УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,
суддів: Амеліна В.І., Карпенко С.О.,Дербенцевої Т.П., Остапчука Д.О.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за зустрічним позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Нікітіна Руслана Володимировича про визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки, за позовом третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_8 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», ОСОБА_6, приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Нікітіна Руслана Володимировича про визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки, за касаційними скаргами ОСОБА_6 та Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 серпня 2014 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 06 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом, у якому просило звернути стягнення на належну ОСОБА_6 нежитлову будівлю площею 612,5 кв. м по АДРЕСА_1, яка є предметом іпотеки, у рахунок погашення його боргу за кредитним договором у розмірі 857 387, 87 доларів США, що еквівалентно 10 623 035 грн 71 коп., шляхом продажу предмета іпотеки будь-яким способом з іншою особою-покупцем із наданням можливості здійснення банком усіх необхідних дій для продажу цього майна.

У березні 2014 року ОСОБА_8 звернулась до суду із зустрічним позовом, у якому просила визнати недійсними договір кредиту від 16 липня 2007 року та договір іпотеки від 01 лютого 2008 року, укладені між ОСОБА_6 та ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на те, що договори укладені з порушенням вимог чинного законодавства без її згоди як дружини та не уповноваженим представником кредитора, просила задовольнити позов.

У квітні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду із зустрічним позовом, у якому просив визнати недійсними договори кредиту та іпотеки, посилаючись на ті обставини, що банк не надав доказів на підтвердження повноважень його посадових осіб на укладення та підписання цих договорів, просив задовольнити позов.

20 серпня 2014 року рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, у задоволенні зустрічних позовів відмовлено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки - нежитлову будівлю загальною площею 612,50 кв. м по АДРЕСА_1, шляхом його продажу ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені ОСОБА_6 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з можливістю здійснення банком всіх дій, необхідних для продажу предмета іпотеки, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, укладеним між сторонами 16 липня 2007 року, в розмірі 856 764,97 доларів США.

06 листопада 2014 року рішенням апеляційного суду Миколаївської області рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов задоволено частково.

На погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 856 764,97 долари США, що еквівалентно 10 615 317 грн 98 коп., з яких 639 345,70 доларів США, що еквівалентно 7 921 493 грн 22 коп., - борг за кредитом, 179 197,45 доларів США, що еквівалентно 2 220 256 грн 41 коп., - проценти за користування кредитом, 38 221,82 долари США, що еквівалентно 473 568 грн 35 коп., - пеня, звернути стягнення відповідно до договору іпотеки на належну ОСОБА_6 нежитлову будівлю шляхом надання банку права на його продаж від імені іпотекодавця з публічних торгів за початковою вартістю не нижче вартості, визначеної суб'єктом оціночної діяльності на момент реалізації звернення стягнення на предмет іпотеки.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, ухвалене згідно із законом, мотивуючи свої вимоги тим, що судом порушені норми процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права, оскільки не враховано тих обставин, що договір іпотеки передбачає можливість задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок іпотечного майна шляхом укладення банком договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою від імені іпотекодавця.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» та задовольнити його позов, мотивуючи свої вимоги тим, що суд не врахував умови договору кредиту щодо порядку сплати боргу щомісячними платежами, не перевірив додержання строку позовної давності за кожним з них, звернув стягнення на суму богу за платежами строк сплати яких не настав, не врахував доказів про відсутність повноважень представників банку підписувати договори кредиту та іпотеки, а борг він сплатив.

Рішення суду в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_8 не оскаржено в касаційному порядку, тому відповідно до ст. 335 ЦПК України судові рішення в цій частині не переглядаються.

Касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову банку та відмову у задоволенні зустрічних позовів, суд першої інстанції виходив з того, що договори укладено згідно із законом, а боржник не виконав взяті на себе зобов`язання, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, тому є підстави звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом надання банку права продати його від імені ОСОБА_6

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову банку та ухвалюючи нове, суд апеляційної інстанції виходив з того, що укладений між сторонами договір іпотеки не містить іншого способу реалізації предмета іпотеки, ніж публічні торги.

