Провадження № 2/201/118/2015р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

16.12.2014р. ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся в Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. № 2-4).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що 06.07.2007р. між позивачем та відповідачкою було укладено кредитний договір № 124/03-7, відповідно до умов якого позивач надав останній грошові кошти в розмірі 11385дол. США. Банк зі свого боку виконав взяті на себе умови, проте відповідачка ухиляється від їх виконання та станом на 09.10.2014р. загальний розмір її заборгованості становить 142 645грн. 33 коп., яку просив стягнути разом із судовими витратами по справі. Крім того, в позовній заяві представник позивача Довгей С.В. (діяв на підставі довіреності від 18.11.2013р. - а.с. № 13) (строк дії повноважень на час подачі заяви не закінчився), просив розглядати за його відсутності та не заперечував проти винесення заочного рішення (а.с. № 4).

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про дату та час слухання справи була повідомлена належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням та розпискою представника відповідачки ОСОБА_3 (діє на підставі довіреності - доручення № 241 від 26.02.2015р. - а.с. № 20, 71), про причини не явки суд не сповістила.

В наданій суду заяві представник відповідачки ОСОБА_4, який є генеральним директором ТОВ «ЮК «Основа» та діє на підставі договору про надання юридично-правової допомоги від 26.02.2015р. (а.с.№ 53-56) підтримав заперечення відповідачки, що надійшли до суду 06.04.2015р. (а.с. № 33-46), просив відмовити в задоволені позову, розглянути справу за його відсутності та без фіксування процесу технічними засобами (а.с. № 76).

За такими обставинами, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України та враховуючи, що відповідачкою надано заперечення щодо позовних вимог, суд вважає за можливе винести рішення на загальних підставах, встановлених ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що в задоволені позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивачем на обґрунтування своїх позовних вимог щодо наявності правовідносин з відповідачкою надано копію договору кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 124/03-7 від 06.08.2007р. (а.с. № 5-10).

Крім того, позивачем було надано розрахунок заборгованості станом на 09.10.2014р., який підписаний економістом відділу по роботі з колекторськими компаніями ОСОБА_5, згідно якого розмір заборгованості відповідачки перед банком становить 142 645грн. 33 коп. та складається з заборгованості за кредитом - 86975грн.; заборгованості по відсоткам - 35 309грн. 70коп; пені за несвоєчасне повернення кредиту - 15 278грн. 61коп.,; пені за несвоєчасне повернення відсотків - 5 082грн.02коп. (а.с. № 11-12).

Інших доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем суду не надано.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 цієї ж статті визначено, що дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003р. № 55 затверджено Національний стандарт України «Вимоги до оформлювання документів» ДСТУ 4163-2003. Пункт 5.27 даного стандарту зазначає, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Як вбачається з копії договору кредиту на купівлю автотранспортних засобів від 06.08.2007р., він не відповідає вимогам цього Стандарту, оскільки не містить жодної з перелічених вище позначок (відміток).

Також, документами, які можуть підтвердити наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки тільки первинні документи, які фіксують факт здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

Відповідно до розділу 4 «Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні», затвердженою Постановою Правління Національного Банку України від 01.06.2011р. № 174, встановлено, що до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать в тому числі: заява на видачу готівки, видатковий касовий ордер.

Відповідно до Закону України «Про платіжні системи України», меморіальний ордер - розрахунковий документ, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій щодо списання коштів з рахунка платника і внутрішньобанківських операцій відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Національного банку України.

Так, відповідно до умов п. 2.1. договору зазначено, що грошові кошти відповідачці видавалися готівкою в іноземній валюті шляхом конвертації через касу банку, проте жодного доказу того, що відповідачка отримала ці кошти позивачем суду не надано (ані заяви про видачу готівки, ані меморіального ордеру чи квитанції, які б містили підпис відповідачки про отримання кредитних коштів).

Крім того, відповідно до п. 2.1 розділу 2 «Положення про організацію операційної діяльності в банках України» затвердженою Постановою Правління Національного Банку України від 18.06.2003р. № 2544, операції банків виконують відповідні працівники банку, яким надане право відповідального виконавця, а саме доручено оформляти та підписувати документи за визначеними операціями або: контролювати правильність оформлення документів та відображення їх в обліку; технологічно виконувати визначені операційні процедури незалежно від того, у якому структурному підрозділі банку вони працюють.

Як вбачається з розрахунку, він підписаний головним економістом відділу по роботі з колекторськими компаніями ОСОБА_5, проте до позовної заяви не надано жодного доказу того, що саме цій особі надано право на підписання документів.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження наявності у відповідачки заборгованості по кредитному договору, отже в задоволені позовних вимог слід відмовити.

Заперечення відповідачки, надані 06.04.2015р., суд оцінює критично (за виключенням недоведеності позивачем своїх вимог та відсутністю доказів), оскільки деякі посилання спростовуються матеріалами справи (відносно повноважень представника позивача на подачу позовної заяви), а в обґрунтування інших не надано належних та допустимих доказів (а.с. № 33-46).

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням того, що позивачу відмовлено в задоволені позовних вимог, то судові витрати понесені при подачі позову в розмірі 1426грн. 46коп. (а.с. № 1) відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003р. № 55, Інструкцією про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженою Постановою Правління Національного Банку України від 01.06.2011р. № 174, Законом України «Про платіжні системи України», Положенням про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженим Постановою Правління Національного Банку України від 18.06.2003р. № 2544, ст. ст. 526, 530, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 8, 10, 11, 57, 58, 60, 64, 74-76, 88, 169, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя: Ткаченко Н.В.