Справа № 521/6334/15-ц
Провадження №2/521/3476/15
01 липня 2015 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:
головуючого судді Леонова О.С.,
при секретарі Малиш О.Л.,
за участю представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ГУ ДМС України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження майном шляхом зняття з реєстраційного обліку,-
22.04.2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ГУ ДМС України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження майном шляхом зняття з реєстраційного обліку.
В обґрунтування своїх вимог вказала, що 19.02.1958 року Гвоздівською селищною радою депутатів трудящихся Любашівського району Одеської області було зареєстровано шлюб, між нею ОСОБА_2 та ОСОБА_4, про що зроблено відповідний актовий запис №15, свідоцтво серії ІІ-ЯР № 478080.
20.11.1973 року на підставі ОСОБА_5 Міністрів СРСР від 31.05.1973 року №264 «Про пільги по переселенню» ОСОБА_4 набув право власності на будинок № 21 по вул. Сосюри в м. Одесі, що підтверджується актом від 20.11.1973 року виданим Виконкомом Овідіопольської райради депутатів трудящих Одеської області та довідкою №30 від 08.02.1989 року виданою Радгоспом «Авангард». 22.07.1974 року вони з чоловіком зареєструвалися в зазначеному будинку. 03.01.2005 року її чоловік ОСОБА_4 помер. Після його смерті право володіння та користування будинком перейшло до неї на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, де постійно проживає до теперішнього часу. Їх донька ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_3, після чого вони почали проживати разом в ІНФОРМАЦІЯ_1. 25.01.1994 року через взаємне непорозуміння із чоловіком, її донька ОСОБА_6 розірвала шлюб із ОСОБА_3, про що Іллічівським ЗАГС м. Одеси зроблено актовий запис №36 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-ЖД №254761. Через деякий час ОСОБА_3 повернувся до її доньки, вибачився за свою поведінку та вони почали знову проживати разом, однак вже без реєстрації шлюбу. 20.09.1999 року нею та її покійним чоловіком був наданий дозвіл на реєстрацію ОСОБА_3 в їх будинку, оскільки вони бачили, що відносини між ним та донькою були теплими та притаманними сімейній парі. Відповідно до витягу із домової книги про стан сімї та реєстрації» № 1133 від 04.09.2013 року, відповідач ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 20.09.1999 року в будинку №21 по вул. Сосюри в м. Одеса.
У січні 2001 року ОСОБА_3 зібрав всі свої речі, що були в будинку та покинув їх оселю та більш жодного разу не зявлявся в їх будинку. 18.04.2009 року її донька ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_7, про що Другим Малиновським відділом РАЦС Одеського МУЮ було зроблено відповідний актовий запис №153, свідоцтво про шлюб серії 1-ЖД № 099615. Після укладення шлюбу ОСОБА_6 зі своїм чоловіком ОСОБА_7 проживають в ІНФОРМАЦІЯ_3. Оскільки ОСОБА_3 є для неї сторонньою людиною, яка не несе жодних витрат, щодо утримання будинку, в той час як їй доводиться сплачувати комунальні послуги за нього, так як він досі зареєстрований за цією адресою.
Просить суд визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку №21 по вул. Сосюри в м. Одесі; усунути їй, ОСОБА_2, перешкоди у здійснені права користування і розпорядження майном шляхом зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в будинку №21 по вул. Сосюри в м. Одесі.
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засіданні не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини не явки суду не повідомив. Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Представник відповідача ГУ ДМС України в Одеській області в судове засіданні не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини не явки суду не повідомив. Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню.
В судовому засіданні встановлено, що будинок №21 по вул. Сосюри в м. Одесі 20.11.1973 року було передано колгоспом «Авангард» переселенцю ОСОБА_4, про що свідчить довідка на а.с.6. та акт на а.с.5.
Як вбачається зі свідоцтва про одруження серії ІІ-ЯР №478080 (а.с.4) позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали шлюб 19.02.1958 року.
Від шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 мають доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про народження V-УР №0767003 (а.с.8), яка уклала шлюб з ОСОБА_3.
Відповідно до свідоцтва серії І-ЖД №254761 (а.с. 10) шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 було розірвано 25.01.1994 року та 18.04.2009 року ОСОБА_9 уклала шлюб з ОСОБА_7, про що свідчить свідоцтво про шлюб на а.с. 11.
Відповідно довідки № 1133 від 04.09.2013 року в будинку окрім позивача зареєстрований ОСОБА_3 (а.с.7), який не проживає в спірному будинку з січня 2001 року.
Згідно з ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997р., кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст.391 ЦК України).
Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.16, 386, 391 ЦК України .
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про виселення; 4) про визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення особи померлою.
Системний аналіз ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» дає підстави для висновку про те, що зняття з реєстрації можливе при винесенні судом рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Як встановлено судом та видно з матеріалів справи власником будинку за адресою: м. Одеса, вул. Сосюри, 21 є ОСОБА_4, який помер 03.01.2005 року.
Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України після смерті ОСОБА_4 право володіння та користування будинком №21 по вул. Сосюри в м. Одесі перейшло до ОСОБА_2
Раніше в зазначеному будинку був зареєстрований відповідач по справі, як член сімї власника, який є колишнім чоловіком доньки позивача.
Відповідно до свідоцтва серії І-ЖД №254761 шлюб між відповідачем та ОСОБА_6 (донькою позивача) розірвано 25.01.1994 року.
На теперішній час відповідач є сторонньою особою для позивача і перешкоджає їй користуватися і розпоряджатися будинком.
Згідно положень ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
В судовому засіданні було допитано в якості свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які підтвердили, що гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 не проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_6 з січня 2001 року.
Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно зі ст. 6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.
Відповідач ОСОБА_3, не знявся з реєстраційного обліку за своїм колишнім місцем проживання, чим створює перешкоду в реалізації права власності позивачу.
Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Згідно зі ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову після набрання ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідачу ОСОБА_3 за вищевказаною адресою.
Керуючись ст.ст. 16, 29, 317, 319 ЦК України, Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст.ст. 10, 60, 61, 130, 208, 209, 212, 213-215, 217, 223-225 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ГУ ДМС України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження майном шляхом зняття з реєстраційного обліку - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 втративши права користування житловим приміщенням, а саме будинку № 21 по вул. Сосюри в м. Одесі.
Встановити порядок виконання рішення суду, з гідно з яким, рішення суду після набрання ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою вул. Сосюри, будинок № 21 в м. Одесі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії, позивачем в загальному порядку, тобто рішення суду позивачем може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення ухвалене й надруковано у нарадчий кімнаті у єдиному екземплярі.

Головуючий суддя Леонов О.С.