АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________
Провадження №22-ц-/790/3648/15. Суддя-доповідач:- Кокоша В.В.
Категорія: договірні.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 року. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді: - Кокоші В.В.,

суддів: - Бобровського В.В., Черкасова В.В.,

при секретарі: - Лашаковій Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2014 року по справі за позовом ТОВ «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_6, ОСОБА_8 - про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2014 року задоволено заяву ТОВ «Вердикт Фінанс» про забезпечення позову.

Накладено арешт, вилучено та передано на зберігання ОСОБА_9, який зареєстрований в АДРЕСА_1, предмет застави, а саме: легковий автомобіль Mitsubishi Lancer, номер кузова НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_6, вартість якого за договором застави складає 132 150 грн., який мешкає по АДРЕСА_2 та знаходитися у нього або інших осіб.

В апеляційні скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Задовольняючи заяву ТОВ «Вердикт Фінанс» про забезпечення позову, суд виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте, погодитися повністю з таким висновком суду не можна, оскільки він дійшов його з порушенням норм процесуального права.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про звільнення майна з-під арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Матеріали справи свідчать, що у вересні 2014 року ТОВ «Вердикт Фінанс» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_8, в якому просило суд стягнути з ОСОБА_8 на його користь заборгованість за кредитним зобов'язанням у розмірі 2 000 грн.

В рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та договору заставу транспортного засобу № від 3 жовтня 2008 року, яка станом на 8 липня 2014 року становить 384 476 грн. 93 коп., звернути стягнення на предмет застави: - легковий автомобіль Mitsubishi Lancer, номер кузова НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, вартість якого за договором застави складає 132 150 грн., що належить на праві власності ОСОБА_6, шляхом продажу вказаного транспортного засобу ТОВ «Вердикт Фінанс» з укладанням від його імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного транспортного засобу з обліку в органах ДАІ України (на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а вразі його втрати - отриманням дублікату), а також наданням ТОВ «Вердикт Фінанс» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Зобов'язати ОСОБА_6 передати ТОВ «Вердикт Фінанс» предмет застави: - легковий автомобіль Mitsubishi Lancer, номер кузова НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить йому на праві власності та знаходиться у нього або інших осіб, а також комплект ключів від цього автотранспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію автотранспортного засобу та технічний паспорт ( а. с.2-7).

Крім того, ТОВ «Вердикт Фінанс» звернулося в суд з заявою про забезпечення позову, в якій просило накласти арешт, вилучити та передати на зберігання ОСОБА_9 предмет застави, а саме: легковий автомобіль Mitsubishi Lancer, номер кузова НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_6, а також комплект ключів від зазначеного автотранспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію вказаного автотранспортного засобу, номерні знаки НОМЕР_1, які знаходяться у нього або інших осіб ( а. с.8-9).

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2014 року заяву ТОВ «Вердикт Фінанс» задоволено.

Накладено арешт, вилучено та передано на зберігання ОСОБА_9, який зареєстрований в АДРЕСА_1 предмет застави, а саме: легковий автомобіль Mitsubishi Lancer, номер кузова НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_6, вартість якого за договором застави складає 132 150 грн., який мешкає по АДРЕСА_2 та знаходитися у нього або інших осіб (а. с. 65-66).

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 4 постанови Пленум Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Колегія суддів погоджується з ухвалою суду в частині забезпечення позову шляхом накладення арешту на легковий автомобіль Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_6, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Накладення арешту на спірний автомобіль унеможливить його відчуження відповідачем до вирішення спору між сторонами.

В той же час, колегія суддів не може погодитися з ухвалою суду в частині забезпечення позову шляхом вилучення та передачі на зберігання ОСОБА_9, який зареєстрований в АДРЕСА_1 предмета застави, а саме: - легкового автомобіля Mitsubishi Lancer, номер кузова НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_6 з таких підстав.

Заява ТОВ «Вердикт Фінанс» про забезпечення позову не містить відомостей про те, у яких саме відносинах перебувають ТОВ «Вердикт Фінанс» та ОСОБА_9; письмової згоди ОСОБА_9 на прийняття та зберігання автомобіля Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_1; наявності у ОСОБА_9 безпечного місця для зберігання спірного автомобіля.

Крім того, обраний судом вид забезпечення позову у вигляді вилучення та передачі на зберігання ОСОБА_9 автомобіля Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_6, не є співмірним із заявленими позовними вимогами ТОВ «Вердикт Фінанс» та порушує право відповідача на володіння, користування належним йому на праві власності автомобілем.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу суду в частині вилучення та передачі на зберігання ОСОБА_9, який зареєстрований в АДРЕСА_1 предмета застави, а саме: - легкового автомобіля Mitsubishi Lancer, номер кузова НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_6, який мешкає по АДРЕСА_2 та знаходитися у нього або інших осіб та відмовити у задоволенні заяви ТОВ «Вердикт Фінанс» про забезпечення позову в цій частині.

Правових підстав для скасування або зміни ухвали суду першої інстанції в іншій частині, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч. 2 ст. 307, п.2.ч.1 ст. 312, ст. ст. 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 задовольнити - частково.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2014 року - змінити.

Скасувати ухвалу суду в частині вилучення та передачі на зберігання ОСОБА_9, який зареєстрований в АДРЕСА_1 предмета застави, а саме: - легкового автомобіля Mitsubishi Lancer, номер кузова НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_6, який мешкає по АДРЕСА_2 та знаходитися у нього або інших осіб та відмовити у задоволенні заяви ТОВ «Вердикт Фінанс» про забезпечення позову в цій частині.

В іншій частині ухвалу суду - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: