Справа № 209/2527/15-ц
Провадження № 2-о/209/36/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2015 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Решетник Т.О.,

при секретарі Погрібній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпродзержинську цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, -

ВСТАНОВИВ:

04 червня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська з заявою про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя, яке має дітей, в якій просять розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 15 липня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 307.

На обґрунтування заяви посилались на те, що 15.07.2000 року між ними було укладено шлюб, від шлюбу мають неповнолітніх дітей: дочка - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, дочка - ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_4. 25.05.2015 р. між ними було укладено договір про визначення місця проживання дітей, умов їх утримання та участі батьків у їх вихованні, в якому сторони домовилися про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. 01.07.2015 року між сторонами було укладено договір про сплату аліментів на дитину, посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстр. № 488. Також зазначили, що протягом останнього часу сімейні відносини між ними не склалися, подальше збереження шлюбу та спільне життя є неможливим, суперечить інтересам кожного з них та є несумісним з волею кожної сторони, що також може спричинити шкоду психофізичному стану спільних дітей, тому просили суд шлюб розірвати.

Заявники в судове засідання не з'явилися, надавши на адресу суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, просять розірвати шлюб між ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 15 липня 2000 року відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, за актовим записом № 307, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.6).

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.14,15).

З матеріалів справи вбачається, що станом на даний час між сторонами було припинено подружні стосунки через те, що сторони втратили можливість існувати в одному приміщенні, між ними втрачена любов та належна повага один до одного, а спільне життя призводить до негативних наслідків у вигляді сварок, зберігати сім'ю сторони не бажають та наполягають на розірванні шлюбу.

З матеріалів справи вбачається, що 25.05.2015 року між сторонами було укладено договір про визначення місця проживання дітей, умов їх утримання та участі батьків у їх вихованні (а.с.16-18).

Крім того, судом встановлено, що 01.07.2015 року між сторонами укладено договір про сплату аліментів на дитину, посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстр. № 488 (а.с.31).

Відповідно до ч. 2 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 109 Сімейного Кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до змісту ст. 234 ЦПК України встановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей.

Змістом ст. 235 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов'язаний роз'яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. У рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Враховуючи вищезазначені обставини, та приймаючи до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені з травня 2015 року, та з цього часу відносини між сторонами по справі не поновлювались, сторони наполягають на розірванні шлюбу, зберігати шлюб не бажають й вважають, що це не можливо, окрім цього матеріалами справи підтверджується, що спору щодо проживання їх неповнолітніх дітей не має, оскільки вирішили в позасудовому порядку з ким із них будуть проживати їхні діти, яку участь у забезпечення умов їхнього життя братиме батько та мати дітей, а також умови здійснення ними права на особисте виховання дітей, визначили порядок сплати аліментів на дитину, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому шлюб між сторонами по даній справі підлягає розірванню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 197, 209, 212-215, 234, 235 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 15 липня 2000 року відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, за актовим записом № 307 - розірвати.

Прізвище ОСОБА_2, яке було змінено нею після укладення шлюбу, залишити не змінним «Соболь».

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.О. Решетник