Номер провадження: 22-ц/785/5563/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Оверіна О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого Оверіної О.В.

Суддів Фальчука В.П. Таварткіладзе О.М.

при секретарі Швець В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 діючого в інтересах ОСОБА_3 на заочне рішення суду Малиновського районного суду м.Одеси від 14.03.2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу за договором позики та виселення , -

В С Т А Н О В И Л А

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ОСОБА_4 за договором позики від 27.12.2011 року звернути стягнення на предмет іпотеки, висилити ОСОБА_3 та всіх мешканців.

В позові ОСОБА_4 зазначав, що на підставі укладеного між ним та ОСОБА_3 договору позики від 27.12.2011 року , відповідачка позичила у нього грошові кошти в сумі 338 800,00 грн., що за домовленістю сторін на час його укладання еквівалентно 42 350 доларів США. Остаточний строк повернення позики до 27.06.12 року за графіком: з 27 по 01 число кожного місяця, починаючи з 27.12.2011 року по 27.06.2012 року по 9 800 грн., що в еквіваленті за домовленістю сторін становило 1225 доларів США; решту суми у розмірі 280 000 грн., що в еквіваленті за домовленістю сторін становить 35 000 доларів США у строк до 27.06.2012 року. У встановлений строк відповідачка гроші не повернула. Сума боргу складає 388 800,00 грн. Договором позики передбачена пеня 1% від суми, вказаної в п.1 цього договору, за кожний день прострочення позики. За період прострочення повернення грошів пеня становить - 1 236 620,00 грн. Три проценти річних з суми боргу становить 12 642,35 грн. Загальна сума боргу становить 1 588 062,35 грн.

Позивач уточнив свої вимоги, надав до суду заяву про уточнення позовної заяви, в якої позивач додатково зазначав, що відповідачка частково повернула борг, тому сума основного боргу становить 308 507,63 грн., розмір пені становить - 1 126 050,50 грн., три проценти річних від простроченої суми боргу становить 15 036,58 грн.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 березня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено у повному обсязі. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ОСОБА_4 за договором позики від 27 грудня 2011 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстровий № 4311, яка складається з наступного: заборгованість за договором позики 308 507,63 грн. заборгованість у вигляді пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором позики 1 126 050,50 грн., заборгованість у вигляді трьох процентів річних 15 036,58 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру 34, яка знаходиться за адресою: місто Одеса, вулиця Генерала Петрова, будинок 49, яка в цілому складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 39,8 кв.м., загальною площею 67,7 кв.м., шляхом продажу предмету іпотеки ОСОБА_4, на підставі іпотечного договору від 27 грудня 2011 року та договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 27 грудня 2011 року з укладанням договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ОСОБА_4 всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу квартири за ціною встановленою на підставі оцінки, яка буде проведена субєктом оціночної діяльності (незалежним експертом).

Суд висилив ОСОБА_3 та всіх мешканців, які зареєстровані та/або проживають у квартирі 34, яка знаходиться за адресою: місто Одеса, вулиця Генерала Петрова, будинок 49 із зняттям у разі наявності їх з реєстраційного обліку, без надання іншого житлового приміщення. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 3441,00 грн., а також всі витрати, повязані з оформленням договору купівлі-продажу предмету іпотеки.

В апеляційній скарзі апелянт , представник відповідача за довіреністю , просить скасувати заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14.03.2014 року та ухвалити нове рішення , в якому відмовити позивачу у задоволення позовних вимог в повному обсязі , посилаючись на те, що суд не дослідив усіх обставин справи.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

В судовому засіданні представник відповідача за довіреністю підтримав свою апеляційну скаргу та пояснив, що суд першої інстанції неправильно розрахував суму заборгованості та що ОСОБА_3 повернула позивачу 7400 доларів США, а також 10 000 доларів США, але письмово підтвердження повернення 10 000 доларів США у неї нема.

Представник позивача апеляційну скаргу визнала частково. Вважала, що необхідно ухвалити рішення про звернення стягнення на іпотечне майно в рахунок погашення заборгованості за позикою, але тільки з врахуванням розрахунку заборгованості згідно офіційного курсу НБУ на час ухвалення рішення, а також за відрахуванням суми, яка була повернута ОСОБА_3 ОСОБА_4 та надала суду свій розрахунок заборгованості за договором позики.

Відповідно до ст.303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Статтями 213, 214 ЦПК передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 не в повному обсязі виконала договірні обов'язки з повернення грошей. Борг за позикою становить - 308 507,63 грн. Оскільки виконання зобов'язань за договором позики забезпечено іпотекою, в рахунок погашення заборгованості за договором позики необхідно звернути стягнення на іпотечне майно - квартиру 34, яка знаходиться за адресою: місто Одеса, вулиця Генерала Петрова, будинок 49, яка належать ОСОБА_3 Визначений позивачем розмір пені значно перевищує розмір основного боргу, але суд першої інстанції стягнув пеню в розмірі 1 126 050,50 грн.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильного висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_4 щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу за договором позики. Висновки суду в цій частині відповідають обставинам справи, вимогам ст. 1046 ЦК України, ст. 33 Закону України "Про іпотеку", ст. ст. 10, 11, 60, 61, 179, 213, 214 ЦПК України.

