Єдиний унікальний номер 243/2721/15-ц Номер провадження 22-ц/775/318/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2015 року

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого-судді Мальованого Ю.М.

суддів Кішкіної І.В., Новосьолової Г.Г.

при секретарі: Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 РОЗВИТКУ» на рішення Слов? янського міськрайонного суду Донецької області від 27 травня 2015 року по цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 РОЗВИТКУ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2015 року публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 РОЗВИТКУ» (далі банк) звернулося з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 25 лютого 2013 року між банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № ICKGMCUI.81116.003, відповідно до умов якого банк зобов'язався встановити кредитний ліміт у розмірі 2000,00 грн., за користування яким нараховує проценти в розмірі 36 % річних, крім пільгового періоду.

Банк в повній мірі виконав умови кредитного договору, встановивши 25 лютого 2013 року кредитний ліміт у розмірі 2000,00 грн. на рахунок, відкритий на підставі приєднання позичальника до умов та правил надання банківських послуг.

Відповідач свої зобов'язання, передбачені кредитним договором, не виконав.

У позові позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором № ICKGMCUI.81116.003 від 25 лютого 2013 року в розмірі 7553 грн. 06 коп.

Рішенням Слов? янського міськрайонного суду Донецької області від 27 травня 2015 року у задоволенні позовних вимог банку до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням банк подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення є незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права, неповного встановлення обставин, які мають значення для справи, неправильного дослідження та оцінки доказів. Договір, укладений між сторонами містить всі істотні умови необхідні для його укладання, зміст кредитного договору є чітким та зрозумілим для сторін, крім того, відповідач з умовами договору ознайомлений, що підтверджується його підписом. На момент звернення з позовом до суду банк був позбавлений можливості визначити чи відноситься м. Слов?янськ до переліку населених пунктів де проводилась антитерористична операція. Незастосування судом названих норм матеріального права та неповне зясування обставин справи призвели до ухвалення незаконного рішення.

Сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, однак в у судове засідання не зявилися, що у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає подальшому розглядові справи.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Від позивача надійшла заява, в якій він підтримав апеляційну скаргу та не заперечував проти розгляду справи у його відсутність.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції встановив, що 25 лютого 2013 року між позивачем ПАТ «ВБР» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № ICKGMCUI.81116.003, відповідно до якого: «…п. 2.2. Банк зобов'язується протягом 60 днів з моменту укладення цього договору встановити ОСОБА_3 у вигляді відновлюваної кредитної лінії у розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі грн. 00 коп.), шляхом встановлення кредитного ліміту на рахунок ОСОБА_2, який відкритий на підставі приєднання Позичальника до Умов та Правил надання банківських послуг;

п. 2.3. Банк нараховує відсотки в розмірі 36 % річних за користування кредитом, крім пільгового періоду;

п. 2.4. Нарахування відсотків здійснюється щоденно, при цьому відсотки розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з розрахунку: рік - триста шістдесят днів, місяць - рівний календарній кількості днів. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається;

п. 2.5. Щомісячний мінімальний платіж складає 10 % від суми заборгованості, підлягає сплаті Позичальником щомісячно до 25-го числа за попередній місяць. Заборгованість, що підлягає сплаті, не сплачена у встановлений строк, вважається простроченою;

п. 2.8. У рамках даного ОСОБА_3 встановлює поновлюваний пільговий період кредитування. Пільговий період складає 30 днів, по кожній платіжній операції. Пільговий період поширюється на всі операції по картці;

п. 2.9. Процентна ставка під час пільгового періоду кредитування складає 0,0001 % річних. При непогашенні заборгованості за ОСОБА_3 у повному обсязі по закінченню пільгового періоду, відсотки за користування кредитом нараховуються і сплачуються згідно п. 2.3 та 2.5, які встановлені цим кредитним договором;

п. 3.4. Підписання цього договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком у період обслуговування кредитного договору;

