АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна В.В.

суддів: Рудь В.В., Григорченко Е.І.

при секретарі: Левцунову І.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2015 року

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий будинок «Кераміст» про визнання інформації такою, що є недостовірною, негативною, що порушує честь, гідність, ділову репутацію та зобов'язання спростувати недостовірну інформацію, -

В с т а н о в и в :

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та ТОВ «Видавничий будинок «Кераміст» про визнання інформації такою, що є недостовірною, негативною, що порушує честь, гідність, ділову репутацію та зобов'язання спростувати недостовірну інформацію посилаючись на те, що відповідач поширив публічно недостовірну і негативну інформацію про ОСОБА_2, як народного депутата України так і кандидата в народні депутата України, поширена інформація є фактичним твердженням відповідача і оціночним судженням не є. В результаті опублікування та розповсюдження цієї недостовірної та негативної інформації страждає ділова репутація позивача, негативно впливає на виборців. Позивач змушений докладати додаткових зусиль для спростування недостовірної інформації, безпідставно виправдовуватись та наводити докази про те, що інформація не відповідає політичній позиції, неправдива інформація порушує гідність, честь, ділову репутацію. Уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд визнати такою, що є недостовірною, негативною, такою, що порушує честь, гідність, ділову репутацію ОСОБА_2 інформацію в статті ОСОБА_3 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка надрукована ТОВ «Видавничий будинок «Кераміст» тиражем 30000 екземплярів у жовтні 2014 року і розповсюджена, а саме: «за час Майдану наш нардеп не голосував ні за один закон, котрий просував державу шляхом реформ, саботував він голосування за такі важні закони «Про люстрацію» і «Корупцію»»; зобов'язати ОСОБА_3 та ТОВ «Видавничий будинок «Кераміст» протягом десяти днів з дня набрання рішенням законної сили спростувати шляхом друкування в газетах «Західний Донбас» (м. Павлоград), «Рідний край» (м. Павлоград), «Першотравенські новини» (м. Першотравенськ), «Вісті Тернівки» (м. Тернівка), що є недостовірною інформацію, яка розповсюджена у жовтні 2014 року по виборчому одномандатному округу № 36 в публікації під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1», а саме: «за час Майдану наш нардеп не голосував ні за один закон, котрий просував державу шляхом реформ, саботував він голосування за такі важні закони «Про люстрацію» і «Корупцію»» (т.1 а.с.237-239).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2015 року в задоволенні позову - відмовлено (т.2 а.с.15-17).

В апеляційній скарзі (т.2 а.с.24-26) ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, оскільки:

- судом не застосована положення ст.32 Конституції України, яка гарантує судовий захист права на спростування недостовірної інформації;

- визнавши, що позивач голосував «за» за Закони більше ніж 30 разів, суд фактично оголосив докази про те, що позивач голосував набагато більше ніж за один закон;

- в поширеній відповідачами негативній, недостовірній інформації містяться категоричні твердження, а тому суд безпідставно дійшов висновку оціночного їх характеру;

- позивач не вимагає посиленого захисту своєї репутації в розуміння Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, а лише захищає свої права згідно діючого законодавства;

- суд залишив поза увагою постанову Пленуму ВСУ № 1 від 27 лютого 2009 року, згідної якої поширення інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної або юридичної особи, а тому не прийняття судом до уваги факту розповсюдження відповідачем листівок є незаконним.

В судове засідання в суді апеляційної інстанції сторони та їх представники не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

За повідомленням ОСОБА_4 представника позивача в суді першої інстанції позивач ОСОБА_2 на час розгляду справи перебуває на стаціонарному лікуванні і не може з'явитися до суду, а сам ОСОБА_4 не має повноважень на представництво позивача в апеляційному суді (т.2 а.с.66,67).

Сам представник позивача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив

Відповідач ОСОБА_3 просив розглянути справу у його відсутність (т.2 а.с.69).

За повідомленням ОСОБА_5 представника відповідача ОСОБА_3 в суді першої інстанції її повноваження на представництво відповідача в апеляційному суді припинені (т.2 а.с.70).

За вказаних обставин справу розглянуто за відсутності сторін, враховуючи, що:

- всі сторони належним чином повідомлені, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень відповідачам та надання позивачем апеляційному суду через ОСОБА_4 довідки про свою хворобу,

- за наявності довідки про хворобу позивач клопотання про відкладення розгляду справи апеляційному суду не надавав, а ОСОБА_4 не має повноважень на представництво позивача в апеляційному суді, про що свідчить відсутність у справі документів, що підтверджують його повноваження представляти позивача в апеляційному суді, та його заява,

- за заявою позивача з підстав, визнаних судом поважними, розгляд справи вже було відкладено,

- відповідно до положень ст.157 ЦПК України з врахуванням терміну розгляду цивільних справ сторони з клопотанням про продовження терміну розгляду справи в апеляційному суді до суду не зверталися.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є необґрунтованою і не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що поширена відповідачами інформація є оціночною, оскільки не визначений перелік законів, які мають сприяти просуванню держави до реформ, та не порушує права позивача, оскільки він як депутат є публічною особою.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до п.п.1,4,7 ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації; спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію; спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

З матеріалів справи вбачається, що інформація щодо позивача, яка ним оскаржується як недостовірна, наявна в статті відповідача під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка надрукована ТОВ «Видавничий будинок «Кераміст» у жовтні 2014 року (т.1 а.с.7).

З наявних у справі роздруківок результатів поіменного голосування депутатів, вбачається, що позивач голосував «за»: 16.09.2014 року - за проект Закону про очищення влади (т.1 а.с.67); 07.10.2014 року - за проект Закону про систему спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції (т.1 а.с.53), за проект Закону про засади державної політики в Україні на 2014-2017 роки (Антикорупційна стратегія) на 2014-2017 роки (т.1 а.с.60), за скорочення терміну підготовки до другого читання проекту Закону про запобігання корупції (т.1 а.с.74).

Разом з тим з інформації про присутність позивача на пленарних засіданнях ВР України та результати поіменних голосувань народного депутата України ОСОБА_2 в період з 20.02.2014 року по 20.10.2014 року, наданих на запит представника відповідача, вбачається, що позивач неоднозначно голосував при прийнятті законів, які зазначені в публікації відповідачів (т.1 а.с.82-229).

Вказана інформація містить відомості про: голосування позивача «за», його «відсутність» під час голосування, його присутність але «не голосування» за певні закони, «утримання» від голосування.

Зокрема 21.02.2014 року позивач не голосував з питання проекту Закону про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо імплементації до національного законодавства положень статті 19 Конвенції ООН проти корупції (т.1 а.с.84).

09.04.2014 року позивач не голосував за включення до порядку денного сесії: проектів законів про проведення люстрації в Україні, проекту Закону про внесення змін до чинного законодавства України щодо прав громадян з боротьбі з корупцією та зловживанням владою та проектів законів про Національне бюро антикорупційних розслідувань (т.1 а.с.118,121).

10 та 15.04.2014 року позивач не голосував за розгляд за скороченою процедурою проекту Закону про внесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв'язку з виконанням Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для Уукраїни (т.1 а.с.126,130).

13 та 20.05.2014 року позивач не голосував за включення до порядку денного сесії проекту Закону про внесення змін до чинного законодавства України щодо прав громадян з боротьбі з корупцією та зловживанням владою (т.1 а.с.145,154).

03.06.2014 року позивач не голосував за направлення на повторне перше читання проекту Закону про внесення змін до Закону України «Про адміністративні послуги» щодо усунення можливостей корупції при наданні адміністративних послуг (т.1 а.с.160).

26.06.2014 року позивач не голосував за включення до порядку денного сесії проекту Закону про внесення змін до чинного законодавства України щодо прав громадян з боротьбі з корупцією та зловживанням владою (т.1 а.с.173).

31.07.2014 року позивач не голосував за проект Закону про внесення змін до законів України «Про військовий обов'язок і військову службу» та «Про засади запобігання і протидії корупції» (т.1 а.с.209).

16.09.2014 року позивач не голосував за проект Закону про Національне бюро антикорупційних розслідувань, за проект Закону про Державну службу протидії корупції, за проект Закону про систему спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції (т.1 а.с.219,220).

За таких обставин слід визнати, що публікація відповідачів щодо ставлення позивача до голосування щодо законів «про люстрацію» та «корупцію» в цілому відповідає дійсності.

Тому висловлювання відповідачів про те, що позивач не голосував ні за один закон судом першої інстанції обгрунтовано визнане «оціночним».

Згідно з роз'ясненнями, зазначеними в п.15 постанови № 1 від 27 лютого 2009 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається зі справи, позивач не надав суду доказів про порушення поширенням недостовірної інформації його особистих немайнових прав, тобто про завдання шкоди відповідним особистим немайновим благам, або про перешкоджання позивачу повно і своєчасно здійснювати свої особисті немайнові права.

Розміщена в зазначеній статті інформація не містить будь-яких елементів образи позивача, не є ствердженням протиправних дій або неправомірної поведінки позивача.

З огляду на це колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними, оскільки зводяться до переоцінки доказів.

Суд першої інстанції всебічно і повно дослідив обставини справи, надав належну оцінку доказам, які надані суду сторонами, і постановив законне і обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову.

Порушень матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення не допущено.

Тому підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції немає.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,308,314,315 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: