Єдиний унікальний номер 230/78/2014-ц Номер провадження 22-ц/775/2/2015
Головуючий у 1 інстанції Погрібна Н.М.
Доповідач Осипчук О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„ 08 липня 2015 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Осипчук О.В.,

суддів: Дундар І.О., Тимченко О.О.,

при секретарі: Баранові В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Артемівську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до комунального підприємства «Вода Донбасу», комунального підприємства Єнакіївської міської ради «Житлово-комунального управління № 1» про захист прав споживачів, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30 квітня 2015 року , -

В С Т А Н О В И В:

В січні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, після уточнення якого в квітні 2015 року просив визнати незаконними вимоги відповідача до нього відносно повірки лічильника обліку води за його рахунок, зобовязати відповідача анулювати незаконно нараховану заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення у розмірі 1880 грн., стягнути у відшкодування моральної шкоди 12000 грн., зобовязати відповідача поновити пломбу на вузлі обліку води.

В обгрунтування позову посилався на те, що підставою звернення до суду стало надіслане на його адресу 4.12.2013 року попередження про відключення від системи водовідведення внаслідок наявної заборгованості. Вказана заборгованість утворилась внаслідок незаконного переведення його на нормативний облік водопостачання і водовідведення, оскільки він весь час сплачує за надані послуги по показанням лічильника. Відповідач надсилає повідомлення про проведення повірки лічильника води, який встановлено у його квартирі АДРЕСА_1. Контролером відповідача 3.09.2006 року без складання акту було знято пломбу з вузла лічильника води, на його неодноразові звернення щодо встановлення пломби відповідач не реагує. Він не проти повірки лічильника, але не за його рахунок, а за рахунок виконавця послуг, яким є КП Єнакіївської міської ради «Житлово-ремонтне управління №1».

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30 квітня 2015 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають суттєве значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів скарги позивач посилається на те, що суд не врахував, що до суду він вимушений був звернутися внаслідок реальних дій відповідача по нарахуванню заборгованості, вимог її сплатити, а в разі несплати погроз накладення арешту на майно. Суд не зважив на те, що заборгованість, яку нарахував відповідач виникла внаслідок незаконного нарахування по нормативному обліку водопостачання та водовідведення внаслідок не проведення ним повірки лічильника за власний рахунок, що суперечить діючому законодавству. Крім того, суд не надав обґрунтування відмови у позові в частині відновлення незаконно знятої пломби.

Представник КП «Вода Донбасу» ОСОБА_2 в апеляційному суді заперечував проти скарги, просив рішення суду залишити без змін.

В наданих апеляційному суду запереченнях на апеляційну скаргу директор КП «ЖРУ №1» просить розглядати справу у відсутність їх представника. При цьому апеляційний суд не приймає до уваги посилання відповідача в запереченнях на те, що комунальне підприємство Єнакієвської міської ради «Житлово-ремонтне управління № 1» фактично перестало здійснювати свою господарську діяльність, оскільки на підставі розпорядження голови адміністрації м. Єнакієво від 20.04.2015 року № 74 утворено нове комунальне підприємство адміністрації м. Єнакієво «Житлово-ремонтне управління № 1», яке не є правонаступником КП Єнакієвської міської ради «Житлово-ремонтне управління № 1», оскільки згідно відомостей Міністерства юстиції України вказане підприємство не перебуває в процесі припинення. Надана копія свідоцтва так званого Департаменту державної реєстрації Міністерства доходів і зборів так званої ДНР про державну реєстрацію юридичної особи не приймається судом як належний та допустимий доказ, оскільки відповідач у справі знаходиться на тимчасово окупованій території України та з Єдиного Державного реєстру реєстрації юридичних осіб не виключений.

ОСОБА_1 до апеляційного суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить особистий підпис в розписці (а.с.107).

Відповідно до ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які не зявилися до суду, оскільки вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи і від них не надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи із зазначенням поважності причин.

Апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення з таких підстав.

Відповідно до п.п.1,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Судом першої інстанції визнано встановленим, що згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 09 лютого 2005 року квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (1/4 частина квартири) та членам його сімї ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5 (відповідно по ? частині кожному). В липні 2001 року позивач встановив у своїй квартирі водолічильник, водоканал опломбував його і з цього часу він своєчасно сплачував за послуги з водопостачання відповідно до показників засобу обліку. Відповідно до рішення Єнакіївської міської ради № 57 від 08.02.2013 року ( зі змінами, внесеними рішенням від 20.03.2013 року № 168) комунальне підприємство Єнакіївської міської ради «Житлово-ремонтне управління № 1» визначено виконавцем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкової території, централізованого опалення, централізованого водопостачання та водовідведення у м. Єнакієве. Згідно рішення Єнакіївської міської ради № 116 від 20.02.2013 року затверджено форму договору на надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до договору про надання послуг по централізованому питному водопостачанню та водовідведенню № 640 від 01.04.2013 року КП «Компанія «Вода Донбасу» укладено договір з КП «ЖРУ № 1».

Відмовляючи у задоволені позову суд виходив з того, що проведенні періодичної повірки квартирних засобів обліку є обовязком КП Єнакіївської міської ради «Житлово-ремонтне управління № 1», проте позивачем не надано у якості доказу договір про надання житлово-комунальних послуг, форма якого була затверджена рішенням Єнакіївської міської ради № 116 від 20.02.2013 року. Клопотання про виконання вимог ст. 137 ЦПК України позивачем про витребування доказів не заявлялося.

Проте апеляційний суд не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Правові основи забезпечення єдності вимірювань в Україні визначає ОСОБА_6 України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 11 лютого 1998 року №113/98-ВР, який регулює відносини у сфері метрологічної діяльності та спрямований на захист громадян і національної економіки від наслідків недостовірних результатів вимірювань. Згідно зі статтею 21 цього Закону до видів державного метрологічного контролю і нагляду належить, зокрема, і повірка засобів вимірювальної техніки.

Відповідно до частини другої статті 28 цього Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади у сфері метрології. Підприємства, організації та фiзичнi особи зобов'язані своєчасно (з урахуванням установлених мiжповiрочних iнтервалiв) подавати засоби вимірювальної технiки на повiрку.

Частиною третьою статті 28 зазначеного Закону встановлено, що порядок подання фізичними особами, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, - власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов'язані з повіркою, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

З метою забезпечення єдиного для всіх регіонів підходу до формування тарифів у сфері житлово-комунальних послуг постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 року № 869 затверджено Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 24 цього Порядку (у редакції, чинній до 24 жовтня 2014 року - до дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 532) витрати з проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, визначаються відповідно до укладених договорів між виконавцем та субпідрядником, який виконує зазначені послуги, у розрахунку на один квартирний засіб обліку води та теплової енергії і нараховуються щомісяця споживачеві у складі послуги залежно від кількості таких засобів обліку шляхом додавання плати за проведення їх періодичної повірки, обслуговування і ремонту, у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, до загальної вартості послуг.

Розмір плати за проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт одного засобу обліку води та теплової енергії, у тому числі його демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, визначається згідно з кошторисом, затверджується (погоджується) органами місцевого самоврядування і розподіляється за місяцями міжповірочного інтервалу, що встановлюється Держспоживстандартом для відповідного засобу обліку води та теплової енергії.

Аналогічні положення про включення до складу житлово-комунальних послуг, які надаються споживачеві, послуг з періодичної повірки, обслуговування і ремонту приладів обліку (у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки) містяться й у Переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (Типовому), який є додатком до затвердженого Порядку.

Отже, у спірний період (до 24 жовтня 2014 року) проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки повинне було здійснюватися за рахунок виконавця зазначених послуг, а витрати, понесені виконавцем, повинні були включатися у тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і сплачуватися споживачем щомісячно у складі цих послуг.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV (тут і далі - ОСОБА_6 № 1875-IV у редакції, чинній до внесення змін Законом України від 10 квітня 2014 року № 1198-VIII).

