Номер провадження: 22-ц/785/1501/15
Головуючий у першій інстанції Дармакука Т. П.
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Бабія А.П.

- Станкевича В.А.

при секретарі - Стадніченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ КБ "ПриватБанк" на рішення Любашівського районного суду Одеської області від 13.11.2014 року по справі за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

встановила:

Позивач звернувся з вказаним позовом до суду (а. с. 2-5), в якому просив: стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 3 388,32 грн. за кредитним договором № б/н від 19.03.2007 року та судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Свої позовні вимоги позивач, як зазначено в рішенні суду, обґрунтовував тим, що відповідно до умов кредитного договору б/н від 19.03.2007 року ОСОБА_3 було надано кредит в сумі 5 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки, позичальником належним чином не виконані зобов'язання за кредитним договором, тому позивач звернувся до суду та просив суд стягнути кредитну заборгованість.

Як зазначено в рішенні суду, відповідач в судове засідання не з'явилася, згідно заяви просила справу розглянути у її відсутність, проти позову заперечила, вказуючи на те, що згідно наказу суду вона повністю сплатила борг, крім того просила застосувати строк позовної давності.

Рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 13.11.2014 року в задоволенні позову ПАТ КБ "ПриватБанк" відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ КБ "ПриватБанк" подало апеляційну скаргу на рішення Любашівського районного суду Одеської області від 13.11.2014 року, в якій просить скасувати рішення суду від 13.11.2014 року, і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" в повному обсязі, посилаючись на те, що не погоджується з оскаржуваним рішенням суду, вважає, що воно є незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального права, за недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідності висновків суду обставинам справи.

Відповідачкою рішення суду не оскаржується.

В судовому засіданні представник позивача підтримала апеляційну скаргу. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи від неї на адресу суду не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні, в частині мотивувальної частини з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для зміни рішення суду першої інстанції є зокрема: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ КБ "ПриватБанк", суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до заяви ОСОБА_3 від 19 березня 2007 року та умов і правил надання банківських послуг, позивач надав кредит відповідачу у розмірі 5 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно наказу Любашівського районного суду Одеської області від 09 липня 2008 року із ОСОБА_3 стягнуто на користь позивача заборгованість за кредитом в розмірі 6 312 грн. 57 коп. та судові витрати в сумі 46 грн. 56 коп. Як видно із заяви про видачу судового наказу від 07.07.2008 року (цивільна справа № 2н-86-08) заборгованість ОСОБА_3 складалася із наступного: 4 969,54 грн. - заборгованість за кредитом, 1 343,03 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Згідно постанови відділу ДВС Любашівського РУЮ від 30 грудня 2011 року виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 2н-86 від 09.07.2008 року закінчено, так як борг стягнуто в повному обсязі.

Згідно розрахунку в позові станом на 31 липня 2014 року заборгованість ОСОБА_3 складає 9 063 грн. 35 коп., яка складається з наступного: 3 805,70 грн. - заборгованість за кредитом, 4 306,15 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 951,5 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом. Від зазначеної суми позивач відняв суму в розмірі 6 312 грн. 57 коп., яка була задоволена судовим наказом та різниця склала 2 750 грн. 78 коп., а також штраф (фіксована частина) 500 грн. та 137 грн. 54 коп. штраф (процентна складова). Таким чином, позивач вказує, що заборгованість ОСОБА_3 складає 3 388 грн. 32 коп.

Однак, суд першої інстанції не погодився із розрахунком заборгованості, яку надав позивач, оскільки заборгованість за кредитом в сумі 3 805 грн. 70 коп. у ОСОБА_3 перед позивачем відсутня, оскільки вже сплачена відповідачем, а тому банк безпідставно продовжував нараховувати на фактично сплачену суму боргу проценти та неустойку.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором за період з 30 грудня 2011 року, тобто після сплати боргу за наказом суду, необґрунтовані та безпідставні.

Що стосується стягнення відсотків, неустойки нарахованих за період невиконання наказу суду, то суд першої інстанції дійшов слідуючого.

Відповідно до п. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідач згідно заяви просить застосувати сплив позовної давності.

Про поважність причини пропущення позовної давності, позивач не заявляв, хоча заперечення відповідача були направленні на адресу позивача.

Враховуючи зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що в задоволенні позову в частині стягнення відсотків, неустойки нарахованих за період невиконання наказу суду, необхідно відмовити, у зв'язку із спливом позовної давності.

За таких обставин, керуючись ст. ст. 257-258, 267, 525, 526 , 1054 ЦК України, ст. 10 , 60 , 88, 212, 213-215 ЦПК України, суд першої інстанції відмовив в задоволенны позову ПАТ КБ "ПриватБанк"

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову ПАТ КБ "ПриватБанк".

Однак, судова колегія не погоджується в повній мірі з мотивувальною частиною рішення суду, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19.03.2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, зі строком дії кредитного ліміту, який відповідає строку дії картки (а. с. 12-18).

