_1. Починаючи з 1977 року вони проживали разом як подружжя та вели спільне господарство. Спільних дітей у них не було і вони не зареєстрували шлюб. ОСОБА_3 захворів на тяжку хворобу та раптово на 52 році життя помер, вони шлюб не встигли зареєструвати, він не встиг скласти заповіт. За життя ОСОБА_3 як члену КСП «Нива» було надано земельну частку пай та був виданий сертифікат на право на земельну частку пай площею 3,67 умовних кадастрових гектарів, сертифікат серія НОМЕР_1, який був зареєстрований за №749 від 27.12.1996 року в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку пай КСП «Нива» Великобагачанського району Полтавської області на підставі рішення №277 від 25.09.1996 року. На даний час сертифікат втрачений.

Як вказано в позові, проживаючи все життя ОСОБА_1 разом із ОСОБА_3, а саме з 1977 року, у них був спільний побут, вони вели спільне господарство, на день смерті вони були зареєстровані в одному будинку, коли він занедужав, то позивачка ОСОБА_1 доглянула його та поховала. Вказує, що вона, ОСОБА_1, згідно ст. 1264 ЦК України являється спадкоємцем четвертої черги за законом на вказану спадщину, інші спадкоємці відсутні. Однак нотаріус усно відмовив їй у оформленні спадкових документів посилаючись на той факт, що їхні шлюбні відносини не були зареєстровані.

Відповідно до ст.549 ЦК України в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, а позивачка зазначає, що вона фактично вступила та заволоділа спадковим майном, оскільки забрала всі речі свого співмешканця ОСОБА_3 Вона вважала, що якщо разом проживала та забрала речі, то прийняла спадщину. На сьогодні спадкова земельна частка пай відноситься до незатребуваних паїв та знаходиться в оренді СФГ «Мир», договір оренди землі площею 3,2082 га, кадастровий номер НОМЕР_2 від 28.12.2012 року.

Позивачка зазначає, що вона хоче скористатись своїм правом на спадок, оскільки прожила із спадкодавцем приблизно 20 років до дня його смерті однією сім'єю і вели з ним разом спільне господарство, спадщину прийняла шляхом постійного проживання із спадкодавцем, а оскільки на сьогодні сертифікат втрачений і на померлого дублікатів документів отримати неможливо, в зв'язку з цим вона змушена звернутися до суду з відповідною заявою.

Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач ОСОБА_1 в особі її представника за довіреністю ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила суд встановити факт, що ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживали однією сім'єю з 1977 року до часу відкриття спадщини в АДРЕСА_1; а в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3, просила визнати за нею, ОСОБА_1, як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 право на земельну частку пай 3,67 умовних кадастрових гектарів, сертифікат серія НОМЕР_1, який був зареєстрований за №749 від 27.12.1996 року в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку пай КСП «Нива» Великобагачанського району Полтавської області на підставі рішення №277 від 25.09.1996 року (а.с.а.с.3-5).

Ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 05.08.2015 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено СФГ «Мир» (а.с.67).

В судовому засіданні 05.08.2015 року позивач ОСОБА_1, її представники ОСОБА_2 та адвокат Ситник О.В. заявлений позов підтримали в повному обсязі, в своїх поясненнях посилались на обставини, що викладені в позові і просили його задовольнити. В судове засідання 17.08.2015 року дані особи не з'явились, від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ситник О.В. надійшло клопотання про підтримання позовних вимоги та розгляд справи у її відсутність (а.с.78).

Представник відповідача у справі Устивицької сільської ради Великобагачанського району в судове засідання не з'явився, від сільського голови Гречко М.І. надійшов лист про розгляд справи у відсутність представника сільської ради, Устивицька сільська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 за обставин, що викладені в її позовній заяві (а.с.59).

Представник третьої особи Відділу Держземагенства у Великобагачанському районі в судове засідання не з'явився, від Відділу Держземагенства у Великобагачанському районі надійшов лист про розгляд справи у відсутність їх представника, Відділ Держземагенства у Великобагачанському районі не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 за обставин, що викладені в її позовній заяві (а.с.60).

Представник третьої особи СФГ «Мир» в судове засідання не з'явився, від СФГ «Мир» в особі ОСОБА_7 надійшов лист про розгляд справи у відсутність їх представника, СФГ «Мир» не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 за обставин, що викладені в її позовній заяві (а.с.77).

Суд вирішив за можливе продовжувати розгляд справи 17.08.2015 року у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, враховуючи положення ст.197 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами).

Суд, заслухавши в судовому засіданні 05.08.2015 року пояснення позивача ОСОБА_1, її представників ОСОБА_2 та адвоката Ситник О.В., допитавши в судовому засіданні 05.08.2015 року свідків по справі ОСОБА_8 та ОСОБА_9, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по даній справі, що надані сторонами та третіми особами у справі на засадах змагальності і диспозитивності, і давши всім доказам у справі належну оцінку, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Устивицької сільської ради Великобагачанського району, третя особа відділ Держземагенства у Великобагачанському районі про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права власності в порядку спадкування підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, останнім місцем проживання якого було АДРЕСА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3, виданим виконкомом Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області 20 квітня 1998 року (а.с.6).

З довідки №01-01-19/192 від 26.03.2015 року виданої начальником відділу Держземагентства у Великобагачанському районні Шепелем М.І. вбачається, що ОСОБА_3 як члену КСП «Нива» було надано земельну частку (пай) та був виданий сертифікат на право на земельну частку пай площею 3,67 умовних кадастрових гектарів, сертифікат серія НОМЕР_1, який був зареєстрований за №749 від 27.12.1996 року в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку пай КСП «Нива» Великобагачанського району Полтавської області на підставі рішення №277 від 25.09.1996 року (а.с.9). Грошова оцінка земельної частки (паю) станом на 31.03.2015 року з урахуванням коефіцієнту індексації складає 100543,34 грн. (а.с.10).

З довідки, виданої виконкомом Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області 24.03.2015 року за №186 вбачається, що ОСОБА_1 дійсно на день смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 проживала разом із ним в АДРЕСА_1 однією сім'єю і вела спільне господарство (а.с.7).

З довідки, виданої виконкомом Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області 24.03.2015 року за №187 вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, на момент смерті був зареєстрований та постійно проживав в АДРЕСА_1 разом із співмешканкою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

З довідки, виданої виконкомом Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області 03.04.2015 року за №200 вбачається, що земельна частка (пай) відповідно до сертифікату, який був наданий ОСОБА_3 площею 3,67 умовних кадастрових гектарів, відноситься до незатребуваних земельних часток (паїв) та знаходиться в оренді СФГ «Мир», договір оренди землі площею 3,2082 га кадастровий номер НОМЕР_2 зареєстрований у відділі Держкомзему у Великобагачанському районі Полтавської області за НОМЕР_4 28.12.2012 року (а.с.11).

З виписок з погосподарських книг №10 за 1977-1979 рр. особовий рахунок НОМЕР_5, №9 за 1980-1982 рр. особовий рахунок НОМЕР_6, №9 за 1983-1985 рр. особовий рахунок НОМЕР_7, №9 за 1986-1990 рр. особовий рахунок НОМЕР_8, №8 за 1996-2000 рр. особовий рахунок НОМЕР_9, №8 за 1991-1995 рр. особовий рахунок НОМЕР_9, виданих виконкомом Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області 06.04.2015 року за №№02-21/212, 02-21/213, 02-21/214, 02-21/215, 02-21/216, вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали разом як подружжя та вели спільне господарство (а.с.а.с.12-17).

З повідомлення №454/01-16 від 02.07.2015 року щодо заповіту ОСОБА_3 та інформаційної довідки зі спадкового реєстру №40824078 від 02.07.2015 року наданої завідувачем Великобагачанської державної нотаріальної контори державним нотаріусом Скляровою А.В. вбачається, що в архіві Великобагачанської державної нотаріальної контори відсутні відомості про заповіт ОСОБА_3 За даними спадкового реєстру інформація щодо посвідчення заповіту ОСОБА_3 відсутня (а.с.а.с.36-37).

З повідомлення №453/01-16 від 02.07.2015 року щодо спадкової справи ОСОБА_3 та інформаційної довідки зі спадкового реєстру №40824229 від 02.07.2015 року наданої завідувачем Великобагачанської державної нотаріальної контори державним нотаріусом Скляровою А.В. вбачається, що в архіві Великобагачанської державної нотаріальної контори спадкова справа на майно померлого ОСОБА_3 відсутня. Дані про відсутність заведення спадкової справи підтверджені в інформаційній довідці зі спадкового реєстру №40824229 від 02.07.2015 року (а.с.а.с.38-39).

З повідомлення №1671 від 13.07.2015 року щодо надання витягу та інформаційної довідки зі спадкового реєстру №40906573 від 10.07.2015 року наданої в.о. завідувача Полтавським обласним державним нотаріальним архівом Смоковенко Т.О. вбачається, що згідно Алфавітних книг спадкових справ Великобагачанської ДНК за період з 1998 року по 2000 рік виявлено, що спадкова справа після померлого не заводилась. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.а.с.54-55).

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст. 57 ЦПК України).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України).

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (сусіди ОСОБА_1 та ОСОБА_3) підтвердили той факт, що починаючи з 1977 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали разом як подружжя та вели спільне господарство, а також виховували сина ОСОБА_1 - ОСОБА_2, який також проживав разом з ними; дані свідки також вказали про те, що за час спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 придбали будинок по АДРЕСА_1, зробили там ремонт, в цьому ж будинку помер ОСОБА_3, а ОСОБА_1 після його смерті забрала собі належне майно та речі померлого і продовжує проживати в цьому будинку.

Стаття 549 ЦК України (в редакції 1963 року), що діяла на момент виникнення даних правовідносин встановлювала, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, зокрема, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 відкрилася спадщина. З матеріалів справи вбачається, що родичів, які входять до першої, другої та третьої черг спадкування, померлий ОСОБА_3 не мав.

Згідно п.1 ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.4 ст.3 СК України, сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Аналіз даних положень СК України дає підстави дійти до висновку, що положення ст.3 СК України окреслюють загальні ознаки, яким повинен бути зв'язок між фізичними особами для того, щоб вони вважалися сім'єю (спільне проживання, пов'язаність спільним побутом, взаємні права та обов'язки).

Відповідно до змісту Сімейного кодексу України, якщо чоловік та жінка проживають однією сім'єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Надання фактичному подружжю таких самих прав як і зареєстрованому означало б дискримінацію шлюбу, позбавляло б сенсу його оформлення. Саме таким випадком є повне розмежування ЦК України шлюбу та факту проживання однією сім'єю при вирішенні питань спадкового права. Спадкування в Україні здійснюється за заповітом і за законом. Заповіт досить універсальний спосіб вирішення особою долі свого майна. Проте в нашій країні складання заповіту не є поширеним явищем, тому в більшості випадків спадкування здійснюється саме законом і реалізується на засадах черговості. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування при відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття . ЦК України визначено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця і народжені після його смерті, той з подружжя, який пережив спадкодавця та батьки. Тобто, один із подружжя визнається спадкоємцем за законом, лише якщо він перебував у зареєстрованому шлюбі з померлою особою, причому правове значення тут має факт перебування в зареєстрованому шлюбі, а не наявність фактичних шлюбних відносин. Особу, яка проживала з померлим однією сім'єю, законодавцем віднесено до четвертої черги спадкування, обов'язковим є проживання із спадкодавцем сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» - в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», викладених у абзацах 1,2,3 та 4 пункту 21, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоч і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Також, правила ст.1264 ЦК України не стосуються дітей, влаштованих у прийомні сім'ї та дитячі будинки сімейного типу. Разом з цим, до спадкоємців четвертої черги належить не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї.

Отже, в контексті аналізу положень ст.3 СК України, з урахуванням змісту положень ст.1264 ЦК України (яка може бути застосована на підставі та пунктами 4-5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України (в редакції 2003 року), проаналізувавши сукупність досліджених доказів у справі з огляду на положення ст.ст.10,11,57,60 ЦПК України суд приходить до висновку, що з урахуванням письмових доказів у справі в сукупності з показаннями свідків, що узгоджуються між собою (тобто письмові докази та показання даних свідків), не входять між собою у суперечність і об'єктивно підтверджують той факт, що ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживали однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом) в АДРЕСА_1, а по суті, документально підтверджено, що дані особи проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 1977 року і по день смерті ОСОБА_3, отже, у розумінні ст.3 СК України вони проживали спільно, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки.

Отже, виходячи з вищевикладеного та об'єктивного підтвердження як наведеними письмовими доказами, так і в сукупності показань свідків, виходячи з положень ст.ст.10,11,57,60 ЦК України суд вважає, що є доведеним факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1 із ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 із 1977 року за адресою: АДРЕСА_1

Виходячи зі змісту п.2 прохальної частини позовної заяви ОСОБА_1 (позовна вимога), того, що стороною позивача у справі доведено той факт, що ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживали однією сім'єю з 1977 року до часу відкриття спадщини в АДРЕСА_1, мали спільний побут та вели спільне господарство, ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 згідно ст.549 ЦК України (1963 року), яка прийняла спадщину, того, що сертифікат на право на земельну частку (пай) НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_3 втрачений (як вказує позивач у справі) і нотаріусом ОСОБА_1 було усно відмовлено у оформлені спадкового майна після смерті ОСОБА_3 (як вбачається з позовної заяви) та виходячи зі змісту п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» про те, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності та того, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що є підстави для визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 права на земельну частку пай площею 3,67 умовних кадастрових гектарів, яка належала померлому ОСОБА_3 на підставі сертифікату серія НОМЕР_1, який був зареєстрований за №749 від 27.12.1996 року в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку пай КСП «Нива» Великобагачанського району Полтавської області на підставі рішення №277 від 25.09.1996 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року), пунктами 4-5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України (в редакції 2003 року), ст.1264 ЦК України (2003 року), постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст.3,10,11,57,60,174,179,212-215,256 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1, що поданий її представником за довіреністю ОСОБА_2 до Устивицької сільської ради Великобагачанського району, третя особа відділ Держземагенства у Великобагачанському районі та СФГ «Мир» про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 з 1977 року і по день смерті ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 на земельну частку (пай) площею 3,67 умовних кадастрових гектарів, яка належала померлому на підставі сертифікату серія НОМЕР_1, який був зареєстрований за №749 від 27.12.1996 року в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Нива» Великобагачанського району Полтавської області на підставі рішення №277 від 25.09.1996 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя