АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц /796/ 9479 /2015 Головуючий у І інстанції Богінкевич С.М.
Доповідач Котула Л.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Котули Л.Г.

Суддів: Волошиної В.М. , Слюсар Т.А.

За участю секретаря Лучко І.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Київська міська державна адміністрація, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, Гаражно-будівельний кооператив "Мотозаводець-7", приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юр-Капінос Андрій Євгенович про витребування майна із чужого незаконного володіння, визнання права власності, визнання недійсним свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації права власності,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Київська міська державна адміністрація, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, Гаражно-будівельний кооператив "Мотозаводець-7", приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юр-Капінос Андрій Євгенович про витребування майна із чужого незаконного володіння, визнання права власності, визнання недійсним свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації права власності відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, оскільки судом порушені вимоги матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_5, які підтримали апеляційну скаргу і просять її задовольнити з підстав, викладених у ній, відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_6, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вказуючи на те, що суд обгрунтовано відмовив у задоволенні позову, ОСОБА_3, який підтримав заперечення ОСОБА_2, представника виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації) Титаренка О.Є. , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 128 ЦК УРСР( в редакції 1963 року ) право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Передачею визнається вручення речей набувачеві, а так само здача транспортній організації для відправки набувачеві і здача на пошту для пересилки набувачеві речей, відчужених без зобов'язання доставки. До передачі речей прирівнюється передача коносаменту або іншого розпорядчого документа на речі.

Згідно статті 15 Закону України " Про власність" член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Наймач жилого приміщення в будинку державного чи громадського житлового фонду та члени його сім'ї мають право придбати у власність відповідну квартиру або будинок шляхом їх викупу або на інших підставах, передбачених законодавством України.

Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом.

Судом встановлено, що 06 березня 1989 року ОСОБА_1 , як члену ЖБК, виконавчим комітетом Київської міської Ради народних депутатів видано ордер на сім'ї із трьох осіб на право зайняття жилого приміщення жилою площею 29,2 кв.м , яка складається із двох кімнат в ізольованій квартирі на АДРЕСА_1. Ордер виданий на підставі рішення загальних зборів членів ЖБК " Мотозаводець-7" , яке затверджене рішенням виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів від 03.03.1989 р. №190.

В ордер були включені : ОСОБА_1 , її чоловік ОСОБА_8 та дочка ОСОБА_9.( а.с.4).

Зі змісту довідки Управління житлово-будівельних кооперативів міськвиконкому від 20 січня 1989 року № 023/101 ОСОБА_1 рішенням ЖК виконкому Київського міськвиконкому № 5/3-88 від 19.01.89 затверджена членом ЖБК " Мотозаводець-7" і їй дозволено внести гроші за двокімнатну квартиру №213 в сумі 4040 руб. На розрахунковий рахунок кооперативу ЖБК ( а.с. 30).

28 червня 1989 року ОСОБА_2 був виданий ордер № 6795 ( обмінний) на сім'ю із двох осіб : його та дружину ОСОБА_10 на право зайняття в порядку обміну жилого приміщення жилою площею 29,2 кв.м , яке складається із двох окремих кімнат за адресою : АДРЕСА_1( а.с.31).

Відповідно до ст. 143 ЖК України член житлово-будівельного кооперативу вправі за письмовою згодою проживаючих разом з ним членів сім'ї, включаючи тимчасово відсутніх, провести обмін займаного жилого приміщення з наймачем жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду чи з іншим членом житлово-будівельного кооперативу, в тому числі з проживаючими в іншому населеному пункті, за умови прийому до членів кооперативу особи, що вселяється у зв'язку з обміном у будинок житлово-будівельного кооперативу. Обмін жилими приміщеннями між членами того ж самого кооперативу провадиться за рішенням загальних зборів членів кооперативу.

При проведенні обміну застосовуються правила, встановлені статтею 83 цього Кодексу.

Якщо між членом кооперативу та членами його сім'ї не досягнуто згоди про обмін, то член кооперативу, а також його дружина, що має право на частину паєнагромадження, можуть вимагати в судовому порядку примусового обміну займаного приміщення на приміщення в різних будинках (квартирах).

Обмін не допускається у випадках, зазначених у статті 86 цього Кодексу.

З наведеного випливає, що член житлово-будівельного кооперативу може провести обмін займаного жилого приміщення з наймачем іншого жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду чи з іншим членом житлово-будівельного кооперативу , за умови прийому його до членів кооперативу.

Згідно довідки ЖБК "Мотозаводець - 7" №91 від 30 липня 2007 року на підставі рішення виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів від 28 червня 1989 року № 6795 громадянин ОСОБА_2 є членом ЖБК " Мотозаводець - 7" і сума паєнагромадження складає 10 675,97 руб.( а.с. 35)

Положенням п.49 Типового статуту житлово-будівельного кооперативу передбачено , що особа , яка вступає в житлово-будівельний кооператив, у зв'язку з обміном , зобов'язана внести пайовий внесок , який дорівнює розміру паєнагромадження члена кооперативу який вибув.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.10 постанови № 9 від 18.09.87 " Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи"розглядаючи справи у спорах про обмін жилого приміщення у будинку ЖБК, суди повинні мати на увазі:

б) в силу правил пунктів 36, 40 Примірного статуту ЖБК член сім'ї пайовика вправі провести обмін жилої площі, що припадає на нього, у тому числі суміжної кімнати або частини кімнати і у випадках, коли він не має права на частку у паї (коли пайовий внесок ще не сплачено повністю). Обмін частини жилої площі в квартирі ЖБК допускається лише за умови, якщо особа, з якою проводиться її обмін, є близьким родичем з членом кооперативу або членами його сім'ї, які залишилися проживати в квартирі (батьки, діти, дід, бабка, рідні брати і сестри), до них вселяється як член сім'ї і у порядку обміну передає жиле приміщення, яким вона користується як наймач або член ЖБК (у тому числі того самого). Примусовий обмін у таких випадках чинне законодавство не передбачає;

в) загальні збори членів ЖБК (до повної сплати пайового внеску) можуть відмовити в обміні жилих приміщень у будинку того ж кооперативу або у прийомі до членів ЖБК особи, яка вступає до кооперативу у зв'язку з обміном жилого приміщення, а виконком місцевої Ради - у видачі ордера учасникам обміну лише за наявності передбачених ст.86 ЖК України підстав.

Відмова у видачі ордера є також обгрунтованою, якщо учасниками обміну не подані необхідні документи (довідки установи банку про внесення особою, яка вступила до кооперативу, пайового внеску, правління кооперативу про передачу членом кооперативу, який вибув, паєнагромадження особі, яка є його близьким родичем (п.40 Примірного статуту ЖБК).

Виходячи з наведеного, обов'язковою умовою для видачі обмінного ордеру на квартиру у ЖБК особі, яка вселяється в квартиру ЖБК , є прийняття її в члени кооперативу та внесення паєнагромадження.

За таких обставин , твердження позивача про те , що вона є членом ЖБК " Мотозаводець - 7" та повністю внесла паєнагромадження в сумі 10 675,97 руб. є необґрунтованими, оскільки спростовуються довідкою ЖБК " Мотозаводець - 7" від 30.07.2007 року , а також довідкою ЖБК " Мотозаводець -7 " проте , що 10 жовтня 1991 року, тобто після отримання обмінного ордеру ОСОБА_2, повністю сплачено паєнагромадження в сумі 10 675,97 крб.

Крім того , позивач не надала суду належних та допустимих доказів в підтвердження того, що саме вона сплатила паєнагромадження в сумі 10 675 ,97 крб.

Ці твердження позивача також спростовуються Правила обміну жилих приміщень в Українській РСР, які затверджені постановою Ради Міністрів УРСР від 31 січня 1986 р. N 31, які на час виникнення спірних правовідносин встановлювали порядок обміну жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду і фонду

житлово-будівельних кооперативів та якими передбачено, що згода про обмін жилими приміщеннями набирає чинності з моменту одержання ордерів (додаток N 2), які видаються виконавчими комітетами міських, районних у місті, селищних, сільських Рад народних депутатів за місцем оформлення обміну жилими приміщеннями. Відмову у видачі ордера може бути оскаржено в судовому порядку в шестимісячний строк.

Якщо в результаті обміну з метою об'єднання в одну сім'ю громадяни одержують жилі приміщення в одній квартирі, їм видається один ордер.

У випадках, коли предметом обміну є частина жилого приміщення, особі, яка вселяється як член сім'ї тих, що залишилися проживати в цьому приміщенні, видається виписка з рішення виконавчого комітету Ради народних депутатів, яка оформила обмін.

Ордери повинні бути одержані учасниками обміну жилими приміщеннями або за їх довіреністю іншими особами одночасно, за винятком випадків примусового обміну.

При одержанні ордерів подаються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім'ї, включених у ордер.

Крім того, подаються:

при обміні жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду на жиле приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу - документ установи банку про внесення особою, яка вступає до кооперативу, пайового внеску або

(у випадках, передбачених Примірним статутом житлово-будівельного кооперативу) довідка правління кооперативу про передачу йому паю членом кооперативу, який вибув;

при обміні жилих приміщень між членами різних житлово-будівельних кооперативів - документ установи банку про внесення стороною, якій належить менша сума паєнагромадження, на рахунок іншого кооперативу різниці у паєнагромадженнях або довідки правлінь кооперативів про рівність сум паєнагромаджень;

при обміні жилих приміщень між членами одного й того ж житлово-будівельного кооперативу - документ установи банку про внесення різниці в паєнагромадженнях або довідка правління кооперативу про рівність сум паєнагромаджень.

Посилання в апеляційній скарзі на довідку ЖБК " Мотозаводець -7" від 16 липня 2014 року, в якій зазначено , що ОСОБА_2 не є членом ЖБК , а згідно ордеру НОМЕР_1 серія Ж від 06.03.1989 року членом ЖБК " Мотозаводець -7" являється ОСОБА_1, не заслуговує на увагу, оскільки у 2007 році ОСОБА_2 на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 05 жовтня 2007 року № 1780-С 16 жовтня 2007 року отримав свідоцтво на право вланості на квартиру АДРЕСА_1 а ордер, на який є посилання в довідці, у зв'язку з виданням обмінного ордеру , втрачив чинність .(а.с. 37).

Суд дав належну оцінку квитанціям про сплату за житлово-комунальні послуги за 1990 рік та 1991 рік , які надала позивач на підтвердження сплатити нею повністю паєнагромадження на спірну квартиру і правильно не прийняв їх до уваги , оскільки за цими квитанціями вносилася квартплата та оплачувалися житлово-комунальні послуги і у них відсутні дані про платника .

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи з наведеного, суд обгрунтовано відмовив у задоволені позову про визнання права власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 оскільки вона не довела, що зазначена квартира є її власністю.

За таких обставин, відсутні підстави до задоволення позову про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання недійсним свідоцтва про право власності та визнання недійсним договору дарування , який укладений 31 грудня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, так як відсутні дані про те, що видачею цього свідоцтва та договору дарування порушуються права позивача.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом вимог матеріального та процесуального права є безпідставними, оскільки колегія суддів не вбачає таких порушень матеріального і процесуального права , які були б підставою до скасування рішення суду та свідчили про неправильне вирішення спору.

Необгрунтованими є доводи апеляційної скарги про те , що судом неповно з'ясовані обставини справи, оскільки відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб , поданих відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків , встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного , колегія суддів не вбачає підстав до задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, оскільки судом з'ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст. 303,304,307,308,315 ЦПК України , колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Подільського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: