Справа №487/2277/15-ц 23.06.2015 23.06.2015 23.06.2015
Провадження №22-ц/784/1625/15
Єдиний унікальний номер 487/2277/15-ц
Номер провадження 22-ц/784/1625/15
Головуючий у 1 інстанції Біцюк А.В.
Категорія 27 Доповідач Прокопчук Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2015 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі :

Головуючого: судді Прокопчук Л.М.

Суддів Шолох З.Л., Довжук Т.С.

При секретарі Горенко Ю.В.

За участю представника позивачки ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 травня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсним підвищення процентної ставки по кредитному договору, зобовязання відповідача здійснити перерахунок заборгованості по кредитному договору та зарахувати зайво сплачені кошти в рахунок погашення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

27 березня 2015 року позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача, посилалася на те, що 07 серпня 2008 року між ними було укладено кредитний договір, за умовами якого вона отримала кредит в сумі 10000 доларів США зі сплатою 14% річних з погашенням кредиту по серпень 2021 року. Вона виконувала зобовязання за договором, сплачуючи щомісячно платежі в більшому розмірі, ніж передбачено графіком погашення для його дострокового виконання. Звернувшись до банку у березні 2015 року за довідкою про залишок кредиту, вона дізналась, що відповідач нараховує 15% річних за договором. Пунктами 2.7.1. та 2.7.2 кредитного договору передбачено письмовий порядок внесення змін до договору щодо зміни розміру процентів шляхом укладання додаткової угоди, яка підписується у разі узгодження сторонами. Відповідач в односторонньому порядку підвищив процентну ставку, не укладаючи додаткову угоду, що є порушенням умов договору. Просила визнати незаконним підвищення процентної ставки по кредитному договору, зобовязати банк здійснити перерахунок по кредитному договору, зарахувати зайво сплачені кошти в рахунок погашення основної суми по кредиту (а.с. 1 5). В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги та просила визнати недійсним підвищення в односторонньому порядку процентної ставки по договору з 14% до 15% річних, зарахувати зайво сплачені кошти по кредиту в сумі 753,84 долари США в рахунок майбутніх платежів по кредиту (а.с. 39).

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 травня 2015 року позов задоволений. Визнано недійсним правочин по односторонньому підвищенню відсоткової ставки з 20.10.2008 року по договору кредиту № 648/757-К757 від 07.08.2008 року, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3, з 14% до 15%. Зобовязано публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_3 по договору кредиту № 648/757-К757 від 07.08.2008 року та зарахувати переплачені, внаслідок підвищення відсоткової ставки, кошти в рахунок погашення заборгованості по кредиту по вказаному договору (а.с. 49-51).

В апеляційній скарзі на вказане рішення суду відповідач порушує питання про його скасування та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову. Вважає, що суд невірно застосував норми матеріального права при вирішенні спору, не врахував, що позивачка погодилась з пропозицією про підвищення процентної ставки, оскільки у добровільному порядку почала сплачувати відсотки по кредиту за процентною ставкою у новому розмірі, що свідчить про взаємну згоду сторін на зміну умов договору (а.с. 63-65).

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи апеляційної скарги. Просив її задовольнити.

Представник позивачки просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та позивачкою 07.08.2008 року було укладено споживчий кредитний договір № 648/757-К757, згідно з яким позивачка отримала кредит в сумі 10000 доларів США за строком повернення серпень 2021 року включно. Протягом дії кредитного договору позивачкою виконувались всі взяті на себе зобовязання за договором щомісячно здійснювались платежі в більшому розмірі ніж передбачено графіком погашення. У березні 2015 року позивачка, отримавши довідку банку про залишок кредиту, дізналась, що процента ставка за кредитом становить 15% річних. Пунктом 2.7.1. договору передбачено, що у разі зміни розміру процентів кредитор зобовязаний повідомити позичальника не пізніше, ніж 10 календарних днів до початкової дати їх введення, а також надати позичальнику для укладання проекти двох примірників відповідної додаткової угоди про внесення змін до договору. Зазначені умови договору відповідачем не виконані, з 20.10.2008 року він в односторонньому порядку підвищив процентну ставку з 14% до 15% річних. Письмового повідомлення про зміну відсоткової ставки позивачу не направлялось. З урахуванням встановлених обставин суд прийшов до висновку про те, що відповідачем порушені умови договору, права позивачки як сторони договору, тому позов задовольнив.

Висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Відповідно до частини першої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 654 цього Кодексу встановлено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Додатковий договір до основного договору за своєю суттю є правочином, який вносить зміни до останнього, оскільки включає у себе погоджені сторонами умови, що є відмінними від раніше закріплених умов.

Укладення додаткового договору змінює відносини між сторонами, породжуючи нові стосунки, які базуються на комплексі погоджених умов, як основного договору, так і умов додаткового договору. Тобто виникають нові, змінені і погоджені сторонами, взаємовідносини.

Укладаючи кредитний договір від 07.08.2008 року, сторони в п. 7.1 договору узгодили порядок внесення змін до нього, а саме: зміни вносяться в письмовій формі, які повинні бути підписані належним чином уповноваженими на те представниками сторін.

Щодо змін договору в частині процентів сторонами в пп. 2.7.1., 2.7.2., 2.7.3 договору прописано, що про намір змінити розмір процентів кредитор зобовязаний повідомити позичальника не пізніше, ніж за 10 календарних днів до початку їх введення, а також надати позичальнику для укладення проекти двох примірників додаткової угоди (договору про внесення змін до цього договору). У разі, якщо позичальник погодиться з запропонованими кредитором змінами розміру процентів, він протягом 10 календарних днів з дня отримання від кредитора двох примірників відповідної додаткової угоди (договору про внесення змін) до цього договору підписує їх, повертає кредитору для підписання з боку кредитора. Після їх підписання кредитор повертає один примірник додаткової угоди (договору про внесення змін) позичальнику. Цей договір вважається зміненим в частині розмірів процентів після підписання позичальником та кредитором і скріплення його печаткою відповідної додаткової угоди договору. Зазначені зміни вводяться в дію з дати, вказаної у відповідній додатковій угоді (договорі). У разі, якщо позичальник не погодиться із запропонованими Кредитором змінами розміру процентів і не укладе протягом строку, встановленого п.п. 2.7.2. цього договору відповідної додаткової угоди (договору про внесення змін) до цього договору, Кредитор має право в односторонньому порядку розірвати цей договір у порядку, передбаченому договором та вимагати від позичальника дострокового погашення ним у повному обсязі заборгованості за кредитом, сплати процентів та комісій та інше (а.с. 7, 9).

Відповідач не надав доказів того, що процента ставка за договором змінилась відповідно до прописаної договором процедури, тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що правочин з підвищення процентної ставки носив односторонній характер, його було здійснено без згоди позивача, з порушенням порядку, передбаченого договором, та визнав його недійсним.

Пунктом 3.4.1. договору позичальнику надано право достроково повністю або частково погасити кредит та нараховані проценти.

Пояснення позивачки про те, що вона скористалась наданим їй договором правом та вносили щомісячні платежі в більшому розмір, ніж передбачено договором, з метою його дострокового погашення, відповідачем не спростовані.

З огляду на вищенаведене не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги з приводу того, що позивачка погодилась з пропозицією підвищення процентної ставки та добровільно сплачувала відсотки у новому розмірі.

Застосування до спірних правовідносин положень статті 642 ЦК України, на яку посилається в апеляційній скарзі відповідач, є неможливим, оскільки позичальник повідомлень від банку про збільшення процентної ставки за новою відсотковою ставкою не отримував, банк, змінюючи в односторонньому порядку процентну ставку, не повідомив про це позичальника, що призвело до порушень пункту 2.7 кредитного договору та частини четвертої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до статті 308 ЦПК України апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на неї може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий, суддя Судді