У х в а л а

4 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сеніна Ю.Л.,Гуменюка В.І.,Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа: ОСОБА_5, про визнання договору поруки припиненим,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду із зазначеною заявою про перегляд судових рішень на підставі пунктів 1, 4 статті 355 ЦПК України.

У заяві ОСОБА_4 зазначає, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 5 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року, відмовлено в задоволенні її позову. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2015 року її касаційну скаргу відхилено.

ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу касаційного суду, справу направити на новий розгляд до суду касаційної інстанції, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а також невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, зокрема статті 559 ЦК України.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 наводить ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 9 липня 2014 року та постанову Верховного Суду України від 21 січня

2015 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до пунктів 1, 4 статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, керувався тим, що позичальнику було направлено лист банку про збільшення процентної ставки за користування кредитом з 11,95 % до 14 % річних. Однак додаткова угода про підвищення процентної ставки між сторонами кредитного договору укладена не була, і він продовжував сплачувати кредит за старою процентною ставкою. Таким чином, права позивачки, як поручителя за зазначеним кредитним договором, порушені не були, оскільки обсяг відповідальності останньої не був збільшений.

У наданих для порівняння:

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 липня 2014 року суд касаційної інстанції погодився з висновком апеляційного суду про те, що зобов'язання особи за договором поруки припинилися без наведення обставин, згідно з якими суд вважав поруку припиненою;

- постанові від 21 січня 2015 року Верховний Суд України виходив з того, що пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання і був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати.

Зміст наданого заявницею для порівняння судового рішення суду касаційної інстанції та його порівняння із судовим рішенням, яке вона просить переглянути, не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Надана для порівняння постанова Верховного Суду України не свідчить про невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у цій постанові висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа ОСОБА_5, про визнання договору поруки припиненим за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
В.І. Гуменюк
Л.І. Охрімчук