Справа № 286/1658/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Смиковська Л. О.

з секретарем Деменчук О. Г.,

представником позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі справу за позовом ОСОБА_2 до Словечанської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просить визнати за нею право власності на житловий будинок № 10 з надвільними будівлями та спорудами, по АДРЕСА_1. Свої вимоги мотивуючи тим, що після смерті батька - ОСОБА_3 вона як спадкоємиця за заповітом, прийняла спадщину, так як в установлений законом строк вчасно подала заяву про прийняття спадщини, але її оформити не може, оскільки покійний при житті не отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Позивач в судове засідання не з'явилася.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просить його задовольнити з підстав викладених у позові.

Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надіслав лист про розгляд справи у його відсутність. Щодо задоволення позову не заперечує.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про смерть (а.с.7) ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно: житловий будинок АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Словечанської сільської ради (а.с.10).

Як вбачається із заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Словечанської сільської ради від 27.11.1996 року (а.с.5) ОСОБА_3 все своє майно заповів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 поділити порівну.

Із свідоцтва про народження та свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.4-6) вбачається, що ОСОБА_2 являється донькою нині покійного ОСОБА_3.

По факту прийняття спадщини заведена спадкова справа в Овруцькій державній нотаріальній конторі Житомирської області за заявою позивача про прийняття спадщини за заповітом, що підтверджується повідомленням № 768/01-16 від 08.05.2015 року (а.с.28) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с.29).

Згідно заяви ОСОБА_4 (а.с.33) - вона відмовляється від прийняття спадщини, що належить їй за заповітом після померлого батька - ОСОБА_3

Інших спадкоємців у судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 5 статті 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України).

Постановою Овруцької ДНК Житомирської області № 657/02-31 від 22.04.2015 року відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з тим, що позивачем не пред'явлені правовстановлюючі документи, встановленні чинним законодавством України (а.с. 14).

З інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за результатом розгляду запиту наданого державним реєстратором прав на нерухоме майно Овруцького РУЮ Житомирської області (а.с.27) вбачається, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Реєстрі прав власності відсутня інформація стосовно реєстрації права на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно наданого державним реєстратором прав на нерухоме майно Овруцького РУЮ Житомирської області вбачається, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості відсутні на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 26).

Отже, ОСОБА_3 при житті не отримав свідоцтво про право власності на домоволодіння, а тому позивач не може оформити правовстановлюючі документи на спадкове майно, маючи на то право.

Відповідно до вищенаведеного, слід враховувати зміну редакції ч. 4 ст. 331, ч. 4 ст. 334 ЦК України і застосовувати редакцію закону, що діяла на час виникнення права у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва, зокрема, положення ЦК УРСР 1963 року Закону « Про власність», Закон України від 07.12.1990 р. «Про місцеві ради народних депутатів та місцеве та регіональне самоврядування», Постанову КМ України від 11.03.1985 р. № 105 Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР, вказівки по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12.05.1985 року № 5-24-26. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Відповідно до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджений постановою Госкомстату СРСР, жилий будинок - будівля, яка має поштовий номер, уся або не менше половини загальної площі якої призначена для постійного проживання, розташована на земельній ділянці з усіма розміщеними на цій ділянці допоміжними будівлями, спорудами, елементами благоустрою у визначених межах.

В рядку «рік побудування» при визначенні року побудування ураховується рік, в якому цей будинок було введено в експлуатацію.

Оскільки на вищевказаний будинок відкрито господарство із зазначенням номеру та року забудови, то будинок вважається таким, що прийнятий в експлуатацію.

Відповідно до постанови № 7 Постанови Пленуму ВС України від 04.10.1991 року зі змінами від 25.05.1998 року Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок», право власності на житловий будинок виникало з моменту його реєстрації у виконкомі місцевої ради, тобто питання узаконення таких будівель відносилось до компетенції виконкомів місцевих рад. Відповідно до ст. 328 ЦК України право вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону.

Так як право власності на нерухоме майно не може бути зареєстроване за особою яка померла, оскільки зі смертю особи її права та дієздатність припиняються ст. 25 та 346 ЦК України, то відповідно до роз'яснень Міністерства Юстиції України, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрації права власності на яке не була проведена в БТІ, питання визначення цього майна попередньому власнику та наступного його власника/спадкоємця/ повинно вирішуватися в судовому порядку.

На підставі викладеного, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадкове майно.

Згідно довідки Коростенського міжміського бюро технічної інвентаризації (а.а.32) інвентаризаційна вартість житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 становить 75391,00 грн. (а.с.32).

Позивачем сплачено судовий збір у сумі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 174, 196, 212-215, 218, 226 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, рік побудови 1969, що належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Овруцький районний суд в апеляційний суд Житомирської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 26.05.2015 року.

Суддя: Л. О. Смиковська