ОСОБА_6 у статті 1 визначає поняття житлово-комунальних послуг, учасників відносин у цій сфері: балансоутримувача, власника, споживача, виконавця і виробника та поняття засобу обліку.

За змістом цієї норми:

- житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил;

- балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом;

- виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору;

- виробник - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги;

- засіб обліку - прилад, технічний пристрій для обліку кількісних та/або якісних показників житлово-комунальної послуги, який має нормовані метрологічні характеристики.

Цією нормою передбачено, що до складу внутрішньобудинкової системи входять мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які знаходяться в межах будинку, споруди.

Порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг регламентується Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила).

Пунктами 9, 30, 32 Правил передбачено, що квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обов'язків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, в той час як обов'язком споживача є своєчасна оплата наданих послуг за цінами і тарифами, встановленими згідно з вимогами законодавства.

Статтями 19, 26 Закону № 1875-IV та пунктом 8 Правил передбачено договірне регулювання відносин у сфері житлово-комунальних послуг та визначено, що послуги, які надаються споживачеві згідно із договором, оформлюються на основі типового договору про надання таких послуг, перелік яких та тарифи (ціни), на які затверджуються уповноваженими органами.

Як зазначалось вище, Порядком та типовим договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій до складу таких послуг, з яких розраховуються тарифи для споживачів, входять і послуги з періодичної повірки, обслуговування та ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки.

Отже, підприємства, які надають послуги споживачам з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій( виконавці),повинні забезпечити виконання робіт з періодичної повірки, обслуговування та ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії за рахунок включення цих робіт до тарифу на послуги з утримання будинків і споруд відповідно до укладених між ними договорів.

Положенням частини 3 статті 19, частини 4 статті 26 Закону № 1875-IV передбачено, що у разі якщо виконавець не є виробником послуг, то відносини між ним та виробником регулюються окремим договором, який укладається відповідно до вимог цієї статті.

Тобто виробник послуг може отримати відшкодування витрат за періодичну повірку, обслуговування і демонтаж квартирних засобів обліку від виконавця послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на підставі укладених між ними відповідних договорів.

До визначення на законодавчому рівні виконавців певних послуг (ОСОБА_6 від 10 квітня 2014 року № 1198-VIII, який набрав чинності 26 квітня 2014 року) питання визначення виконавців житлово-комунальних послуг (в тому числі з централізованого постачання холодної і гарячої води, водовідведення) статтею 7 Закону № 1875-IV було віднесено до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг.

10 квітня 2014 року Верховна Рада України прийняла ОСОБА_6 № 1198-VII, яким внесено зміни до статті 19 Закону № 1875-IV (які набрали чинності 26 квітня 2014 року) та визначено, що виконавцем послуг:

- з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання - гарячої води є теплопостачальна організація;

- з централізованого постачання холодної води та послуг водовідведення суб'єкт господарювання, що проводить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

У зв'язку із зазначеними змінами Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг (далі - НКРКП), визначеним виконавцям послуг з централізованого постачання гарячої води, що надається населенню, були встановлені тарифи, у структуру яких включено витрати на періодичну повірку квартирних засобів обліку гарячої води.

ОСОБА_1 до апеляційної скарги було додано копію договору про надання житлово-комунальних послуг, укладений між ним та КП Єнакієвської міської ради «ЖРУ № 1» 07 травня 2014 року, тобто після звернення до суду з позовом. Згідно п. 7.1.9 вказаного договору споживач має право встановлення квартирних засобів обліку води і теплової енергії за власний рахунок та взяття їх на абонентський облік у Виробника.

Пункт 7.1.10 вказує на право споживача проводити періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку. При знятті квартирних засобів обліку води і теплової енергії на повірку оплата цих послуг здійснюється за середньомісячними показниками засобів обліку за попередні два місяці.

Згідно п. 7.4.3 вказаного договору виконавець зобовязується контролювати установлені міжповіркові інтервали, проводити періодичну повірку засобів обліку води і теплової енергії; забезпечувати їх обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж).