Проте з такими рішенням судів першої та апеляційної інстанцій в частині вирішення позову ПАТ КБ «ПриватБанк» погодитись не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим з виконанням усіх вимог цивільного судочинства, згідно із законом, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам оскаржувані судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що 16 липня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_6 укладено кредитну угоду, за якою з урахуванням змін, внесених договором від 31 січня 2008 року, банк надав позичальнику кредит в рамках програми мікрокредитування у розмірі 1 млн доларів США, а відповідач зобов'язався повернути кошти та сплатити 13 % річних на суму залишку заборгованості зі строком повернення коштів до 11 липня 2017 року.

На виконання умов цього договору 17 липня 2007 року банк надав відповідачу 350 000, 19 вересня 2007 року - 150 000, 04 лютого 2008 року - 250 000 доларів США на підставі договорів про видачу траншів.

На забезпечення виконання умов договору 01 лютого 2008 року між сторонами укладено договір іпотеки, за яким ОСОБА_6 передав в іпотеку належну йому нежитлову будівлю площею 612,5 кв.м по АДРЕСА_1 вартістю 4 545 000 грн.

У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань станом на 15 липня 2014 року утворився борг у розмірі 856 764,79 доларів США, з яких 639 345,70 доларів США - борг за кредитом, 179 197,45 доларів США - борг за процентами, 38 221,82 долари США - пеня.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову банку та відмову в задоволенні позову ОСОБА_6, суди першої та апеляційної інстанцій правильно встановили обставини справи про те, що оспорювані договори кредиту та іпотеки укладені з дотриманням вимог ст. ст. 203, 207, 215, 241 ЦК України, Закону України «Про іпотеку», а позивач не надав доказів на спростування їх дійсності, як передбачено ст. ст. 10, 60 ЦПК України, зокрема, і їх підписання від імені банку неуповноваженими особами, тому договори повинні виконуватись належним чином відповідно до їх умов та вимог закону, як передбачено ст. 526 ЦК України, і підстав для задоволення зустрічного позову немає.

Суди правильно застосували закон, що регулює відносини з укладення договорів та визнання їх недійсними, ухвалили правильні рішення про відмову в задоволенні зустрічного позову, тому підстав для задоволення касаційної скарги в цій частині немає.

Разом із тим, задовольняючи позов банку, суд першої інстанції не виконав вимоги процесуального права щодо повного та всебічного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та перевірки їх доказами, зробив передчасний висновок про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, ухвалив у цій частині помилкове рішення.

Не врахував п. п. 1.3, 2.2.2, 2.2.3, 4.1, 4.2, 4.3, 4.4 кредитної угоди щодо порядку повернення боргу щомісячними платежами, графіка його погашення та при наявності заяви відповідача про застосування строків позовної давності не перевірив їх додержання за кожним із платежів окремо, зокрема і щодо пені, не надав цим обставинам відповідної оцінки, зробив передчасний висновок про наявність боргу і його суму, не перевірив відповідності цих висновків позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13, від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14.

Крім того, ухвалюючи рішення, суд не перевірив доводів ОСОБА_6 про неможливість банку видати кредитні кошти готівкою в іноземній валюті та порядку їх видачі, не перевірив наявності у банку відповідної ліцензії та відповідності своїх висновків позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 24 вересня 2014 року у справі № 6-145цс14, зробив передчасний висновок про часткове задоволення позову, ухвалив рішення з порушенням вимог процесуального права.

Апеляційний суд цих недоліків не усунув, на порушення ст. 303 ЦПК України не перевірив законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, а пославшись на те, що суд обрав спосіб реалізації предмета іпотеки, який не передбачений договором іпотеки, не врахував п. 28 договору іпотеки та вимог ст. 38 Закону України «Про іпотеку», безпідставно змінив спосіб реалізації на прилюдні торги, ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права.

Невиконання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, та є підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень в частині вирішення позовних вимог банку про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки та направлення справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції, як передбачено ст. 338 ЦПК України.

За таких обставин касаційні скарги потрібно задовольнити частково, рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 серпня 2014 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 06 листопада 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337, 338 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_6 та Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 серпня 2014 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 06 листопада 2014 року в частині вирішення позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» скасувати, а справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

У решті рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 серпня 2014 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 06 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян
Судді:В.І. Амелін Т.П. Дербенцева С.О. КарпенкоД.О. Остапчук