Справа № 466/8852/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"25" травня 2015 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої - судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

секретар ДУДИНСЬКА З.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об'єктом спільної сумісної власності, визнання права власності на частку в майні,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 11.12.2014р. звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання житлового будинку АДРЕСА_1 з урахування його істотних покращень, об'єктом права спільної сумісної власності сторін, визнати за нею, відступивши від рівності часток, право власності на 2/3 частини вказаного будинку.

В обґрунтування позову покликається на те, що з 13.07.1996р. перебувала у шлюбі з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дитина ОСОБА_3. 01.03.2004р. ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу придбав 3/5 частини будинку АДРЕСА_1. Розпорядженням Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради цей будинок розділений на два самостійні об'єкти і присвоєно окремий поштовий номер 42-А.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 08.05.2012р. шлюб з ОСОБА_2 розірвано. Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова, яке набрало законної сили, будинок АДРЕСА_1 визнаний особистою приватною власністю ОСОБА_2 Проте судом не розглядалося питання щодо збільшення вартості будинку та істотності такого збільшення. На даний час в порівнянні з моментом придбання вартість будинку суттєво збільшилася, оскільки були проведені переобладнання, добудови, низка ремонтних робіт, збільшилася площа будинку орієнтовно вдвічі. Таке істотне збільшення вартості переобладнаного будинку відбулося за спільні з відповідачем кошти та кошти, що належали їй особисто. Відтак, вважає, що будинок може бути визнаний об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Також зазначає, що з нею у спірному будинку проживає донька, коштів на її належне утримання не вистарчає. Відповідач не приймає участі в утриманні доньки, оплаті комунальних послуг, аліменти сплачує нерегулярно. Іншого житла у неї немає. Просить відступити від рівності часток та визнати за нею право власності на 2/3 частини спірного будинку.

В ході розгляду справи позивачка уточнила позовні вимоги, просить визнати житловий будинок АДРЕСА_1, як одноповерхову споруду з мансардою та підвалом, загальною площею 158,0кв.м., в тому числі приміщення 1-го поверху площею 75,3кв.м з ремонтом, приміщення мансарди (добудованої у 2014р.) площею 71,9кв.м - 0-й цикл без опорядження, приміщення підвалу площею 10,8кв.м - господарське, - об'єктом права спільної сумісної власності її та відповідача, визнати за нею, відступивши від рівності часток, право власності на 2/3 частини вказаного будинку, за відповідачем на 1/3 частину будинку.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги, з врахуванням поданих уточнень, підтримали повністю. Просять позов задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили, покликаючись на те, що будинок визнаний в судовому порядку особистою власністю відповідача, твердження позивача про істотне розширення площі будинку та збільшення його вартості не відповідають дійсності та не підтверджуються доказами. За відповідачем на праві власності зареєстрований спірний будинок загальною площею 70,1кв.м, житловою 56,7кв.м. Жодної документації щодо реконструкції будинку, дозволів на виконання будівельних робіт, декларацій про готовність об'єкта до експлуатації та інших немає. Відтак, жодних реконструкцій, які б призвели до збільшення площі будинку не відбувалося. Вказане позивачкою приміщення як мансарда існувало в будинку на момент його придбання і відноситься до допоміжних приміщень. Вважає, що жодного збільшення площі будинку та істотного збільшення вартості будинку не відбулося. Та і сама позивачка зазначає часом проведення реконструкції будинку з надбудовою мансарди 2014р., хоча відповідач припинив спільне проживання з нею та ведення спільного господарства в 2012 році.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, з'ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до ч.3 ст.60 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі сторони.

Встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був зареєстрований 13.07.1996р. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дитина ОСОБА_3.

01.03.2004р. ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу придбав 3/5 частини будинку АДРЕСА_1.

Розпорядженням Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 26.03.2004р. №290 цей будинок розділений на два самостійні об'єкти і придбана ОСОБА_2 частина будинку виділена в окрему містобудівну одиницю, присвоєно окремий поштовий номер 42-А.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 08.05.2012р. шлюб з ОСОБА_2 розірвано. При розгляді справи судом сторони визнали, що більш як пів року до часу судового розгляду не ведуть спільного господарства.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова, яке набрало законної сили, будинок АДРЕСА_1 визнаний особистою приватною власністю ОСОБА_2

За ОСОБА_2 зареєстровано на праві приватної власності житловий будинок АДРЕСА_1, який складається з 4-х житлових кімнат та кухні. Це стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.05.2015р.

Відповідно до ч.1 ст.62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Позивачкою ОСОБА_1 не доведено, що за час шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 істотно збільшилося у своїй вартості належне відповідачу майно - будинок АДРЕСА_1.

Позивачка покликається на звіт з визначення ринкової вартості спірного житлового будинку станом на 28.01.2015р., проведений суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 Даним звітом визначено вартість будинку на даний час, проте не визначено чи збільшився цей будинок у своїй вартості і за рахунок чого. У висновку зазначено, що до об'єкту оцінювання включено приміщення мансарди, добудованої в 2014році.

При цьому не було з'ясовано питання наявності дозвільних документів на проведення реконструкції будинку, початку та виконання будівельних робіт, зареєстрованої декларації про готовність об'єкта до експлуатації, наявності документів щодо зміни площі будинку.

Відсутність зазначених документів підтверджується листом Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 15.05.2015р. №36-977, листом Департаменту ДАБІ у Львівській області від 07.05.2015р. №1013-6/1990-15, листом управління архітектури департаменту містобудування Львівської міської ради від 07.05.2015р. №2401-2вих.521.

Слід зазначити, що в розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об'єкт, а й об'єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об'єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об'єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

Поняття реконструкції об'єкта нерухомості міститься в пункті 3 Державних будівельних норм В.3.2-2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку і будівництва України від 22 липня 2009 року № 295 (далі - ДБН), відповідно до якого реконструкція - це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій.

Таким чином, норма частини першої статті 376 ЦК України підлягає застосуванню й до випадків самочинної реконструкції об'єкта нерухомості, у результаті якої об'єкт набуває нових якісних характеристик (зміна конфігурації, площі та кількості приміщень, втручання в несучі конструкції, улаштування дверних прорізів у капітальних стінах тощо; розділ 3.4 Методичних рекомендацій № 146).

При цьому за змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна.

Сторони в судовому засіданні погодилися з тим, що реконструкція будинку здійснена самочинно.

Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього, як на об'єкт нерухомості.

Отже, об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти не є об'єктами права власності (ч. 2 ст. 376 ЦК України), а тому не можуть бути предметом поділу.

Відтак, вимоги позивачки не ґрунтуються на законі та не підлягають задоволенню.

У зв'язку з відмовою у задоволенні позову з позивачки підлягає стягненню в доход держави недоплачений судовий збір відповідно до розміру позовних вимог в сумі 3411грн.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що підстав для задоволення позову немає, у позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст.8,10,57,58,60,208,209,212,215 ЦПК України, ст.ст.60,62,71 СК України суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання будинку за адресою АДРЕСА_1 об'єктом спільної сумісної власності, визнання права власності на 2/3 частини будинку за адресою АДРЕСА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в доход держави 3411грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Н. Л. Луців-Шумська