Відповідно до Умов і правил надання банківських послуг (п. 9.12.), які разом із підписаною заявою відповідачки, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складають договір, укладений між банком та відповідачкою, договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання (а. с. 17).

Згідно з п. 3.1.3. вказаних Умов по закінченню строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк шляхом надання клієнту карти з новим строком дії (а. с. 17 зв. ст.).

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що строк дії картки, на яку відповідачка отримала кредитний ліміт, становив 12 місяців з моменту підписання договору, тобто з 19.03.2007 року по 19.03.2008 року, докази протилежного в матеріалах справи відсутні та суду не надані. В договорі (заяві) інший строк дії картки не встановлено. Крім того, суду не надані відповідачем докази, щодо продовження дії картки відповідачки відповідно до п. 3.1.3. вище вказаних Умов.

Згідно з розрахунком заборгованості за договором (а. с. 4, 7-11) станом на 31.07.2014 року заборгованість відповідачки за кредитом становила 9 063,35 грн., яка складається з: 3 805,70 грн. - заборгованості за кредитом; 4 306,15 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 951,5 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина) і 137,54 грн. - штраф (процентна складова).

За заявою ПАТ КБ "ПриватБанк" Любашівським районним судом Одеської області 09.07.2008 року було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитом в розмірі 6 312 грн. 57 коп. та судові витрати в сумі 46 грн. 56 коп. (а. с. 6), про що вказує також позивач в позовній заяві (а. с. 4).

Судовий наказ від 09.07.2008 року боржником не оскаржений та у судовому порядку не скасований, докази протилежного в матеріалах справи відсутні, а виконаний в повному обсязі відповідно до постанови ВДВС Любашівського районного управління юстиції про закінчення виконавчого провадження від 30.12.2011 року (а. с. 51).

З заяви банку про видачу судового наказу (а. с. 50) вбачається, що загальний розмір стягнутої з ОСОБА_3 заборгованості за судовим наказом складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 4 969,54 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 1 343,03 грн.

Докази щодо збільшення позивачем відповідачеві кредитного ліміту в матеріалах справи відсутні, та суду не надані (ст. 60 ЦПК України).

За таких обставин, відсутні підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитом та заборгованості по процентам за користування кредитом, яка вже була стягнута судовим наказом від 09.07.208 року, враховуючи підстави позову.

Також не підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача і заборгованість по процентам за користування кредитом та комісії за користування кредитом, яка виникла після закінчення строку дії кредитного договору між сторонами, який обмежений строком дії кредитної картки, та як встановлено вище, діяв з 19.03.2007 року по 19.03.2008 року, оскільки ці нарахування можливі лише у межах строку дії кредитного договору.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що заява про видачу судового наказу була подана до суду 07.07.2008 року, тобто після закінчення дії договору, та судовим наказом від 09.07.2008 року було стягнуто з відповідачки на користь позивача всю заборгованість, яка існувала на час звернення із заявою про видачу судового наказу, що не заперечувала в судовому засіданні і представник банку.

Не підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача і штрафні санкції, які нараховуються лише за наявності основної заборгованості, докази наявності якої, що виникла в межах строку дії кредитного договору між сторонами, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, в задоволенні позову позивача необхідно відмовити саме з вищевказаних підстав, а мотивувальну частину рішення суду першої інстанції необхідно змінити.

Доводи апеляційної скарги стосовно позовної давності судова колегія не приймає до уваги, оскільки мотивувальна частина рішення суду і, зокрема, щодо позовної давності змінена, а в задоволенні позову відмовлено з вищевказаних підстав.

Також судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо продовження строку дії картки та строку дії кредитного договору.

Оскільки, як зазначено вище, згідно кредитного договору, укладеного сторонами, строк дії кредитного ліміту, відповідає строку дії картки (а. с. 12-18).

Відповідно до Умов і правил надання банківських послуг (п. 9.12), які разом із підписаною заявою відповідачки, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складають договір, укладений між банком та відповідачкою, договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання (а. с. 17).

Згідно з п. 3.1.3. вказаних Умов по закінченню строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк шляхом надання клієнту карти з новим строком дії (а. с. 17 зв. ст.). В матеріалах справи відсутні та суду не надані відповідачем докази, щодо продовження дії картки відповідачки відповідно до п. 3.1.3. вище вказаних Умов.

Судова колегія також не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо порушення на думку апелянта, судом першої інстанції норм процесуального права, вказаних в апеляційній скарзі, оскільки це не підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи викладене, судова колегія частково погоджується з доводами апеляційної скарги, в частині щодо обґрунтування рішення суду та не погоджується з доводами апеляційної скарги, в частині висновків суду, на підставі вищезазначеного.

На підставі наведеного, судова колегія вважає, що мотивувальна частина рішення Любашівського районного суду Одеської області від 13.11.2014 року підлягає зміні, в іншій частині рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ "ПриватБанк" задовольнити частково.

Змінити мотивувальну частину рішення Любашівського районного суду Одеської області від 13.11.2014 року по справі за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області О.Д. Варикаша

А.П. Бабій

В.А. Станкевич