АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4588/15 Головуючий 1 інст. - Сиротников Р.Є.
Справа № 643/5987/14-ц
Категорія: правочини Доповідач - Котелевець А.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Кіпенка І.С., Шаповал Н.М.,

за участю секретаря - Варюшичевої А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Пересади Наталії Іванівни - представника Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «Надра» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 11 червня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «Надра» про визнання договору застави недійсним,

в с т а н о в и л а:

В квітні 2014 року ОСОБА_3 звернулася у суд із позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра») про визнання договору застави недійсним.

На обґрунтування вказала, що 23 лютого 2007 року укладено Договір № 6/5/2007/840-К/228, за умовами якого Відкрите акціонерне товариство Комерційний Банк «Надра» (далі - ВАТ КБ «Надра»), змінене на ПАТ КБ «Надра», надало ОСОБА_4 кредит в сумі 17 400 000 доларів США 00 центів зі сплатою 15,5% річних за користування за строковою заборгованістю та 31% річних за користування кредитом за простроченою заборгованістю строком погашення 21 лютого 2012 року.

В цей же день для забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту укладено Договір застави № 6/5/2007/980-З/229, предметом якого є легковий автомобіль марки Toyota Rav4, державний реєстраційний № НОМЕР_1, належний їй на праві власності згідно Свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2, виданого МРЕВ м. Харкова 02 квітня 2005 року.

Однак в договорі застави зазначено номер Договору кредиту № 6/5/2007/980-К/228 замість № 6/5/2007/840-К/228.

Крім того пунктом 2.1.5. договору застави передбачена солідарна відповідальність боржника та її як майнового поручителя, що суперечить ч. 1 ст. 589 ЦК України.

Посилаючись на вказані обставини, просила визнати Договір застави № 6/5/2007/980-З/229, укладений з відповідачем 23 лютого 2007 року, недійсним.

Відповідач в особі свого представника позов не визнав, посилаючись на його безпідставність. Зокрема, зазначив, що сторони в належній формі досягли згоди щодо усіх умов договору застави.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11 червня 2014 року позов задоволено.

Договір застави № 6/5/2007/980-З/229, укладений 23 лютого 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3, визнано недійсним.

В апеляційній скарзі Пересада Н.І. - представник ПАТ КБ «Надра», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зокрема, зазначає, що договір застави укладено з дотриманням вимог діючого законодавства, а помилка в номері договору не впливає на суть правовідносин.

Позивачка рішення суду першої інстанції не оскаржила, своїх заперечень на апеляційну скаргу не надала.

В апеляційному порядку справа розглядалася неодноразово.

Останньою ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 05 лютого 2015 року рішення Московського районного суду м. Харкова від 11 червня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвала Апеляційного суду Харківської області від 05 лютого 2015 року скасована, справа направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції - судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов в повному обсязі, суд першої інстанції виходив із того, що договір застави від 23 лютого 2007 року не відповідає вимогам закону, зокрема, ч. 1 ст. 584 ч. 1 ст. 589 ЦК України, оскільки порушена його суть, він не забезпечує зобов'язання за кредитним договором, якого не існує; крім того, договір містить елементи фінансового поручительства, тому є недійсним. Однак погодитись з таким висновком не можна, оскільки суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати (ст. 214 ЦПК України).

Вказані вимоги залишились поза увагою суду першої інстанції.

Згідно зі статтями 12-14 Закону України від 02 жовтня 1992 року № 2654-ХП (з наступними змінами) «Про заставу» (далі - Закон № 2654-ХП) у договорі застави визначаються суть, розмір та строк виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, опис предмета застави, а також інші умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Договір застави повинен бути укладений у письмовій формі. У випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні об'єкти, транспортні засоби, що підлягають державній реєстрації, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правовстановлюючих документів.

Недотримання вимог щодо форми договору застави та його нотаріального посвідчення тягне за собою недійсність договору з наслідками, передбаченими законодавством України.

Матеріали справи свідчать, що 23 лютого 2007 року укладено Договір № 6/5/2007/840-К/228, за умовами якого ВАТ КБ «Надра», змінене на ПАТ КБ «Надра», надало ОСОБА_4 кредит в сумі 17 400 000 доларів США 00 центів зі сплатою 15,5% річних за користування за строковою заборгованістю та 31% річних за користування кредитом за простроченою заборгованістю строком погашення 21 лютого 2012 року.

В цей же день для забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту укладено Договір застави № 6/5/2007/980-З/229, предметом якого є легковий автомобіль марки Toyota Rav4, державний реєстраційний № НОМЕР_1, належний ОСОБА_3 на праві власності згідно Свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2, виданого МРЕВ м. Харкова 02 квітня 2005 року (а. с. 4-5, 42-46).

З текст укладеного між сторонами договору застави вбачається, що всі істотні умови щодо розміру та строку виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, опису предмета застави, передбачено. Також дотримано умови щодо форми договору застави та його нотаріального посвідчення.

Отже, правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, таких як отримання грошових коштів за кредитним договором, використання їх за цільовим призначенням, укладення договору страхування та інше.

Описка в номері, а саме зазначення № 6/5/2007/840-К/228 замість №. 6/5/2007/980-К/228, на час ухвалення рішення судом першої інстанції була виправлена нотаріусом та завірена його печаткою.

Крім того, згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на автомобіль марки Toyota Rav4, державний реєстраційний № НОМЕР_1, обтяження накладено на підставі Договору застави № 6/5/2007/980-З/229 по кредиту ОСОБА_4 за Договором кредиту № 6/5/2007/840-К/228 від 23 лютого 2007 року.

З огляду на викладене, підстав для визнання Договору застави № 6/5/2007/980-З/229, укладеного 23 лютого 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3, недійсним у суду першої інстанції не було.

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 303, ст. 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1 п. п. 1, 4, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Пересади Наталії Іванівни - представника Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «Надра» задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 11 червня 2014 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «Надра» про визнання договору застави недійсним відмовити.

Рішення набирає чинності негайно і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді