Провадження № 2/752/306/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
21.05.2015 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Колдіної О.О.
з участю секретаря - Овдій А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення суми боргу,-
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що протягом 2011-2012 р. вона виконувала за усною домовленістю доручення громадянина Італії ОСОБА_5 щодо реєстрації юридичних осіб. За виконання цих доручень передбачалась відповідна оплата у гривнях, однак сума фіксувалась в доларах США за ринковим курсом.
13.03.2013 р. між позивачем та выдповыдачем був укладений договір реструктуризації боргу у простій письмовій формі, відповідно до якого ОСОБА_5 зобов»язався сплатити свій борг протягом чотирьох місяців рівними частинами, починаючи з 01.04.2013 р.
Відповідач не виконав своїх зобов»язань за Договором і відмовляється вирішувати даний спір в позасудовому порядку.
Невиконанням зобов»язань відповідач завдав позивачу моральну шкоду, оскільки вона мала намір витратити гроші, які заборгував останній, на лікування сина - інваліда, а відсутність цих коштів і неможливість проведення лікування завдало їй душевних страждань.
29.05.2014 р. Голосіївським районним судом м.Києва у даній справі було ухвалено заочне рішення, відповідно до якого позовні вимоги задоволені частко. За результатами розгляду апеляційної скарги позивача 09.07.2014 р. Апеляційним судом м.Києва була постановлена ухвала про залишення рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 29.05.2014 р. без змін.
В подальшому, за заявою відповідача заочне рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 29.05.2014 р. було скасовано і справа призначена до розгляду в загальному порядку.
В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просила суд позов задовольнити, стягнувши з відповідача суму боргу за Договором про реструктуризацію, застосувати положення ст.625 ЦК України та стягнути 3% річних і інфляційні збитки від суми боргу та моральну шкоду в сумі 3000 гривень, з підстав зазначених в позовній заяві. Також суд просила встановити забезпечити виконання рішення суду, шляхом накладення заборони відповідачу виїжджати за межі України до виконання своїх зобов»язань, посилаючись на те, що це єдиним способом примусити відповідача виконати рішення суду і повернути борг.
Відповідач повторно в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся судом за місцем реєстрації. Судові повістки повернулись до суду за закінченням терміну їх зберігання на поштовому відділенні.
Представник відповідача була належним чином повідомлена про місце і час судового розгляду
За згодою позивача, на підставі ст..ст.224-226 ЦПК України, суд вважає за можливе провести повторний заочний розгляд справи.
Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Кожна оплата оформляється розпискою.
Відповідно до ст.509 ЦК України зобов»язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, оплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку.
Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
В силу положень ст.530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)
На підставі ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов»язання внаслідок односторонньої відмови від зобов»язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов»язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до проведеного судом розрахунку з врахуванням періодів невиконання зобов»язань та суми боргу у зазначений період 3 % річних станом на станом на 01.05.2013 р. становить 14, 56 гривень, станом на 01.06.2013 р. - 30,14 гривень, станом на 01.07.2013 р. - 43,70 гривень, за період з 02.07.2013 р. по 20.05.2015 р. (687 днів) 1380,58 гривень, а всього 3% становить 1468,98 гривень.
За цим же принципом суд розраховує і інфляційні втрати від несвоєчасного виконання відповідачем своїх зобов»язань з врахуванням показників інфляції відповідно до даних держстату та суми заборгованості у визначені судом періоди.
Не підлягають, на думку суду, задоволенню вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Позивач посилається на те, що кошти, які відповідач повинен був повернути відповідно до Договору, вона мала намір використати на лікування свого сина, однак в зв»язку з невиконанням зобов»язань відповідачем вона не змогла використати таку можливість, що завдало їй душевних страждань.
Відповідно до роз"ясень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
При з»ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з»ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.
З боку позивача суду не надано доказів на підтвердження завдання їй моральної шкоди та розміру зазначеної шкоди.
Враховуючи викладене, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими і недоведеними.
Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст..88 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі пропорційному до задоволених вимог.
Суд не вбачає підстав для вжиття заходів для забезпечення виконання рішення суду на стадії його ухвалення, оскільки матеріали цивільної справи не містять доказів, що невжиття цих заходів унеможливить виконання рішення суду.
Керуючись ст.ст. 3,10, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення суми боргу задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави судовий збір в сумі 411 гривень 63 копійки.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана сторонами протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м.Києва через Голосіївський районний суд м.Києва.
Особи, які приймали участь у справі, але не були присутні під час оголошення рішення суду, мають право оскаржити його протягом 10 днів з моменту отримання копії рішення.
Суддя