Однак, ухвалене судом першої інстанції рішення в частині визначення загального розміру боргу за договором позики, його складових, зокрема, пені та трьох процентів річних, не відповідає дійсним обставинам справи наданими доказами , розясненнями та поясненнями сторін.

За змістом ст. ст. 548, 572, 575 ЦК України, ст. ст. 1, 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки забезпечується виконання основного зобов'язання. Пунктом 1.1 Іпотечного договору передбачено, що іпотека за цим договором забезпечує вимоги Іпотекодержателя щодо виконання Іпотекодавцем кожного і всіх зобов'язань за договором позики грошей.

Статтями 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж саму кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Встановлено, що 27.12.2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстровий № 4311. За умовами вказаного договору позики ОСОБА_3 позичила у ОСОБА_4 гроші в сумі 338 800,00 грн., що за домовленістю сторін на час його укладання еквівалентно 42 350 доларів США.(п.1 договору)

Остаточний строк повернення позики до 27.06.12 року за графіком: з 27 по 01 число кожного місяця, починаючи з 27.12.2011 року по 27.06.2012 року по 9 800 грн., що в еквіваленті за домовленістю сторін становило 1225 доларів США; решту суми у розмірі 280 000 грн., що в еквіваленті за домовленістю сторін становить 35 000 доларів США у строк до 27.06.2012 року(п.4.2 договору).

У разі несвоєчасного повернення суми позики(та/або її частини) у встановлені договором строки Позичальник зобовязується на вимогу Позикодавця сплатити пеню у розмірі 1% від суми, вказаної в п.1 цього договору, тобто від 338 800 грн., за кожний день прострочення (п.9 договору).

В забезпечення виконання зобовязань за договором позики між сторонами 27.12.2011 року було укладено іпотечний договір, який був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстровий №4313.

Предметом іпотеки є належна ОСОБА_3 на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 (п.2.1 договору). За умовами вказаного іпотечного договору Іпотекодержатель вправі звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання чи неналежного виконання основного зобовязання (п.6.2 договору). Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за вибором Іпотекодержателя, зокрема, за рішенням суду (п.6.3 договору).

В забезпечення виконання зобовязання Іпотекодавця за договором позики, посвідченим 27.12.2011 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим №4311, згідно умов цього договору, а також виплаті пені, відшкодування збитків результаті порушення умов договору позики та інших витрат відповідно до законодавства України, понесених у звязку з невиконанням зазначеного договору позики ОСОБА_4 з ОСОБА_3 27.12.2011 року уклали договір про задоволення вимог Іпотекодержателя, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим №4315.

На підставі п.п.8,9 цього договору та на підставі ст.38 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодержатель має право за власним вибором задовольнити свої вимоги, зокрема шляхом продажу предмета іпотеки будь-якій третій особі-покупцю на підставі договору купівлі-продажу. Ціна продажу предмета іпотеки будь-якій особі встановлюється за домовленістю сторін 280 000 грн., що в еквіваленті, за домовленістю сторін є 35 000 доларів США.

При розгляді справи в апеляційній інстанції встановлено, що частково позика була повернута, а саме 7 400 доларів США. Вказане підтверджується наявними у справі розписками, поясненнями представників сторін.

Розрахунок суми заборгованості в рішенні суду першої інстанції був здійснений виходячи з курсу долара США відносно гривні на рівні 8 грн. за долар США, який був на час укладення договору позики.

В судовому засіданні представник позивача просила врахувати курсову різницю, та провести розрахунок заборгованості згідно офіційного курсу НБУ на час ухвалення рішення. На час розгляду справи НБУ встановило офіційний курс гривні до долара США: 100 доларів США на рівні 2152.5720 грн.

Відповідно до ч.2 ст.533 ЦК України якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Колегія суддів приходить до висновку, що оскільки сума позики була порівняна з курсом долару США на час укладання договору, а також частково позика була повернута у доларах США 7400 доларів США (про що свідчать розписки), можливо провести розрахунок заборгованості згідно офіційного курсу НБУ на час ухвалення рішення.

Сума основного боргу станом на 24.06.2015 року (день ухвалення рішення) становить 752 473,5 грн. = 34 950 доларів США (34 950 х 21,53 = 752 473,5).

Пеня за період 365 днів становить 2 746 528,28 грн. = 752 473,5 х 1% х 365 днів.

Загальний розмір пені становить - 2 746 528,28 грн., що значно перевищує суму основного боргу за позикою. Враховуючи положення ч.3 ст. 551 ЦК України, частково погашення ОСОБА_3 боргу, можливо зменшити пеню до суми 500.000 грн.

Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стягнення пені за умовами договору позики не виключає можливості застосування ч.2 ст.625 ЦК України. Стягнення трьох процентів річних від простроченої суми це отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязання. Правова позиція щодо можливості одночасного стягнення пені та трьох процентів річних викладена в постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13.

Три проценти річних (з 01.07.2012 року по 24.09.2013 року 450 днів - 3,7%) від суми основного боргу за позикою становлять 10 345 грн., враховуючи позовні вимоги ОСОБА_4

Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки.

Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Отже, аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Така сама правова позиція міститься в постанові судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року (справа № 6-116цс13).

Загальна заборгованість за договором позики на 24.06.2015 рік становить 1 262 818,5 грн. = 752 473,5 грн. (основний борг) + 500.000грн.(пеня) + 10 345 грн.(три проценти річних).

Статтями 33, 38, 39, 41 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі, зокрема, рішення суду. Рішенням суду може бути передбачено право Іпотекодержателя продажу предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві. У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті Іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги Іпотекодержателя; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, проводиться якщо інше не передбачено рішенням суду шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження" з дотримання вимог цього Закону.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті Іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права Іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

Пунктами 6.3, 6.4 Іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється одним з таких способів за вибором Іпотекодержателя: 1) за рішенням суду; 2) на підставі виконавчого напису нотаріуса; 3) шляхом позасудового регулювання відповідно до передбачених цим Договором застережень про задоволення вимог Іпотекодержателя. Реалізація предмета іпотеки, на який звернено стягнення за рішенням суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса, здійснюється в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Таким чином, діюче законодавство надає Іпотекодержателю право вибору способу звернення стягнення на предмет іпотеки. В позовній заяві Іпотекодержатель ОСОБА_4 заявив вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом укладення ним договору купівлі-продажу з будь-якою особою покупцем.

Виходячи з вищевказаного, необхідно визначити спосіб реалізації предмета іпотеки наданням Іпотекодержателю ОСОБА_4 права продажу предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_1, шляхом укладення від імені Іпотекодержателя ОСОБА_4 договору купівлі-продажу предмета іпотеки із будь-якою особою-покупцем. Враховуючи наявність спору між сторонами, відсутність домовленості сторін щодо початкової ціни продажу предмета іпотеки, початкова ціна продажу предмета іпотеки повинна бути встановлена на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки майна, встановленої суб'єктом підприємницької діяльності.

Доводи апелянта, щодо повернення частини боргу у сумі 10 000 доларів США без відповідних розписок суперечать встановленим судом обставинам, а тому не приймаються до уваги.

Судова колегія вважає, що позовні вимоги в частині виселення відповідачки ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

У позові про виселення інших мешканців які зареєстровані у квартирі, або проживають ІНФОРМАЦІЯ_1, задовленню не підлягають так-як позовні вимоги не уточнені, не зясовано , хто постійно проживають та зареєстровані у спірній квартирі.

Згідно із ст. ст. 79, 88 ЦПК України, у зв'язку з відсутністю доказів про звільнення ОСОБА_3 від сплати судового збору, з неї необхідно стягнути на користь ОСОБА_4 сплачений останнім судовий збір у сумі - 3388 грн..

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають наданим доказам , суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_4

Керуючись ст. ст. 209, 303,307 ч.1 п.2, 309,313,316,319 ЦПК України, судова колегія,

В И Р І Ш И Л А

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 березня 2014 року в частині задоволення вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу за договором позики та виселення - скасувати. Постановити нове рішення.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу за договором позики та виселення із зняттям з реєстраційного обліку - задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 (номер картки фізичної особи-платника податків НОМЕР_1) перед ОСОБА_4 (номер картки фізичної особи-платника податків НОМЕР_2) за договором позики від 27.12.2011 року на загальну суму 1 262 818,5 грн. (один мільйон двісті шістдесят дві тисячі вісімсот вісімнадцять ) грн. 50 копійок, в тому числі: заборгованість за позикою - 752 473,5 (сімсот пятдесят дві тисячі чотириста сімдесят три) грн. 50 копійок; пеня за несвоєчасне повернення позики в сумі - 500 000 ( п*ятсот тисяч ) грн. 00 копійок; три проценти річних - 10 345 (десять тисяч триста сорок пять) грн.00 копійок звернути стягнення на предмет іпотеки

квартиру АДРЕСА_1, яка в цілому складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 39,8 кв.м., загальною площею 67,7 кв.м., що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності на житло №025, виданого 26.02.1996 року Державною судноплавною компанією «Чорноморське морське пароплавство», згідно з розпорядженням від 26.02.1996 року №25, зареєстрованого Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації 05.03.1996 року в книзі 169пр, на стор.154 р. №201. Згідно з витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №32680886, виданим КП «ОМБТІ та РОН» 26.12.2011 року, реєстраційний номер вищевказаної квартири становить 35665917.

Визначити спосіб реалізації предмета іпотеки наданням Іпотекодержателю ОСОБА_4 права продажу вищевказаного предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_1, шляхом укладення від імені Іпотекодержателя ОСОБА_4 договору купівлі-продажу предмета іпотеки із будь-якою особою-покупцем за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки майна, встановленої субєктом підприємницької діяльності.

Висилити з квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_7 без надання іншого житлового приміщення.

В іншої частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (номер картки фізичної особи-платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 (номер картки фізичної особи-платника податків НОМЕР_2) судовий збір у сумі -3388 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення , однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.В. Оверіна

Судді В.П. Фальчук

ОСОБА_8