У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Гвоздика П.О., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до нотаріуса Дубенського нотаріального округу - Стадійчук Ольги Володимирівни, третя особа - ОСОБА_6 про скасування згоди на укладення Ѕ частини спадкового договору за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненсьької області від 25 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 30 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що 21 травня 2010 року він своєю письмовою згодою дозволив дружині - ОСОБА_7 укласти спадковий договір нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, яка є спільною сумісною власністю подружжя. Згода посвідчена приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу Стадійчук О.В. і її зареєстровано в реєстрі за № 1520.

28 травня 2010 року ОСОБА_7 уклала спадковий договір із ОСОБА_6, за умовами якого остання, як набувач майна, зобов'язалася виконувати передбачені в ньому розпорядження відчужувача і в разі її смерті набути право власності на належну ОСОБА_7 квартиру.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла.

Вважаючи, що в зв'язку з неправильним роз'ясненням нотаріусом йому прав і обов'язків при наданні своєї згоди на укладення спадкового договору, він помилився щодо її правової природи, хибно розуміючи, що погодився на відчуження дружиною Ѕ частини квартири, тоді як інша Ѕ частина залишається у його власності, а при укладенні спадкового договору він повинен був бути стороною, тому просив суд визнати недійсною згоду на укладення Ѕ частини спадкового договору та скасувати її.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненсьької області від 25 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 30 березня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з недоведеності вимог про те, що оспорювана письмова згода вичнена під впливом помилки щодо її змісту.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненсьької області від 25 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 30 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Завгородня І.М.
Гвоздик П.О. Іваненко Ю.Г.