У Х В А Л А

9 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Лященко Н.П.,Сеніна Ю.Л.,
розглянувши заяву закритого акціонерного товариства «Слов'янськолія» про перегляд Верховним Судом України рішення Апеляційного суду Запорізької області від 9 грудня 2014 року й ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 березня 2015 року у справі за позовом закритого акціонерного товариства «Слов'янськолія» до ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельна компанія «Урожай» про визнання правочинів недійсними, скасування права власності, визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення коштів,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року закрите акціонерне товариство «Слов'янськолія» (далі - ЗАТ «Слов'янськолія») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 та товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельна компанія «Урожай» (далі - ТОВ «ТК «Урожай»), в якому просило: визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 22 серпня 2011 року

ЗАТ «Слов'янськолія» та ТОВ «ТК «Урожай»; скасувати право власності

ТОВ «ТК «Урожай» на нежитлові будівлі; визнати право власності на об'єкт нерухомого майна за ЗАТ «Слов'янськолія», витребувати його з чужого незаконного володіння ТОВ «ТК «Урожай» і повернути у власність

ЗАТ «Слов'янськолія»; визнати недійсним укладений ЗАТ «Слов'янськолія» та ТОВ «ТК «Урожай» договір купівлі-продажу земельних ділянок від 10 березня 2011 року; скасувати право власності ТОВ «ТК «Урожай» на ці земельні ділянки, визнати за ЗАТ «Слов'янськолія» право власності на вказані земельні ділянки, витребувати їх з чужого незаконного володіння ТОВ «ТК «Урожай» та повернути у власність ЗАТ «Слов'янськолія»; визнати недійсними укладені

ЗАТ «Слов'янськолія» та ТОВ «ТК «Урожай» договори купівлі-продажу від

13 вересня 2011 року, від 15 вересня 2011 року та від 3 січня 2012 року рухомого майна; визнати за ЗАТ «Слов'янськолія» право власності на рухоме майно, що було предметом вказаних договорів, витребувати його з чужого незаконного володіння ТОВ «ТК «Урожай» та повернути у власність ЗАТ «Слов'янськолія»; стягнути з ОСОБА_4 на користь ЗАТ «Слов'янськолія» 25 тис. грн.

В обґрунтування позову ЗАТ «Слов'янськолія» посилалося на те, що укладені між ним, як продавцем, та ТОВ «ТК «Урожай», як покупцем, договори купівлі-продажу рухомого та нерухомого майна суперечать нормам чинного законодавства, вони укладені з боку позивача не уповноваженою на ці дії особою та за відсутності обов'язкової згоди на продаж вказаного майна загальних зборів ЗАТ «Слов'янськолія». Крім того, ЗАТ «Слов'янськолія» вказувало, що за спірними правочинами відбулось неправомірне відчуження цілісного майнового комплексу ЗАТ «Слов'янськолія», а тому майно, що належить на законних підставах позивачу, без правових підстав незаконно знаходиться у ТОВ «ТК «Урожай».

Крім того, позивач зазначав, що відповідно до умов договорів поруки від 10 березня 2011 року, 22 серпня 2011 року, 13 вересня 2011 року, 15 вересня 2011 року та 3 січня 2012 року ОСОБА_4 прийняв на себе зобов'язання відповідати перед позивачем за виконання ТОВ «ТК «Урожай» зобов'язань на загальну суму 25 тис. грн.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від

18 березня 2014 року вимоги ЗАТ «Слов'янськолія» задоволено в повному обсязі.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 9 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 березня 2015 року, зазначене рішення суду першої інстанції скасовано й ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову

ЗАТ «Слов'янськолія» до ОСОБА_4 про стягнення коштів відмовлено; провадження у справі в частині позовних вимог ЗАТ «Слов'янськолія» до

ТОВ «ТК Урожай» про визнання правочинів недійсними, скасування права власності, визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння закрито; роз'яснено позивачу про розгляд указаних вимог до ТОВ «ТК Урожай» в порядку господарського судочинства; скасовано заходи забезпечення позову.

У поданій до Верховного Суду України заяві ЗАТ «Слов'янськолія» порушує питання про скасування зазначених рішення апеляційного суду й ухвали суду касаційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 ЦПК України, а саме:

неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 553, 554 ЦК України, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах;

неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права, а саме статті 16 ЦПК України, - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

В ухвалі від 18 березня 2015 року, щодо якої подана заява про перегляд, суд касаційної інстанції погодився з висновками суду апеляційної інстанції, який, відмовляючи в задоволенні вимог до ОСОБА_4, застосував до спірних правовідносин статті 553, 559 ЦК України та, закриваючи провадження у справі в частині позовних вимог до ТОВ «ТК «Урожай», керувався статтею 16, частиною першою статті 205 ЦПК України. При цьому суд виходив з того, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язань саме стороною договорів - боржником, проте підставою позову ЗАТ «Слов'янськолія» є порушення зобов'язань за спірними договорами не боржником, а самим кредитором, тому відсутні підстави для відповідальності ОСОБА_4 як поручителя; позовні вимоги до ОСОБА_4 та до ТОВ «ТК «Урожай» не пов'язані між собою і підлягають розгляду за правилами різного виду судочинства, оскільки ОСОБА_4, як поручитель, зобов'язався перед позивачем, як кредитором, за виконання ТОВ «ТК «Урожай», як боржником, зобов'язань за договорами купівлі-продажу, у даній справі виник спір не з приводу невиконання зобов'язань за договорами купівлі-продажу, а з приводу незаконності та недійсності цих договорів.

У наданій для прикладу неоднакового застосування судом норм матеріального права ухвалі від 24 червня 2015 року суд касаційної інстанції, скасовуючи рішення суду апеляційної інстанцій і передаючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, зазначив про допущені судами порушення вимог процесуального закону щодо встановлення судом фактичних обставин даної справи.

Отже, порівняння змісту указаного для прикладу судового рішення зі змістом судового рішення, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

З огляду на викладене, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Крім того, згідно з пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

У наданій для прикладу неоднакового застосування судом норм процесуального права ухвалі від 3 червня 2015 року судом касаційної інстанції розглянуто справу за позовом про солідарне стягнення з боржника і поручителя заборгованості за договором поставки у зв'язку з порушенням боржником умов цього договору.

Отже, зміст наданої для порівняння ухвали не дає підстав для висновку про те, що має місце неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом закритого акціонерного товариства «Слов'янськолія» до ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельна компанія «Урожай» про визнання правочинів недійсними, скасування права власності, визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення коштів за заявою закритого акціонерного товариства «Слов'янськолія» про перегляд судових рішень відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України А.Г. Ярема Н.П. Лященко Ю.Л. Сенін