Справа № 645/2958/15-ц
Провадження № 2/645/1333/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючий - суддя Алтухова О.Ю.,

секретар судових засідань - Анацька К.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на автомобіль,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 та просив суд визнати за ним право власності на автомобіль DAEWOO Lanos TF69Y 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, припинити право власності ОСОБА_3 на вказаний автомобіль із зняттям його з реєстрації в УДАІ ГУМВС України в Харківській області.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що вказаний автомобіль ОСОБА_2 придбав у відповідача ОСОБА_3 04 грудня 2006 року. А для спрощення процедури оформлення документів по перереєстрації автомобіля сторони досягли суттєвих умов договору купівлі-продажу автомобіля шляхом складання розписки від 04 грудня 2006 року на підставі якої відповідач отримав від позивача 25 000,00 грн. і передав автомобіль у власність ОСОБА_2, склавши також на його ім'я довіреність на право розпорядження вказаним автомобілем. оскільки строк дії довіреності закінчився у 2011 році, а автомобіль фактично, на думку позивача, є його власністю, ОСОБА_2 з посиланням на положення ст.ст. 328, 638, 639, 655 ЦК України звернувся до суду із вказаним позовом.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити.

Представник позивача - адвокат Пархоменко А.О., позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити та пояснив суду про обставини викладені вище.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, до канцелярії суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши доводи сторін та надані докази в їх сукупності, приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 04 грудня 2006 року ОСОБА_3 видав на ім'я ОСОБА_2 довіреність, посвідчену приватним нотаріусом ХМНО Тонкою М.О. за реєстровим № 5557, на право користування, керування та розпорядження автомобілем DAEWOO Lanos TF69Y 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 4).

Окрім того, згідно розписки від 04 грудня 2006 року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 гроші в сумі 25 000,00 грн. за автомобіль DAEWOO Lanos TF69Y 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 6).

Вказані документи, на думку позивача, підтверджують факт того, що сторони досягли суттєвих умов договору купівлі-продажу даного автомобіля, в зв'язку з чим позивач просить суд визнати за ним право власності на автомобіль.

Проте, з доводами позивача суд не може погодитися з наступних підстав.

Так, у ст. 346 ЦК України передбачено підстави припинення права власності, в тому числі, і відчуження власником свого майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 347 ЦК України, у разі у разі відмови від права власності на майно, право на яке підлягає державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру.

Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2, яке видано МРЕВ м. Харкова при ДАІ ГУМВС України в Харківській області 23 березня 2005 року, автомобіль DAEWOO Lanos TF69Y 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_3 (а.с. 7).

Також матеріали справи містять інформацію з УДАІ ГУМВС України в Харківській області № 4201 від 30 квітня 2015 року згідно якої власником автомобіля DAEWOO Lanos TF69Y 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_3

Суду не надано доказів того, що до органу, який здійснив реєстрацію права власності на спірний автомобіль, надходила заява власника про відмову від права власності на цей автомобіль, тому, відповідно до ч. 3 ст. 347 ЦК України, право власності ОСОБА_3 на автомобіль не припинилося.

Довіреність, посвідчена 04 грудня 2006 року приватним нотаріусом ХМНО Тонкою М.О. за реєстровим № 5557, за якою ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_2 користуватися, керувати та розпоряджатись належним йому автомобілемDAEWOO Lanos TF69Y 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, не є підставою для виникнення у позивача права власності на автомобіль, оскільки при оформленні довіреності перехід права власності не відбувається.

Відповідно до ст. 237 ЦК України одна сторона (повірений) отримує лише тимчасове право на здійснення від імені й на користь іншої сторони (власника майна) тих дій, які передбачені довіреністю.

Отже, видачу генеральної довіреності чи передоручення повноважень на транспортний засіб не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності до третіх осіб.

На підставі статті 34 Закону України «Про дорожній рух» № 3353-XII від 30.06.1993 року з відповідними змінами та доповненнями, порядок державної реєстрації та облік у транспортних засобів установлюється Кабінетом Міністрів України.

Проте, в порушення п.п. 7, 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі - Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), позивач за час дії довіреності не перереєстрував спірний транспортний засіб на себе, щоб могло б свідчити про набуття ним права власності.

На підтвердження своїх вимог ОСОБА_2 також надано розписку від 04 грудня 2006 року, написану відповідачем, в якій зазначено, що ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 25 000,00 грн. за проданий ним автомобіль марки DAEWOO Lanos TF69Y 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1.

Між тим, суд не може визнати вказану розписку укладеним договором купівлі-продажу автомобіля, оскільки в судовому засіданні не встановлено будь-яких об'єктивних причин, що ускладнювали чи робили б неможливим укладення між сторонами такого договору до звернення позивача до суду з даним позовом та перереєстрації права власності на автомобіль в органах ДАІ.

Вищевказана розписка підписана лише ОСОБА_3 підтверджує отримання останнім грошових коштів та не може підміняти письмового договору купівлі-продажу, оскільки не містить ознак такого договору, передбачених ст. 655 ЦК України.

Відповідно до пункту 1 вищевказаних Правил встановлюється єдиний на території України порядок державної реєстрації та обліку автомобілів; розділом «Державна реєстрація транспортних засобів», визначено документи, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів. При цьому, відповідно до ч. 2 п. 8 Порядку, документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, є зокрема, - договори та угоди,укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, договори купівлі-продажу транспортних засобів, оформлені в Державтоінспекції, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби.

У пункті 2 Правил вказано, що вони є обов'язковими для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів.

Такі вимоги є суттєвими умовами при укладені договору купівлі-продажу автомобіля і їх недотримання не дає підстав вважати, що такий правочин відбувся.

Сама по собі наявність довіреності та розписки, не підтверджує перехід права власності на автомобіль від ОСОБА_3 до ОСОБА_2, оскільки законодавством визначено виключний перелік документів, які підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, а тому вказані документи, без дотримання обов'язкового порядку, щодо відчуження транспортного засобу, відповідно до статті 58 ЦПК України, не можуть вважатись належними доказами, так як суперечить вимогам чинного законодавства, яке встановлює особливий порядок укладання договорів щодо транспортних засобів.

Враховуючи викладене, а також те, що позивач не довів тих обставин, на які посилається в своїй позовній заяві, а саме те, що спірний автомобіль дійсно було відчужено його власникомпозивачеві, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі ст.ст. 237, 346, 347 ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 10,11, 60. 169, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене особами, які брали участь у розгляді справи до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: