Справа № 569/9599/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2015 року Рівненський міський суд

в особі головуючого судді Головчака М.М.,

при секретарі Панасюк О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи втратившою права користування житловим приміщенням,

встановив:

В липні 2015 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування квартирою №64 по вул.Кн.Острозького, 16 в м.Рівне.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що є власником квартири АДРЕСА_1. В даній квартирі зареєстрований її колишній чоловік ОСОБА_2, який з травня 2014 року в квартирі не проживає, його речі в квартирі відсутні, комунальних платежів відповідач не сплачує. Покликаючись на викладені обставини,з посиланням на норми Цивільного кодексу України просила позов задовольнити.

Позивачка ОСОБА_1 згідно письмової заяви просила розглянути справу у її відсутність, позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 повторно в судове засідання не з"явився,про час та день розгляду справи був повідомлений в установленому порядку, що підтверджено оголошенням в пресі про час та місце судового засідання.

Суд відповідно до ст.224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Так,як вбачається із Договору купівлі-продажу від 20 жовтня 2010 року,посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_3,ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1.

З витягу будинкової книги по вищевказаній адресі значиться зареєстрованим ОСОБА_2,з яким позивачка в період з 26 жовтня 2012 року по 21 червня 2014 року перебувала з зареєстрованому шлюбі (Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян на шлюб).

Як встановлено в процесі розгляду справи, відповідач ОСОБА_2 в квартирі не проживає, квартирою не цікавиться, що підтверджено Актами,складеними майстром ЖКП "Сонячне" ОСОБА_4 10 квітня 2015 року, 14 травня 2015 року, 04 червня 2015 року.

Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Відповідно до частини третьої статті 10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п.33,п.34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»,застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння,користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316 - 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилимприміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української РСР.

У зв'язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла.

Судом встановлено,що підтверджується належними та допустими доказами, відповідач з 2014 року не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст.310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст.ст.317,319,ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє,користується,розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи, що місце реєстрації ОСОБА_2 - квартира АДРЕСА_1 не є його місцем проживання та перебування, підстави для задоволення позову наявні.

На підставі викладеного, ст.ст.317,191,405 ЦК України, керуючись ст.ст. 208, 209, 212-215, 218, 223, 224-226,232,292,294 ЦПК України, суд, -

вирішив :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи втратившою права користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким,що втратив право користування квартирою №64 по вул.Кн.Острозького,16 в м.Рівне.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд поданням в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи,які брали участь у справі,але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення,можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського міського суду М.М.Головчак