З матеріалів справи вбачається, що виконавцем надання житлово-комунальних послуг споживачам визначено «Комунальне підприємство Єнакіївської міської ради житлово-ремонтне управління № 1». Рішенням Єнакіївської міської ради від 30.11.2011 року № 6/15-482 така стаття витрат як «періодична повірка, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку води і теплової енергії, в тому числі їх демонтаж, транспортування і монтаж після повірки» у затверджений тариф включена не була. Оскільки відомостей щодо того, що до складу тарифів по утриманню будинку та прибудинкової території включено послугу з періодичної повірки квартирних приладів обліку води, суду не надано, тому вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Довід скарги про відсутність обґрунтування судом в рішенні відмови у задоволені позову в повному обсязі є обґрунтованим, оскільки суд залишив поза увагою наведення обґрунтувань відмови у задоволені позовних вимог в частині зобовязання анулювання нарахованої заборгованості, відшкодування моральної шкоди та зобовязання поновити пломбу на приладі обліку.

Апеляційний суд вважає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про анулювання нарахованої заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення у сумі 1880 грн., з огляду на наступне.

Відповідно до змісту ст.ст. 11,15 ЦК України цивільні права і обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист же цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально - правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Направлене на адресу позивача попередження є лише фіксацією нарахованої заборгованості і згідно зі ст. 57 ЦПК України є доказом, який у разі виникнення спору повинен оцінюватися судом відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України і його оскарження не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту судом цивільних прав та інтересів особи.

По даній цивільній справі КП «Компанія «Вода Донбасу» не зверталася до позивача з зустрічним позовом про стягнення заборгованості, розмір заборгованості не був предметом дослідження та перевірки судом. В апеляційному суді представник відповідача також підтвердив, що нарахована позивачу заборгованість не була предметом судового розгляду у позовному провадженні.

Також є безпідставними вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди з огляду на наступне.

За п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів»(в редакції до внесення змін Законом України від 19 травня 2011 року №3390-VІ «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції») було розділено підстави відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Так, у разі заподіяння споживачу шкоди ( збитків) дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, він мав право лише на відшкодування майнової шкоди ( збитків). А в разі заподіяння шкоди небезпечною для життя і здоровя людей продукцією, споживач мав право на відшкодування як майнової, так і моральної (немайнової) шкоди у випадках, передбачених законодавством.

За діючою редакцією п.5 ч.1 ст. 4 Закону № 1023-ХІІ споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

В статті 1 Закону № 3390-VІ визначено поняття шкоди як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоровя або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого обєкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект.

Відповідно до ст. 711 ЦК ( в редакції Закону № 3390-VІ) шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю у звязку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень глави 82 цього Кодексу.

Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені параграфом 3 глави 82 ЦК.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів діюче цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо така завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю.

Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, яка мотивована незаконним нарахуванням заборгованості, отриманням попереджень від відповідача про відключення від системи водовідведення, судовим розглядом в судах різних інстанцій, що спричинило погіршення стану здоровя, а слухання справи в зоні проведення АТО загрожує його життю та здоровю, задоволенню не підлягають, тому у задоволені заявлених позовних вимог необхідно відмовити.

Вимоги ОСОБА_1 стосовно зобовязання відповідача поновити пломбу на вузлі обліку води не підлягають задоволенню, оскільки даний лічильник було встановлено у 2001 році, пломба була знята у 2006 році, і у суду немає правових підстав зобовязати водопостачальну організацію опломбувати не повірений лічильник, який вже перебуває у користуванні з 5 серпня 2001 року, тобто майже 14 років.

З огляду на наведене рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.307,309,314,316 ЦПК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30 квітня 2015 року скасувати.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до комунального підприємства «Вода Донбасу», комунального підприємства Єнакіївської міської ради «Житлово-комунальне управління № 1» про захист прав споживачів відмовити.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржено безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: