РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2015 року , Автозаводський районний суд міста Кременчука Полтавської області у складі:

головуючого судді Рибалка Ю.В.,

при секретарі судового засідання Никифоренко А.А.,

за участі: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

представників відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про захист прав споживача, розірвання договорів,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з вищевказаним позовом.

В обґрунтування позову, вказував на те, що після детального ознайомлення зі змістом договору № 56 від 25.04.2015, укладеного з ФОП ОСОБА_3 та договору від 25.04.2015, укладеного з ПАТ «Акцент-Банк», виявив бажання розірвати їх.

По телефону та особисто повідомляв ФОП ОСОБА_3 і ПАТ «Акцент-Банк» про бажання розірвати вказані договори, повернути кошти, які були взятті в кредит та відмову від виготовлення та установки ФОП ОСОБА_3 метало пластикових конструкцій (вікон).

Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Пояснили, що відповідачі ввели позивача в оману, він не знав, що оформив кредит на виготовлення та установку метало пластикових вікон, і як би знав, не замовляв би їх.

Відповідач у справі ФОП ОСОБА_3, його представник заперечили проти задоволення позову, пояснили, що банк перерахував ФОП кошти згідно з кредитним договором укладеним позивачем, на даний час ним виконано замовлення позивача (вікна), позивач не доплатив йому за замовлення 600 грн. та відмовляється отримувати замовлення, а тому підстав для розірвання договору не має.

Представник відповідача у справі - ПАТ «Акцент-Банк» заперечив проти задоволення позову, пояснив, що банк виконав всі умови договору, перерахував ФОП ОСОБА_3 вчасно кошти за виготовлення вікон ПВХ, оспорюваний договір з банком позивач укладав вільно, без примусу, підстав для його розірвання не має.

Перевіривши матеріали справи, доводи сторін та їх представників, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.04.2015 в приміщенні офісу «Вікна» за адресою: м. Кременчук, вул. 50-річчя Жовтня, 41 ОСОБА_1 підписав договір № 56 на виготовлення та встановлення в своїй квартирі пластикових вікон (балконних) з виконавцем робіт ФОП ОСОБА_3

На підставі обмірів, проведених за місцем мешкання позивача, 24.04.2015 було оформлено договір про завдаток за купівлю та встановлення вікон.

Згідно з заявою позичальника № АВH0RG148430336 від 25.04.2015 ОСОБА_1 в приміщенні офісу «Вікна» за вищевказаною адресою, уклав з ПАТ «Акцент-Банк» кредитний договір на суму 8736,00 грн. для оплати товару (вікна/двері балкон) шляхом перерахування коштів на поточний рахунок ФОП ОСОБА_3, згідно рахунка фактури № 323 від 25.04.2015. У цій заяві вказані основні умови надання коштів, сукупна вартість кредиту, визначено строк та розмір щомісячних платежів та інші умови.

Згідно з меморіальним ордером № BLFZ0QRX91 від 25.04.2015 кошти в сумі 8400 грн. були перераховані ПАТ «Акцент-Банк» на ім'я ФОП ОСОБА_3

Як зазначив ОСОБА_1, він звертався до відповідачів з вимогами про розірвання договорів, повідомив, що коштів за договором з банком не отримував, бажання отримати своє замовлення (вікна) в кредит не має, однак не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 5,10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності сторін, змагальності та диспозитивності. За вимогами ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу у межах заявлених позивачем вимог, заперечень та доказів наданих сторонами. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Відповідно до ч. 2 ст. 867 ЦК України замовник має право у будь-який час до здачі йому роботи відмовитися від договору побутового підряду, сплативши підрядникові частину встановленої ціни роботи пропорційно роботі, фактично виконаній до повідомлення про відмову від договору, та відшкодувавши йому витрати, здійснені до цього моменту з метою виконання договору, якщо вони не входять до частини ціни роботи, яка підлягає сплаті. Умови договору, що позбавляють замовника цього права, є нікчемними.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не направляв відповідачам офіційні вимоги про розірвання оскаржуваних договорів, укладених 25.04.2015 року.

ФОП ОСОБА_3 згідно з квитанцією від 28.07.2015 перерахував на завод «Стеко» кошти у сумі 3485,82 грн. за метало-пластикові вироби відповідно до рахунку № 241507, копія яких міститься в матерілах справи.

З пояснень відповідача ФОП ОСОБА_3 вбачається, що продукція виготовлена, про що позивач повідомлений рекомендованим листом з повідомленням про вручення (вручено 27.07.2015, копія повідомлення міститься в матерілах справи).

З наявних матеріалів справи вбачається, що продукція оплачена, однак позивач підтвердив у судовому засіданні, що не бажає її отримувати та доплачувати решту коштів згідно з договором (600 грн.).

Згідно з п. 3.1 Договору № 56, замовник зобов'язався сплатити вартість виробів, що складає 9000,00 грн.

Таким чином, з наведеного слідує, що виконання робіт по виготовленню конструкцій мало місце до отримання виконавцем офіційної вимоги замовника щодо розірвання договору, яку на час розгляду справи так і не було подано, а тому у ФОП ОСОБА_3 не було підстав припинення виконання умов договору.

У свою чергу банком виконано всі умови кредитного договору до якого приєднався позивач підписуючи заяву позичальника, що підтверджено наявними у матеріалах справи доказами про перерахування за ним коштів.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає справи на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Вказаних вимог закону ОСОБА_1 не виконав, оскільки не довів факту належного (офіційного) повідомлення ФОП ОСОБА_3 про свій намір розірвати договір раніше, тобто до початку виконання робіт, та не довів факту офіційного повідомлення ПАТ «Акцент-Банк» про розірвання договору до його виконання, порушення його умов, що позивач позбавлений прав, які звичайно мав, а також що договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася до договору, відповідно до ст. 634 ЦК України має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

На час вирішення спору, між сторонами склалися правовідносини, які врегульовані ч. 2 ст. 867 ЦК України, тобто замовник ОСОБА_1 до здачі йому роботи відмовився від договору, однак на час такої відмови робота була виконана та оплачена згідно умов договору.

При цьому, слід звернути увагу на ту обставину, що умови договору містять обов'язок виконавця забезпечити роботи по виготовленню віконних конструкції і передачу їх у власність замовника, а останній в свою чергу зобов'язується прийняти та оплатити вартість зазначених виробів. Вартості встановлення віконних конструкції договір не містить. Тому розмежувати вартість виробів і вартість робіт по їх установці неможливо, а відтак неможливо визначити розмір фактично виконаної роботи від її загальної ціни.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ст. 627 ЦК України).

За вищевказаних обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факт порушення відповідачами ч. 12 ст. 10, ст. 15, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», відсутності вільного волевиявлення під час укладання спірних договорів, порушення сторонами їх умов, не зазначено, які наслідки розірвання договорів необхідно застосовувати, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 10, 15, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 627, 865, 867 ЦК України, ст. 10, 14, 57-61, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294, 296 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ю.В. Рибалка