Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.01.2015 Справа №607/14087/14-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі

головуючого судді Процько Я.В.,

при секретарі Зубко О.Я.,

за участі адвоката Сольського В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення 30.000 дол. США,-

ВСТАНОВИВ:

ПозивачкаОСОБА_2 звернуласьв суд з позовом до відповідачівОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення 30'000 дол. США боргу. Позовні вимоги мотивує тим, що 03 квітня 2007 року вона позичила своїй дочці ОСОБА_3 вказані кошти про що було складено відповідну розписку. На момент займу ОСОБА_5 перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 Вказані кошти були спрямовані відповідачкою на погашення її кредиту у ПАТ «Укрсоцбанк» і виплату вартості квартири АДРЕСА_1. Вказана квартира є об'єктом спільного майна подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а отже і боргові зобов'язання, що виникли при її купівлі повинні виконуватись відповідачами обома. 25 червня 2014 року позивачка звернулась до ОСОБА_5 з вимогою про повернення кошті, однак остання її не задовольнила, пославшись на неплатоспроможність. Такі дії відповідачки позивачка вважає незаконними та просить стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно 30'000 дол. США, що на момент підготовки позову, тобто 18 серпня 2014 року, за офіційним курсом НБУ (100 дол. США 1'307,3311 грн.) складає 392'100 грн.

У судовому засіданні позивачка вказані вимоги підтримала та просила їх задовольнити, з мотивів, викладених у позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_5 у судове засідання не з'явилась забезпечивши явку свого представника ОСОБА_6, котрий позов визнав.

ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, забезпечивши явку свого представника - адвоката Сольського В.В. котрий проти задоволення позову заперечив і пояснив, що 03 квітня 2007 року, на той момент його дружина - ОСОБА_3 коштів у своєї матері не позичала і ніяких розписок не складала.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, всесторонньо, повно та об'єктивно дослідивши докази у справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке.

14 липня 2005 року акціонерний - комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - АКБ СР «Укрсоцбанк») та ОСОБА_3 уклали кредитний договір № 770/42-25 за умовами якого останньою було отримано 34'000 дол. США.

14 липня 2005 року ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_1 про що був укладений договір купівлі - продажу кватири, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за № 122.

В забезпечення виконання умов вказаного вище кредитного договору між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 14 липня 2005 року було укладено іпотечний договір згідно якого в іпотеку було передано квартиру АДРЕСА_1

03 квітня 2007 року батько ОСОБА_3 - ОСОБА_9 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1, видане повторно 19 грудня 2012 року, актовий запис № 17, здійснений 01 грудня 1976 року виконавчим комітетом Соснівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області) та чоловік ОСОБА_2 (відповідна відмітка на сторінці № 10 паспорта громадянина України ОСОБА_2.) відчужив квартиру АДРЕСА_2. Продаж вчинено за 14'000 грн. на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу та зареєстрованого за № 2930.

Як вбачається з фотокопії розписки, оригінал якої був досліджений у судовому засіданні, цього ж дня, тобто від 03 квітня 2007 року, позивачка позичила ОСОБА_3 30'000 дол. США для купівлі квартири. Кошти передані їй в присутності свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11. Цю позику вона зобов'язалась повернути на першу вимогу ОСОБА_2

Як вбачається з довідки № 10.1 - 186/96-11309 від 14 серпня 2014 року, виданої в.о. начальника Тернопільського відділення ПАТ «Укрсоцбанк», заборгованість за договором кредиту № 770/42-25 від 14 липня 2005 року із строком користування - по 10 липня 2015 року, повністю погашена 04 квітня 2007 року. Сума останнього погашення складає 28'680,68 дол. США.

З досліджених доказів вбачається логічний зв'язок між продажем 03 квітня 2007 року сімє'ю ОСОБА_2 квартири, складенням у цей же день ОСОБА_3 боргової розписки та погашенням 04 квітня 2007 року нею кредиту № 770/42-25 від 14 липня 2005 року в забезпечення якого була передана квартира АДРЕСА_1.

Згідно з вимогами ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позивальника. (ч. 1 ст. 1047 ЦК України)

Таким чином суд приходить до переконання, що, відповідно до ст. 1046 ЦК України, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали договір позики.

На момент укладення вказаного договору позики ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4

Факт перебування відповідачів у шлюбі з 28 травня1998 року аж допоки він не був розірваний рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 03 березня 2013 року доказуванню не підлягає в силу вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України, оскільки встановлений таким, що набрало законної сили рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2014 року, ухваленим у цивільній справі № 607/10228/14-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Також цим рішенням встановлено, що квартира АДРЕСА_1 є майном набутим подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за час шлюбу і належить їм на праві спільної сумісної власності та вирішено визнати за ОСОБА_4 право власності на ? частина цієї квартири.

Відповідно до ч. 4 ст. 68 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Таким чином, судом встановлено, що кошти, отримані ОСОБА_3 згідно договору позики від 03 квітня 2007 року, були використані в інтересах сім'ї, а саме, для погашення заборгованості за кредитним договором для забезпечення якого було передано квартиру АДРЕСА_1

Саме тому договір позики від 03 квітня 2007 року створює обов'язки як для ОСОБА_3 так і для ОСОБА_4

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

За правилами частини другої статті 530 ЦК України, якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь - який час.

Строку виконання зобов'язання за вказаним вище договором позики у ньому не вказано, а тому ОСОБА_2 має право вимагати його виконання у будь - який час.

Такі вимоги позивачкапред'явила до ОСОБА_3 шляхом надсилання на її адресу листа - вимоги від 25 червня 2014 року, однак, як встановлено у судовому засіданні, остання боргу не погасила.

Посилання представника відповідача на те, що розписка згідно якої ОСОБА_3 було отримано 30'000 дол. США 03 квітня 2007 року не укладалась і жодних коштів вона не отримувала судом відкинуті і спростовуються показами наступних свідків:

ОСОБА_11 котрий у судовому засіданні показав, що у квітні 2007 році ОСОБА_2 продали квартиру у смт. В.Березовиця Тернопільського району Тернопільської області. Також 03 квітня 2007 року він, гостюючи у ОСОБА_2, був свідком того, як її дочка ОСОБА_3 отримала від неї у борг 30'000 дол. США про що вони склали розписку, котра подано суду;

ОСОБА_10, яка у судовому засіданні показала, що їй відомо про факт продажі сімє'ю ОСОБА_2 кватири. Окрім цього, 03 квітня 2007 року вона була присутня при передачі ОСОБА_3 її матірю 30'000 дол. США, згідно поданої суду розписки.

Відтак, суд вважає, що у даному випадку має місце порушення відповідачами прав позивачки і вони підлягають захисту, шляхом стягнення з них коштів за договором позики від 03 квітня 2007 року в сумі 30'000 дол. США, що згідно поданого ОСОБА_2 розрахунку за курсом НБУ, встановленим на 18 серпня 2014 року, еквівалентно 392'100 грн.

Також, в силу вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідачівв користь позивачкислід стягнути 3'654 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 202, 208, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 210, 213, 215, 209 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно із ОСОБА_3, ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 30.000 дол. США, що станом на 18.08.2014 року становить 392 тис. 100 гривень (100 доларів США становить 1.307,33 гривні) та стягнути сплаченого судового збору 3.654 грн.

На винесене рішення може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд протягом 10 діб.

Головуючий суддяЯ. В. Процько