Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/4336/15-ц Головуючий у 1-й інст. Полонець С. М.
Категорія 55 Доповідач Широкова Л. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Широкової Л.В.,

суддів Галацевич О.М., Матюшенка І.В.,

при секретарі судового

засідання Церпіцькій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Богунського районного суду м. Житомира від 24 березня 2015 року

за матеріалами позовної заяви ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» (далі - ПАТ «УСК «Гарант-Авто») про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом. Просила суд стягнути з відповідача на її користь 9397,32 грн. заборгованості по заробітній платі, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 20.01.2015 року по день прийняття рішення по справі та компенсацію за 8 календарних днів невикористаної щорічної відпустки.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 24 березня 2015 року позовну заяву ОСОБА_2 повернуто останній.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувану ухвалу суду, а справу направити для подальшого розгляду до суду 1-ї інстанції.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала суду є протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Посилається на ст. 100 та ст.110 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_2 суддя виходив з того, що позивач ставить питання про стягнення з відповідача нарахованої, але не виплаченої йому, як працівникові суми заробітної плати, проте позивач, в порушення вимог чинного законодавства не надав доказів відмови судом у прийнятті його заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

Проте, повністю з такими висновками судді суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись з огляду на наступне.

Положеннями п.6 ч.3 ст.121 ЦПК України встановлено, що позовна заява повертається у випадках, коли: подана заява без дотримання порядку, визначеного частиною третьою статті 118 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо: заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

Згідно із роз'ясненнями, які містяться у п.12 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №14 від 23 грудня 2011 р. «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати (пункт 1 частини першої статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати (Закон України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР «Про оплату праці», Закон України від 19 жовтня 2000 року №2050-111 «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»). До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання.

У матеріалах справи є довідка бухгалтерії з якої вбачається, що компанія «Гарант -Авто» має заборгованість перед позивачем у розмірі 7559 грн. 21 коп. Відповідно до змісту позовної заяви позивач заявила про заборгованість по заробітній платі у сумі 9397,32 грн. та крім стягнення заборгованості по заробітній платі, останньою заявлено вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації за 8 календарних днів невикористаної щорічної відпустки /а. с.1-3/.

Проте, суддя у своєму судовому рішенні не дав оцінки зазначеним обставинам та не мотивував висновки щодо необхідності попереднього звернення позивача з вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в порядку наказного провадження.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Виходячи з наведеного, ухвалу судді суду першої інстанції, як постановлену з порушенням норм процесуального права, слід скасувати, а питання прийняття позовної заяви з додатками до неї направити на новий розгляд до того ж суду.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу судді Богунського районного суду м. Житомира від 24 березня 2015 року скасувати, а питання прийняття позовної заяви з додатками до неї передати на новий розгляд до того ж суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: