Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1526/15-ц
Провадження №: 2/332/650/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2015 р.

Заводський районний суд м.Запоріжжя в складі

судді: Марченко Н.В.

при секретарі: Фурдак В. И.

Розглянувши відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя цивільну справу за

позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - садівниче товариство «Ветеран», про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - садівниче товариство «Ветеран», про визнання права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю.

УСТАНОВИВ:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 01 жовтня 1998 року вона проживала із ОСОБА_3 однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Рішенням Запорізької міської ради Заводського району Запорізької області від 12 червня 2011 року йому у власність була передана земельна ділянка № 64 у садівничому товаристві «Ветеран» Заводського району . Запоріжжя для будівництва та обслуговування житлового будинку, проте за життя він не завершив приватизацію та не отримав державний акт про право власності на землю. Спадкоємицею за законом після його смерті, яка сталася 29 квітня 2013 року, є його сестра - ОСОБА_2 Враховуючи викладене, позивачка просить встановити факт її спільного проживання без реєстрації шлюбу із померлим ОСОБА_3 з 1998 року по 29 квітня 2013року та визнати за нею право на завершення приватизації та одержання державного акта на право власності на 1/2частину вказаної земельної ділянки.

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому посилалась на ті самі фактичні обставини щодо набуття земельної ділянки та на те, що вона є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3С, а тому як його сестра, тобто спадкоємець другої черги, має право на завершення приватизації земельної ділянки. Враховуючи викладене, позивачка просила визнати за нею право на завершення приватизації та отримання акта про право власності на земельну ділянку №

64 в СТ «Ветеран» Заводського району м. Запоріжжя.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 визнають частково та не заперечують, що ОСОБА_2 має право на завершення приватизації на 1/2 частину спірної земельної ділянки як спадкоємець другої черги за законом.

ОСОБА_2 в судове засідання не з*явилась, про слухання справи повідомлена, надала суду заяву в якій повідомила, що просить розглядати справу без її участі , свої позовні вимоги підтримує, позов ОСОБА_1 не визнає.

Представник третьої особи до суду не зявився, надав суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі.

Свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 суду пояснили, що ОСОБА_1 проживала разом із ОСОБА_3 на дачі № 64 в СТ «Ветеран» м. Запоріжжя однією сім'єю, вели спільне господарство, ОСОБА_1 далі продовжує проживати на цій дачі, нести витрати на її утримання. При цьому пояснення свідків щодо часу спільного проживання суттєво різняться. Так ОСОБА_7 суду пояснила, що ОСОБА_1 проживала разом із ОСОБА_3 з 2001 року, свідок ОСОБА_6 пояснила, що вони жили разом з 1995 року, а свідок ОСОБА_4 пояснила, що ОСОБА_1 проживала разом із ОСОБА_3 з 1990 року.

Вислухавши учасників процесу дослідивши докази по справі, суд вважає позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - садівниче товариство «Ветеран», про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю таким , що не підлягає задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - садівниче товариство «Ветеран», про визнання права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Запорізької міської ради від 22 червня 2011 року ОСОБА_3 у власність була передана земельна ділянка № 64 у садівничому товаристві «Ветеран» Заводського району м. Запоріжжя для будівництва та обслуговування житлового будинку.

29 квітня 2013 року ОСОБА_3 помер. Спадкоємицею другої черги за законом після його смерті є його сестра ОСОБА_2

Пред'являючи позов, ОСОБА_1 посилалась на те, що ОСОБА_3 за життя не встиг завершити приватизацію та отримати державний акт про право власності на землю, а вона з 1998 року проживала із ним однією сім'єю без реєстрації шлюбу, що дає їй право на спадкування за законом після його смерті разом зі спадкоємцями четвертої черги.

Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письменним договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу:. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народженні дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»: свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з негосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви. анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається. що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один пре одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Ніяких інших письмових доказів, крім пояснень свідків , які суттєво різняться, що підтверджували би факт проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_3 однією сім'єю без реєстрації шлюбу, позивачем не надано.

Крім цього СК України набрав чинності з 01 січня 2004 року і зворотної сили не має, а тому положення ст. 74 цього Кодексу застосовуються виключно до правовідносин, які виникли після дати набрання ним законної сили.

Нормами КпШС України не передбачалося визнання факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та виникнення права спільної сумісної власності чоловіка та жінки, які сумісно проживають.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. ст. 1262, 1264 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Частиною 2 ст. 1258 ЦК України встановлено, що кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

ОСОБА_1, навіть у разі встановлення факту її проживання з померлим ОСОБА_3 однією сім'єю без реєстрації шлюбу протягом п'яти років до дня його смерті, має право спадкування після його смерті разом зі спадкоємцями четвертої черги, тоді як ОСОБА_2С, має вищий рівень споріднення та є спадкоємцем другої черги, яка прийняла спадщину.

Зважаючи на той факт, що ОСОБА_2 до нотаріальної контори була подана заява про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_3 в строки, встановлені ст. 1270 Цивільного кодексу України 24 червня 2013 року, тобто впродовж шести місяців з часу відкриття спадщини (29 квітня 2013 року (а.с.32)), вона є такою, що прийняла спадщину, але через відсутність в неї правовстановлюючих документів, не змогла отримати свідоцтво про право на спадщину.

Судовим рішенням у справі № 332/5590/13-ц встановлено факт відкриття спадщини на наведену земельну ділянку, та, що спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є його рідна сестра, ОСОБА_2 (а.с.32-33)

Згідно з ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Пунктом 3.5 ОСОБА_3 ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. визначається наступне:

«Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 06 року № 139-У) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 Земельного кодексу України)

Так, ОСОБА_2 було направлено відповідну заяву, але згідно отриманої відповіді Запорізької міської ради від 17.07.2014р. роз'яснено, що управлінням буде розглянута заява після судового розгляду позовної заяви ОСОБА_2 (а.с.40).

Статтею 118 ЗК України визначений порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

За даною нормою, процедура (порядок) приватизації розпочинається з подання заяви громадянином, зацікавленим у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до наданих повноважень, і завершується прийняттям рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, тим же органом у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Спадкодавцем ОСОБА_3 було розпочато але не завершено процедуру приватизації і підтвердженням тому є Рішення Запорізької міської ради від 22.06.2011р. «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки громадян». Тому, ОСОБА_2 має право на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю.

Керуючись ст..ст. 212-215, 224,226,228 ЦПК України , суд

ВИРІШИВ

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - садівниче товариство «Ветеран», про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землювідмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - садівниче товариство «Ветеран», про визнання права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право на завершення приватизації та одержання на її ім'я державного акта про право на земельну ділянку № 64 в Садівничому товаристві «Ветеран» Заводського району м. Запоріжжя, загальною площею 0,1089 (кадастровий номер :02:033.0155) з цільовим призначенням - для ведення садівництва).

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення., о особі, яка не була присутня на судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання копії рішення

Суддя: Н.В.Марченко