пп. 5.2.2 п. 5.2. Позичальник зобов'язується погашати заборгованість в поряду і строки, зазначені в Кредитному договорі;

пп. пп. 6.5.2-6.5.5 п. 6.5. Строк дії кредиту 30 днів, при несплаті основної суми кредиту та процентів за користування кредитом по закінченню строку дії кредиту, заборгованість вважається простроченою. Відсотки за користування короткостроковим кредитом встановлюються у вигляді фіксованої відсоткової ставки, яка розраховується як за діючим ОСОБА_3, у розмірі 36 % річних. За порушення строків погашення заборгованості за користування короткостроковим кредитом ОСОБА_3 нараховує Позичальнику відсотки в розмірі подвійної процентної ставки від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. При розрахунку приймаються: рік - 360 днів, місяць - рівний календарний кількості днів. За порушення строків сплати процентів за користування кредитом ОСОБА_3 нараховує Позичальнику пеню 0,5 % від суми простроченої заборгованості». (а. с. 6-9)

26 лютого 2015 року за вих. № 3909 банк направив на адресу ОСОБА_2 вимогу сплати заборгованості за кредитним договором в сумі 7576 грн. 56 коп., яка утворилась станом на 13 лютого 2015 року. (а. с. 10)

Станом на 09 лютого 2015 року відповідач мав заборгованість в сумі 7553 грн. 06 коп., яка складається з поточної заборгованості по тілу кредиту в сумі 3183 грн. 89 коп.; простроченої заборгованості по тілу кредиту в сумі 2689 грн. 83 коп.; поточної заборгованості за процентами в сумі 150 грн. 89 коп.; простроченої заборгованості за процентами в сумі 1140 грн. 66 коп.; суми пені в розмірі 387 грн. 79 коп. (а. с. 2-5)

Відповідно до квитанції № 730201 від 19 серпня 2014 року ОСОБА_2 було сплачено на рахунок 8097 суму 1000,00 грн. (а. с. 33).

Відповідно до квитанції № 829354 від 26 березня 2015 року ОСОБА_2 було сплачено на рахунок 8097 суму 2000,00 грн. (а. с. 33).

Відповідно до квитанції № 836935 від 12 травня 2015 року ОСОБА_2 було сплачено на рахунок 8097 суму 2500,00 грн. (а. с. 32).

Відповідно до квитанція № 839201 від 26.05.2015 року, ОСОБА_2 на рахунок 8097 було сплачено суму 1700,00 грн. (а. с. 45).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що жодних сум погашення кредиту, внесених відповідачем ОСОБА_2 на рахунок банку, позивачем враховано не було.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В обґрунтування заявлених вимог банк надав суду першої інстанції розрахунок заборгованості на 9 лютого 2015 року за вказаною кредитною угодою (а.с. 2-5), з якого вбачається, що погашення заборгованості, відповідно до квитанції № 730201 у сумі 1000,00 грн., проведений ОСОБА_2 19 серпня 2014 року до звернення позивача з позовом до суду, в цьому розрахунку не значиться (а. с. 33).

Без обрахування цієї суми розрахунок банку щодо розміру заборгованості відповідачки не може вважатися вірним.

Після звернення банку з позовом до суду 25 березня 2015 року, відповідачка до винесення рішення по справі тричі вносила платежі на погашення заборгованості на загальну суму 6200 грн., однак вимоги банку що розміру заявленої до стягнення заборгованості не змінилися. Позивач своїх вимог суду першої інстанції не уточнив, наполягаючи таким чином на первинно заявленій сумі 7 553 грн. 06 коп. Не були ці вимоги уточнені і в суді апеляційної інстанції.

Таким чином суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволені вимог позивача, а доводи апелянта про задоволення цих вимог є безпідставними.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 РОЗВИТКУ», а рішення суду першої інстанції залишає без змін.

Керуючись ст.ст.308, 315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 РОЗВИТКУ» відхилити.

Рішення Слов?янського міськрайонного суду Донецької області від 27 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення ухвали апеляційного суду.

Головуючий: Судді: