АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1679/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 59 Кравченко Т.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоФетісової Т. Л.
суддівВасиленко Л. І. , Качана О. В.
при секретаріДемченко Н. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційні скарги ВДВС Звенигородського РУЮ та ОСОБА_6 на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 21 квітня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ВДВС Звенигородського РУЮ, ПП «Нива-В.Ш.», за участю третьої особи - ОСОБА_8, про визнання недійсними прилюдних торгів (аукціону) та акту про їх проведення,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_7 звернулася до суду із вказаним позовом, яким просила визнати недійсними результати прилюдних торгів, оформлених протоколом №2411191-01 від 16.01.2012, згідно яких реалізовано житловий будинок з надвірними спорудами загальною площею 78,2 кв.м. та земельну ділянку, на якій він розташований, площею 845,54 кв.м., по АДРЕСА_1; визнати недійсним акт головного державного виконавця ВДВС Звенигородського РУЮ від 25.01.2012 про проведення вказаних прилюдних торгів; зобов'язати ВДВС Звенигородського РУЮ зняти арешт з 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки, на якій він розташований, по АДРЕСА_1, що належать позивачці.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 з 23.02.1974 по 11.10.2011. За час шлюбу вони побудували житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 та приватизували земельну ділянку на якій вони розташовані. Свідоцтво про право власності на вказаний будинок і державний акт на право власності на земельну ділянку були видані на ім'я ОСОБА_8 У кінці грудня 2011 року позивачу стало відомо, що на вказане домоволодіння ВДВС Звенигородського РУЮ накладено арешт. Оскільки будинок було побудовано під час шлюбу, позивачка 05.01.2012 звернулась до суду з позовом про визнання вказаних житлового будинку та земельної ділянки об'єктами спільного майна подружжя та визнання за позивачем права власності на 1/2 частину вказаного нерухомого майна. Цього ж дня позивачка звернулася до ДВС із заявою про зупинення виконавчих дій до вирішення спору судом, однак ВДВС шляхом проведення 13.01.2012 прилюдних торгів продав спірне нерухоме майно ОСОБА_6 При цьому боржник ОСОБА_8, який був присутнім на торгах, повідомив ВДВС та покупця ОСОБА_6 про те, що житловий будинок та земельна ділянка є спільним сумісним майном подружжя та предметом спору у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 Однак державний виконавець пояснив, що на торгах реалізується нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Дізнавшись про реалізацію майна, позивач звернулась до суду із заявою про забезпечення позову та 16.01.2012 відповідною ухвалою суду було заборонено реалізацію майна. Позивач вважає, що ВДВС неправомірно проведено реалізацію спірного майна шляхом продажу його на прилюдних торгах та складено акт про проведення цих торгів. Вказує на те, що постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 16.07.2014 дії ВДВС по підготовці прилюдних торгів з реалізації житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 визнано неправомірними, а тому і реалізація цього майна має бути визнана незаконною.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 21.04.2015 указаний позов задоволено повністю та стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивачки 243,60 грн. судового збору.

На це рішення суду подано апеляційні скарги:

- відповідачем ВДВС Звенигородського РУЮ, який, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вказує на те, що звернення стягнення на майно, обтяжене іпотекою, відбулося в рамках зведеного виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів у тому числі на користь осіб, які не є іпотекодержателями у порядку ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки вартість обтяженого майна перевищує розмір заборгованості боржника перед іпотекодержателем, що має місце у даному випадку, так як згідно листа від 16.11.2011 ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість боржника становить 7804,52 грн.

ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачає зупинення виконавчого провадження в разі виникнення спору щодо належності майна, яке реалізовується. При підготовці до прилюдних торгів та при їх проведенні було враховано, що спірне домоволодіння зареєстроване на ОСОБА_8 згідно свідоцтва про право власності від 30.09.1987. При проведенні спірних торгів всіма їх учасниками було дотримано належним чином вимоги законодавства, яке регламентує їх проведення.

Суд неправомірно стягнув з ДВС судовий збір, оскільки ДВС фінансується з державного бюджету, отже стягнення мало відбутися з державного бюджету.

- відповідачем ОСОБА_6, який, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та на порушення судом матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вказує на те, що позивач ймовірно неправильно сплатив судовий збір, чого суд першої інстанції не врахував. Позивачка не мала права оскаржувати результати проведення прилюдних торгів з продажу обтяженого іпотекою нерухомого майна, оскільки у розумінні ст. 48 ЗУ «Про іпотеку» не була їх учасником. Позивачка пропустила 3-місячний строк на оскарження результатів торгів з продажу іпотечного майна. Суд не залучив до участі у справі ПАТ «Укрсоцбанк», який є іпотекодержателем щодо спірного домоволодіння. Позивачка надала свою письмову згоду на передачу спірного домоволодіння в іпотеку. При цьому суд не допитував ні представника банку, ні нотаріуса, який посвідчував іпотечний договір, для встановлення обставин укладення іпотечного договору за наявності згоди позивачки.

Згідно рішення апеляційного суду Черкаської області від 13.03.2013, яке набрало законної сили, договір купівлі-продажу спірного майна є виконаним і покупцем ОСОБА_6 здійснена повна оплата вартості майна. При вчиненні державним виконавцем дій по організації прилюдних торгів учасниками виконавчого провадження, і зокрема боржником не заявлялось про наявність права інших осіб на включене в акт опису і арешту майно, а позивачкою не ставилось питання про виключення майна з акту опису і арешту та визнання права власності на майно.

Оскільки позивачка, як дружина іпотекодавця, надала свою згоду на передачу майна в іпотеку, реалізація спірного майна з прилюдних торгів не порушує її права щодо цього майна. Правових підстав для зупинення виконавчого провадження у державного виконавця не було.

Провадження у даній справі мало бути закритим, оскільки про аналогічний спір з аналогічних підстав між тими ж сторонами вже наявне судове рішення, що набрало законної сили, - рішення апеляційного суду Черкаської області від 13.03.2013, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_7 про визнання недійсними результатів прилюдних торгів.

При розгляді справи не було встановлено порушень Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна. Переможець торгів належним чином розрахувався за придбане майно.

Апелянт є добросовісним набувачем спірного майна, оскільки його придбано в порядку виконання судового рішення, отже в силу ч.2 ст.388 ЦК України це майно не може бути в нього витребуване.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з таких підстав та мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання недійсними результати прилюдних торгів, оформлених протоколом №2411191-01 від 16.01.2012, згідно яких реалізовано житловий будинок з надвірними спорудами загальною площею 78,2 кв.м. та земельну ділянку, на якій він розташований, площею 845,54 кв.м., по АДРЕСА_1 та визнання недійсним акт головного державного виконавця ВДВС Звенигородського РУЮ від 25.01.2012 про проведення вказаних прилюдних торгів , суд першої інстанції виходив із того, що під час проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна було допущено порушення вимог Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна та з порушенням права власності позивачки, як співвласника майна, без дотримання порядку, встановленого ст.366 ЦК України, ч.6 ст.52 ЗУ "Про виконавче провадження", а саме - без виділення частки боржника зі спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї , тому позов

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині рішення та вважає, що, встановивши дійсні обставини справи, суд дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, з огляду на таке.

При розгляді справи встановлено, що ОСОБА_7 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 з 23.02.1974 по 11.10.2011. За час шлюбу подружжя ОСОБА_8 побудувало житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1. Вказане нерухоме майно було зареєстроване на праві приватної власності за ОСОБА_8 згідно свідоцтва про право власності від 30.09.1987. Житловий будинок з надвірними спорудами розташований на земельній ділянці площею 845,54 кв.м. Державний акт на право власності на земельну ділянку було видано на ім'я ОСОБА_8 на підставі рішення сесії Шевченківської сільської ради №17/21 від 25.03.1994.

При примусовому виконанні рішення суду про стягнення коштів з боржника ОСОБА_8 державним виконавцем винесено постанову про арешт та заборону відчуження майна боржника: житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1. Спірний будинок перебував у заставі ПАТ "Укрсоцбанк" згідно іпотечного договору №ІД915/06-034-195 від 06.05.2005. Станом на 16.11.2011 заборгованість ОСОБА_8 перед банком складала 7804,52 грн. та листом від 16.11.2011 ПАТ "Укрсоцбанк" повідомило ВДВС, що банк не заперечує проти реалізації на аукціоні майна, що перебуває в його заставі.

Позивач ОСОБА_7 звернулась до ВДВС із заявою від 05.01.2012 про зупинення виконавчого провадження щодо реалізації житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки по АДРЕСА_1 до вирішення її позову про визнання права власності на частину цього майна та зняття арешту. Листом від 18.01.2012 державний виконавець повідомив ОСОБА_7 про відсутність підстав для задоволення її заяви.

13.01.2012 у приміщенні ВДВС Звенигородського РУЮ приватним підприємством "Нива-В.Ш." було проведено прилюдні торги з реалізації нерухомого майна, що є предметом іпотеки та належить ОСОБА_8, а саме: житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки, на якій він розташований, про які вказано вище. Реалізовано це майно ОСОБА_6 за ціною 49989,95 грн.

Далі, ухвалою Звенигородського районного суду від 16.01.2012 було зупинено продаж арештованого майна, а саме домоволодіння по АДРЕСА_1 та земельної ділянки, на якій воно розташоване, які належать ОСОБА_8, до вирішення по суті позову ОСОБА_7 про визнання права власності та виключення майна з-під арешту.

25.01.2012 головним державним виконавцем ВДВС Звенигородського РУЮ Карташевим С.В. складено акт про проведення прилюдних торгів, який є підставою для подальшого переоформлення права власності в порядку визначеному п. 225 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій.

Рішенням Звенигородського районного суду від 22.05.2012, яке набрало законної сили, задоволено позов ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про визнання права власності на спільне майно подружжя, предметом якого був спір щодо права власності на домоволодіння та земельну ділянку по АДРЕСА_1. При цьому суд вказав, що на час розгляду справи (травень 2012 року) спірне майно хоч і було продано з прилюдних торгів ОСОБА_6, однак було зареєстроване за ОСОБА_8

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 13.03.2013, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ВДВС Звенигородського РУЮ, ПП «Нива-В.Ш.», про визнання недійсними прилюдних торгів та акту про їх проведення щодо продажу домоволодіння та земельної ділянки по АДРЕСА_1. Тобто предмети позовів у даній справі та у справі, в якій ухвалено рішення суду від 13.03.2013, є тотожними, однак підстави різні - у даній справі це порушення при підготовці до прилюдних торгів та їх проведенні Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, ЗУ «Про іпотеку», а у справі, в якій ухвалено рішення суду від 13.03.2013, - наявність судового спору про право власності на майно, яке було предметом продажу на торгах, та є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 23.04.2014, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про визнання права власності на спільне майно подружжя, предметом якого був спір щодо права власності на домоволодіння та земельну ділянку по АДРЕСА_1. При цьому суд вказав, що згідно ч.2 ст.388 ЦК майно не може бути витребуване у особи, яка купила його в порядку виконання судових рішень, а в даному випадку будинок і земельна ділянка були продані з прилюдних торгів, проведених 13.01.2012, і вказаний договір купівлі-продажу є виконаним, так як покупцем ОСОБА_6 здійснена оплата вартості майна, тобто публічні торги є проведеними. Даний договір не визнаний недійсним.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 16.07.2014, яка набрала законної сили, частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_7 до ВДВС Звенигородського РУЮ та визнано протиправними дії ВДВС по підготовці прилюдних торгів з реалізації житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки, на якій він розташований, по АДРЕСА_1

Колегія суддів приймає до уваги те, що згідно ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених чч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу (невідповідність змісту правочину ЦК, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; дефект цивільної дієздатності сторони правочину; дефект волі сторони правочину; реальність правочину; відповідність правочину, який вчиняється батьками (усиновлювачами) інтересам дитини).

Реалізація нерухомого майна, на яке звертається стягнення, проводиться, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Реалізація здійснюється спеціалізованими організаціями, які залучаються на тендерній (конкурсній) основі, на підставі договорів між ДВС та спеціалізованими організаціями шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах. Умови і порядок проведення прилюдних торгів з продажу квартир, будинків, що є нерухомим майном, на які звернено стягнення врегульовані відповідно до чинного законодавства - ЗУ «Про виконавче провадження», Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 №68/5 (далі по тексту - Тимчасове положення).

Цим Тимчасовим положенням визначено, що прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (п. 2.2 Тимчасового положення), та передбачені певні правила проведення цих торгів, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна) (розд.3); по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розд.4) і, по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розд.6).

Після повного розрахунку покупців за придбане майно, на підставі протоколу про проведення прилюдних торгів, державний виконавець складає акт про проведені прилюдні торги і подає його на затвердження начальнику відповідного органу державної виконавчої служби, після чого видає покупцю, копія надсилається стягувачу, боржнику.

Таким чином, правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у забезпеченні переходу права власності (продаж) на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця-учасника прилюдних торгів. Враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведені прилюдні торги є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто в такій формі за результатами прилюдних торгів укладається договір купівлі-продажу між організатором торгів та його переможцем.

Такий висновок узгоджується й з нормами ст. ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги. Отже, враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч.ч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України(ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

Разом із тим слід зазначити, що, виходячи зі змісту ч.1 ст. 215 ЦК України, підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням.

Законодавством визначено, що дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними (постанова ВСУ від 24.10.2012 у справі №6-116цс12).

У даному випадку при розгляді справи встановлено, що у спірних прилюдних торгах брав участь лише один покупець - ОСОБА_6, що підтверджується протоколом №2411191-01 від 16.01.2012 (а.с.22).

При цьому згідно п.4.2 Тимчасового положення у редакції, чинній на дату проведення оспорених торгів - 13.01.2012 року, лот виставляється на торги за наявності не менше двох покупців.

Отже у даному випадку оспорені торги проведено з порушенням п.4.2 Тимчасового положення.

Крім того, постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 16.07.2014, яка набрала законної сили, у адміністративній справі про спір між ОСОБА_7 та ВДВС Звенигородського РУЮ встановлено, що державний виконавець мав звернутися до суду з поданням про визначення частки боржника у спільному майні подружжя, тому відповідні дії державного виконавця при підготовці до проведення оспорених у даній справі прилюдних торгів є неправомірними.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У аспекті вищевикладеного колегія суддів вважає, що апеляційні доводи не свідчать про незаконність рішення суду першої інстанції, яким констатовано неправомірність оспорених прилюдних торгів, так як наведених порушень Тимчасового положення при проведенні прилюдних торгів не спростовують. Крім того, порушення державним виконавцем норм законодавства, допущене при підготовці до проведення прилюдних торгів, встановлено рішенням адміністративного суду, яке набрало законної сили.

Колегія суддів враховує, що право позивачки, як співвласника майна, що продавалося на спірних прилюдних торгах, може бути захищено шляхом визнання результатів цих прилюдних торгів недійсними, так як після цього буде відновлено попередній стан, що існував до їх проведення та продане майно повернеться до спільної сумісної власності подружжя.

Також слід врахувати, що майно, яке продавалося на оспорених прилюдних торгах, хоч і було обтяжене іпотекою, однак продавалося з дозволу іпотекодержателя для погашення заборгованості перед кредиторами боржника, які не є іпотекодержателями, що слідує з позиції ПАТ "Укрсоцбанк" щодо продажу спірного майна (а.с.62) , отже дія ЗУ «Про іпотеку» у даному випадку на оспорені прилюдні торги не поширюється.

Указане свідчить про безпідставність апеляційних доводів ОСОБА_6 про відсутність у позивачки права звертатися до суду за захистом свого порушеного права, з посиланням на ст. 48 ЗУ «Про іпотеку» та на те, що вона не є учасником прилюдних торгів та пропустила строк на їх оскарження.

Колегія суддів відхиляє апеляційні доводи ДВС про те, що суд неправомірно стягнув з ДВС судовий збір, оскільки ДВС фінансується з державного бюджету, отже, на думку апелянта, стягнення мало відбуватися з державного бюджету, так як ст. 88 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат при вирішенні справи, не передбачає звільнення сторони від їх сплати у випадку її фінансування з державного бюджету.

Необхідності у залученні до участі у даній справі про визнання прилюдних торгів недійсними іпотекодержателя, про що вказує у своїй апеляційній скарзі ОСОБА_6, при розгляді справи встановлено не було, а апелянтом протилежного не доведено. Так обставини укладення іпотечного договору не стосуються предмету доказування у даній справі.

Також є безпідставними апеляційні доводи ОСОБА_6 про необхідність закриття провадження у даній справі, оскільки про аналогічний спір з аналогічних підстав між тими ж сторонами вже наявне судове рішення, що набрало законної сили, - рішення апеляційного суду Черкаської області від 13.03.2013, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_7 про визнання недійсними результатів прилюдних торгів, так як ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 10.12.2014, яка набрала законної сили, скасовано ухвалу Звенигородського районного суду від 30.09.2014 про закриття провадження у справі з наведених підстав та встановлено, що підстави позовів у цих справах є різними.

Колегія суддів відхиляє апеляційні доводи ОСОБА_6 про те, що він є добросовісним набувачем спірного майна, оскільки його придбано в порядку виконання судового рішення, отже в силу ч.2 ст.388 ЦК України це майно не може бути в нього витребуване, оскільки у даному випадку має місце не віндикаційний позов при вирішенні якого суд має керуватися ст. 388 ЦК України, а позов про визнання правочину недійсним із застосуванням відповідних правових наслідків для вирішення якого застосовуються норми ст.ст.203, 215, 216 ЦК України.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовної вимоги ОСОБА_7 щодо зобов'язання ВДВС Звенигородського РУЮ зняти арешт з ? частини житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки, на якій він розташований, по АДРЕСА_1, як такого, що належить позивачці на праві спільної часткової власності, оскільки на даний час питання про розподіл майна подружжя між ОСОБА_8 в установленому законом порядку не вирішено. Таким чином, суд першої інстанції задовольняючи вищевказану позовну вимогу, фактично виділив позивачці частку в спільному майні подружжя.

Крім того, колегія суддів не погоджується з висновком суду щодо солідарного стягнення суми судового збору з відповідачів на користь позивачки виходячи з наступного.

Як вбачається з роз'яснень, викладених у постанові Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року за № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується виключно ЦПК. Зазначені витрати не є збитками в розумінні статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), не входять до складу ціни позову і не можуть стягуватися як збитки. При повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Відповідно, з ОСОБА_6, ВДВС Звенигородського РУЮ, ПП «Нива-В.Ш.» на користь ОСОБА_7 має бути стягнуто по 81,20 грн. з кожного в рахунок сплаченого нею судового збору по справі.

Отже, при ухваленні судом першої інстанції оспореного судового рішення, суд не дотримався вказаних вимог ст. 213 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості судового рішення. Відповідно до ст.309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення по справі, які суд вважав доведеними, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, рішення суду першої інстанцій необхідно змінити, скасувавши його в частині задоволення позовних вимог щодо зобов'язання відділу ВДВС Звенигородського РУЮ зняти арешт з частини майна та розподілу судових витрат між сторонами з винесенням нового рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині за безпідставністю вимог, проведенням розподілу судових витрат між відповідачами в рівних частках, в решті рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

апеляційні скарги - задовольнити частково.

Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 21 квітня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ВДВС Звенигородського РУЮ, ПП «Нива-В.Ш.», за участю третьої особи - ОСОБА_8, про визнання недійсними прилюдних торгів (аукціону) та акту про їх проведення, -змінити, скасувавши його в частині задоволення позовних вимог щодо зобов'язання відділу ВДВС Звенигородського РУЮ зняти арешт з частини майна та розподілу судових витрат між сторонами.

В задоволенні позовної вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ВДВС Звенигородського РУЮ, ПП «Нива-В.Ш.», за участю третьої особи - ОСОБА_8 про зобов'язання ВДВС Звенигородського РУЮ, зняти арешт з ? частини житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки, на якій він розташований, по АДРЕСА_1, що належать ОСОБА_7 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6, ВДВС Звенигородського РУЮ, ПП «Нива-В.Ш.» на користь ОСОБА_7 по 81,20 грн. з кожного, в рахунок сплаченого нею судового збору .

В решті рішення - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :