№ апеляційного провадження: 22-ц/796/994/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Журибеда О.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Шкоріної О.І.,

суддів: Котули Л.Г., Слюсар Т.А.,

при секретарі: Пікало К.В.,

за участю: представника відповідача -ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4 на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 12 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа: Орган опіки та піклування Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа: Орган опіки та піклування Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що з 31 серпня 2013 року, згідно до Договору про участь у вихованні та утриманні дитини неповнолітня ОСОБА_6, знаходилась на утриманні позивача та відповідача. Донька з дитинства професійно займається балетом. Протягом 2007-2011 років дівчинка навчалась в Київській школі мистецтв № 8 на відділенні хореографії. Була учасником Ансамблю «Веснушки», та у його складі мала можливість неодноразово поїхати за кордон для участі в конкурсах. Для цього позивач неодноразово зверталась до відповідача з письмовими вимогами щодо виготовлення проїзного документу для виїзду дитини за кордон та надання дозволу для виїзду дитини за кордон, однак відповідачем такий дозвіл надано не було, тому позивач 10 грудня 2010 року звернулась до суду з позовом.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27 вересня 2011 року позов задоволено. З цього часу позивачем були прийняті всі необхідні заходи для просування дитини у навчанні балетом та отримання гранту. З цією метою позивач зверталась до декількох навчальних закладів, які реалізують програми у сфері хореографії та балету з метою надати можливість дитині вибір широкого спектру високоякісних програм навчання. В національній балетній школі Канади був об'явлений грант в першому турі якого приймало участь 12 089 дітей з усіх країн світу. ОСОБА_6 увійшла до числа 260 претендентів, які пройшли в другий тур гранту про який було повідомлено відповідача, а згодом отримала грант в розмірі 100%.

Після отримання ОСОБА_6 гранту, відповідачем оскаржено рішення Святошинського районного суду м. Києва та 3 липня 2014 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва було скасовано рішення суду першої інстанції від 27 вересня 2011 року.

На підставі ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» просила задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 листопада 2014 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_5

Надано дозвіл на виїзд неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди та супроводу батька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 до Канади для навчання у Канадській національній школі балету на період з 1 грудня 2014 навчального року до 31 грудня 2015 року

Надано дозвіл на виїзд неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди та супроводу батька - ОСОБА_4 на час навчання до шкіл, що входять до програм обміну Канадської національної школи балету, а саме країн: Германія, США, Австралія, Англія, Нідерланди, Фінляндія, Куба, Нова Зеландія, Норвегія, Данія, Швеція.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В своїй апеляційній скарзі, посилався на порушення норм процесуального та матеріального права, неповне з'ясування обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення. Вважає, що висновки суду в цілому не відповідають матеріалам справи, а обставини що мають значення для справи не були доведені і підтверджені належними доказами.

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 - ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

ОСОБА_5 в судове засідання двічі не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, двічі подавала клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням у дні призначення справи у відрядженні. Зважаючи на вимоги ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у її відсутність.

Крім того, в судове засідання не з'явився представник третьої особи, надав до суду листа, в якому справу просив розглядати у відсутність представника Органу опіки та піклування Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст..ст.213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та вирішувати такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані ( пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із їх доведеності.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є батьками неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 31 серпня 2013 року укладено договір про участь у вихованні та утриманні дитини, визначення тимчасового проживання дитини, згідно з умовами якого сторони досягли домовленості про тимчасове місце проживання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою фактичного проживання батька у АДРЕСА_1 для забезпечення нормального фізичного, духовного та морального розвитку дитини.

29 квітня 2014 року ОСОБА_5 звернулася до відповідача ОСОБА_4 з письмовими вимогами про виконання ним п.3.3.1 договору від 31 серпня 2013 року, а саме сплатити ним кошти необхідні для навчання та перебування у літньому таборі Канадської національної балетної школи.

Також судом встановлено, що ОСОБА_6 є обдарованою дитиною, навчалась у Київському державному хореографічному училищі 2011-2013 навчальні роки.

8 лютого 2014 року ОСОБА_4 уклав угоду з офіційним Ліцензіатом Артур Мюррей Інтернешнл, Інк. про надання танцювальних послуг доньці ОСОБА_6.

Листом секретаря Національної балетної школи Канади Робіна Локкерта від 29 липня 2014 року запропоновано розглянути заявку від ОСОБА_6 на надання дозволу для навчання та відвідування Національної Балетної школи Канади у м.Торонто, штат Онтаріо, Канада у зв'язку з її зарахуванням до Національної балетної школи Канади як іноземний студент з поденним графіком навчання за Професійною учбовою балетною програмою 8-го ступеня, яка розпочинається з вересня 2014 року (а.с.8).

З відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України на запит адвоката від 8 липня 2014 року вбачається, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 перетнула державний кордон України 26 червня 2014 року з метою виїзду до м.Париж на підставі рішення суду, яким надано дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України малолітньої дитини ОСОБА_6 без згоди і супроводу батька ОСОБА_4, в супроводі матері ОСОБА_5, або без такого, до досягнення дитиною шістнадцятиріччя, а саме для проходження курсу лікування, виїзд під час шкільних канікул із вчителями, для оздоровлення під час канікул, виїзд у складі танцювального ансамблю «Веснушки», виїзд із викладачами Київського державного училища хореографії, виїзд у складі хору Київської середньої спеціалізованої музичної школи інтернату імені М.В. Лисенка, виїзд у дитячі табори, для навчання за кордон, до родичів (заочне рішення Святошинського районного суду м.Києва від 27 вересня 2011 року) (а.с.29).

Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 3 липня 2014 року заочне рішення Святошинського районного суду м.Києва від 27 вересня 2011 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у позові ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про надання дозволу на виготовлення проїзного документа дитини для виїзду за кордон без згоди батька і надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг шістнадцятирічного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

З відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України вбачається, що на 29 вересня 2014 року відсутні данні про повернення ОСОБА_6 до України.

Відповідно до ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно з ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально посвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до підп..1 п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон.

Зі змісту наведених правових норм слідує, що на підставі рішення суду може бути дозволено виїзд дитини за кордон за відсутності згоди одного із батьків.

Належних та допустимих доказів на підтвердження факту вручення відповідачу ОСОБА_4 вимог про надання згоди на виїзд дитини за кордон для навчання до Канади та у визначений проміжок часу позивачем не надано.

Надані позивачем до позовної заяви адресовані 29 квітня 2014 року ОСОБА_4 вимоги підтверджують лише те, що ОСОБА_5 зверталася до ОСОБА_4 з вимогою оплатити переліт та навчання ОСОБА_6 в літньому таборі Канадської Національної балетної школи, але не надання згоди на виїзд до іншої країни для навчання (а.с.13,14).

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність позовних вимог є безпідставним.

Крім того, суд першої інстанції, визначаючи час перебування ОСОБА_6 у Канаді з 1 грудня 2014 року по 31 грудня 2015 року, не звернув уваги на відсутність в матеріалах справи відповідних документів про те, що курс навчання в Канадській школі починається саме 1 грудня 2014 року і буде тривати до 31 грудня 2015 року.

За таких обставин вважати обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо задоволення вимог про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за кордон без згоди батька, немає підстав.

А тому рішення Святошинського районного суду м.Києва від 12 листопада 2014 року підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів , -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м.Києва від 12 листопада 2014 року - скасувати і ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа: Орган опіки та піклування Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: