АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівКорчевного Г.В., Слободянюк С.В.
при секретаріМішкіній А.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5, який діє на підставі угоди в інтересах ОСОБА_6 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 квітня 2015 року

У справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23 квітня 2015 року позов задоволено. /а.с.129-131/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_5, в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на рішення суду посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Вважає, що судом першої інстанції помилково не були застосовані положення ЗУ «Про захист прав споживачів» та роз'яснення Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів, викладені в листі від 01.08.13 р. про те, що в розумінні ст. 203, ч. 1 ст. 638, ст.ст. 1054, 1055 ЦК України кредитний договір між сторонами не укладався, а анкетний листок, що не містить даних щодо суми кредиту, його умов та наслідків невиконання зобов'язань не може слугувати підтвердженням укладеного договору, як і посилання в ньому на приєднання до договору шляхом ознайомлення з Умовами надання банківських послуг. Зазначив, що ОСОБА_6 не було надано для ознайомлення та підпису жодних документів, що стосується укладення кредитного договору, а надані Умови та правила надання банківських послуг, тарифи, не містять дати їх підпису сторонами, як і матеріали фото фіксації, на які посилається позивач і які не можуть бути належним та допустимим доказом у справі. З урахуванням викладеного в апеляційній скарзі просив рішення суду скасувати та постановити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

№ справи 753/5346/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/8627 /2015
Головуючий у суді першої інстанції: Колесник О.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, який з'явився у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 15.08.2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір №б/н від 15.08.2011 року, за умовами якого їй було надано кредит у сумі 10 000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних, на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки /а.с.7/.

Станом на 31.07.2014 року загальна заборгованість ОСОБА_6 складає 26 423,44 грн., з них: заборгованість за кредитом - 18 871,12 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 5 267,87 грн., заборгованість з пені та комісії за користування кредитом - 550 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1 234,45 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався обґрунтовано вимогами ч. 1 ст.1050 ЦК України, про те, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Встановивши, що 15.08.2011 року ОСОБА_6, заповнюючи Анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку та ставлячи на ній свій підпис, тим самим погодилась на умови та правила кредитування, запропоновані банком. Крім того, під час підписання вказаного договору, працівником банку було встановлено особу відповідача, що підтверджується фототаблицею, наданою позивачем /а.с.98-104/, у зв'язку з чим суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що за ст. 638 ЦК України договір є укладеним, а відповідно до вимог ст. 638 ЦК України сторони уклали вказаний договір за власним бажанням, на умовах, погоджених сторонами, відкриття банківського рахунку позивачем саме з відповідачем шляхом підписання анкети-заяви є його власним вибором, що відповідає вимогам чинного законодавства та банківським правилам, у зв'язку з чим позов про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором є обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги щодо не укладення кредитного договору, колегія суддів не приймає на підставі наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Так, між сторонами правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Про запропоновані умови відповідач ознайомився та погодився, про що розписався у Заяві-анкеті, яка разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг. Таке приєднання відповідачем вчинено у письмовій формі, що ґрунтується на положеннях ст.634 ЦК України.

Підписуючи анкету-заяву / а.с.7/, ОСОБА_6 погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг у Приват Банку, їй була видана кредитна картка, після чого вона їй користувалась, що підтверджується виписками по рахунку / 83-96/, крім того, картка неодноразово їй переотримувалась / а.с. 98-104/.

Апелянтом при подачі апеляційної скарги не було надано доказів на підтвердження доводів викладених у скарзі, хоча у відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, який діє на підставі угоди в інтересах ОСОБА_6 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 квітня 2015 року - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: