АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6999/15 Справа № 199/3420/15 Головуючий у 1 й інстанції - Сенчишин Ф.М. Доповідач - Лаченкова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-Інжинірингова група Логос-Інвест» про стягнення грошового відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої пошкодженням майна позивача, -

ВСТАНОВИЛА:

07 травня 2015 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-Інжинірингова група Логос-Інвест» про стягнення грошового відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої пошкодженням майна позивача.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно - Інжинірингова група Логос - Інвест» про стягнення грошового відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої пошкодженням майна позивача - відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями та бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», за якими суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позивач ОСОБА_2 є власником автомобіля «Mitsubishi Lancer», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Висновком Амур-Нижньодніпровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 19 березня 2015 року за результатами перевірки заяви позивача було встановлено, що 17 березня 2015 року в період часу з 17.00 год. до 17.30 год. ОСОБА_2 припаркував власний автомобіль НОМЕР_2, біля вежі № 1, ТРЦ «Вавілон», по вул. Малиновського, 2 і через деякий час заявник вийшовши з торгівельного центру, підійшов до автомобіля і виявив пошкоджене лобове скло, спричинене від уламку цегли.

За висновком автотоварознавчого дослідження № 1404/15/15 від 10 квітня 2015 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 15884,90 грн.

Позивач посилався на те, що шкода, завдана його майну, а також моральна шкода, падінням уламка цегли на його автомобіль з вини відповідача,оскільки автомобіль стояв біля башні ТРЦ «Вавілон».

Факт пошкодження автомобіля позивача уламком цегли сторонами не оспорювався, однак відповідач не визнав наявність дій або бездіяльності з його боку, які б могли спричинити пошкодження автомобіля позивача

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачем не надані суду докази на підтвердження вчинення відповідачем протиправних винних дій або бездіяльності, які б знаходилися в прямому причинному зв'язку з завданням позивачу майнової та моральної шкоди.

Оглянутий , в судовому засіданні апеляційної інстанції, відмовний матеріал АНД РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області № 2873 також не містить доказів вини відповідача в спричиненні пошкоджень автомобілю НОМЕР_3,який належить позивачу. Відповідно до висновку старшого ДІМ АНД РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 19.03.2015 року -17.03.2015 року на території ТЦ «Вавілон» будівельні та монтажні роботи на вежі не проводились, автомобіль позивача був припаркований біля будівлі на відстані 4 метрів, вини керівництва та обслуговуючого персоналу не встановлено. Опитані свідки не бачили хто саме пошкодив автомобіль . В цей день були ускладнені погодні умови і сильний вітер.

Отже , відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2, районний суд прийшов до обґрунтованого висновку, що наданими сторонами та дослідженими судом доказами не доведено, що відповідачем були вчинені протиправні винні дії або бездіяльність, які б знаходилися в прямому причинному зв'язку з завданням позивачу майнової та моральної шкоди, відсутні і визначені ст.ст. 1166, 1167 ЦК України підстави для покладення на відповідача відповідальності за таку шкоду.

Приведені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_2 про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича