Справа № 163/954/15-ц
Провадження № 2-о/163/20/15
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Любомль 26 травня 2015 року
Любомльський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Мосієвича І.В.,
при секретареві Костюк Р.М.,
заявниці ОСОБА_1 ,
представника заявниці ОСОБА_2 ,
представника заінтересованої особи: Кабінету Міністрів України - Прокоп`юк І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Любомль цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Громадська організація Правий сектор, Державна служба України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, Кабінет Міністрів України, антитерористичний центр СБУ про встановлення фактів, що мають юридичне значення,-

в с т а н о в и в:
У суд з заявою звернулася ОСОБА_1 , яка просить постановити рішення про встановлення факту участі ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у бойових діях під час антитерористичної операції в зоні її проведення і на цих підставах надати йому статус учасника бойових дій (посмертно) та встановити факт його загибелі 10 серпня 2014 року під час бойових дій в ході наступальної операції на населений пункт м. Іловайськ Донецької області під час антитерористичної операції в зоні її проведення і на цій підставі надати їй статус Члена сім`ї загиблого учасника бойових дій.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що її чоловік ОСОБА_3 вступив до Добровольчого Українського Корпусу України створеного ОСОБА_4 і 10.08.2014 року загинув під час бойових дій в ході наступальної операції на населений пункт м. Іловайськ Донецької області під час антитерористичної операції в зоні її проведення.

Заявниця та її представник в судовому засіданні вимоги заяви підтримали та просили задовольнити у повному обсязі.

Заінтересована особа - громадської організації Правий сектор у судове засідання не з`явились та подали заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, вимоги заяви про встановлення юридичного факту просили задовольнити.

Представник заінтересованої особи Кабінету Міністрів України проти задоволення вимог заяви ОСОБА_1 не заперечила.

Заінтересована особа - Державна служба ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, у судове засіданні не з`явилися, та подали заяву у які просили розглядати справу у їх відсутності, позовні вимоги визнають лише в частині встановлення факту загибелі ОСОБА_3 під час участі у антитерористичній операції, та заперечують проти задоволення вимог в частині встановлення судом статусу учасника бойових дій та статусу члена сім`ї загиблого водночас пояснили, що на даний час Верховною Радою України прийнято Закон України від 07.04.2015 року № 291-VII I Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту щодо статусу осіб, які захищали незалежність України, її суверенітету та територіальну цілісність. Після набрання чинності вказаним Законом України статус учасника бойових дій зможуть отримати особи, які у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Заінтересована особа Антитерористичний центр при Службі Безпеки України в особі свого представника у судове засідання не з`явилась та подали прохання про розгляд справи у їх відсутності.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно копії паспорта серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Любомль Волинської області.

З військового квитка серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_3 був призваний на строкову військову службу 13.05.2001 року та 30.10.2002 року звільнений (демобілізований) в запас.

Згідно довідки №77 від 17.11.2014 року ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 з 02.05.2014 року по 10.08.2014 року був бійцем Українського Добровольчого Корпусу Правового сектору та перебував у зоні АТО та 10.08.2014 року трагічного загинув у бою у зоні АТО.

Відповідно довідки № 248 від 24.02.2015 року виданої Правим сектором ОСОБА_3 з травня по серпень 2014 року включно служив у складі 5 окремого батальйону Добровольчого Українського Корпусу Правовий сектор.

Згідно виписки з історії хвороби № 4456 з Дніпропетровської обласної клінічної лікарні імені І.І. Мєчнікова, ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні травматології №1 з 24.07.2014 року по 01.08.2014 року з діагнозом осколкові поранення правового плечового суглобу, тулуба і кінцівок, отриманих після вибуху гранати в ході бойових дій в зоні АТО.

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 15.08.2014 року вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 32 роки в м. Іловайськ Донецької області.

Відповідно пенсійного посвідчення серії № НОМЕР_4 від 05.11.2014 року та пенсійного посвідчення серії № НОМЕР_4 від 17.09.2014 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 отримують пенсію по втраті годувальника.

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які перебували у складі окремої групи Добровольчого Українського корпусу подали свідчення 20.03.2015 року, посвідчені приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області та зареєстровані в реєстрі за № 313, №314, № 315, з яких вбачається, що ОСОБА_3 в одному з боїв 23.07.2014 року в населеному пункті Благодатне Донецької області був поранений та з 24.08.2014 року по 01.08.2014 року перебував в госпіталі. 09.08.2014 року він повернувся у склад підрозділу та приймаючи участь у наступальній операції на населений пункт Іловайськ Донецької області ОСОБА_3 отримав поранення, яке призвело до його смерті.

З відповіді 04-35 /17-114 від 25.12.2015 ОСОБА_1 вбачається, що у Комітеті у справах ветеранів учасників бойових дій, Учасників антитерористичної операції та людей з інвалідністю було розглянуто звернення ОСОБА_1 та відмовлено, щодо встановлення статусу особи на яку поширюється чинність Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, оскільки поширення чинності зазначеного Закону на членів сімей загиблої особи, яка в складі добровольчого батальйону брала участь у антитерористичній операції не передбачено.

З відповіді з Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції ОСОБА_1 вбачається, що у визнанні учасником бойових дій ОСОБА_3 відмовлено, тому що Законом і Порядком не передбачено надання учасника бойових дій особам, які брали участь в антитерористичній операції як добровольці.

Вислухавши пояснення учасників процесу, які беруть участь у справі, дослідивши

письмові докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог заявника за огляду на наступне.

Згідно положення частини 1 та 2 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до частини 2 статті 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежиться виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

ОСОБА_1 у своїй заяві просить встановити факт участі її чоловіка у бойових діях під час антитерористичної операції та факт загибелі під час антитерористичної операції в зоні її проведення, дані факти мають юридичне значення, для заявниці, а саме отримання гарантій щодо захисту соціальних, майнових та інших громадянських прав.

Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність недоторканість і безпека визнаються Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно частини 1 статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону України Про основи національної безпеки України об`єктами національної безпеки, між іншим, є держава - її конституційний лад, суверенітет, територіальна цілісність і недоторканість.

Суб`єктами забезпечення національної безпеки, в тому числі, є громадяни України, об`єднання громадян (стаття 4 Закону України Про основи національної безпеки України).

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України (стаття 65 Конституції України).

Даній статті Конституції України кореспондує стаття 1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу щодо того, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України .

У преамбулі Закону України Про військовий обов`язок і військову службу зазначено, що цей Закон здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконання ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни.

Статтею 7 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу передбачено, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи і організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні) міські (об`єднані міські) військові комісаріати (далі районні (міські) військові комісаріати), військові комісаріати Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, а також територіальні центри (в Автономній Республіці Крим, областях, місті Києві) та філіали (в районах та містах) комплектування військовослужбовцями за контрактом.

Відносно військовослужбовців Збройних Сил, СБУ, які приймають участь у бойових діях в районах проведення антитерористичної операції на державному рівні розроблено механізм встановлено статусу учасника бойових дій.

Разом з тим, особи, які були зараховані в інші військові формування, а також з числа яких були сформовані спеціальні підрозділи територіальної оборони, і які були залучені державними або громадськими організаціями або самоорганізувалися для захисту

незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України та брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичній операції, добровільно захищаючи незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України, але не входили до складу формувань, визначених у п.19 ст. 6 Закону України №3551-XII від 22.10.1993 року Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту (Збройних сил, Нацгвардії, СБУ тощо), на теперішній час не мають чітко визначеного юридичного статусу, законодавчо не врегульовано вирішення питання надання їм статусу учасника бойових дій, хоча загальновідомим фактом є внесення декількох законопроектів щодо внесення змін та доповнень до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, які зареєстровані і перебувають на розгляді Верховної Ради України.

Крім того, розглядаючи справу, суд звертає увагу на те, що участь добровольчих формувань в особливий період, в тому числі громадської організації Правий сектор, в антитерористичній операції в районах проведення АТО, на боці сил АТО, в установленому законом порядку не було заборонено. З боку держави відсутні обмеження або заборона щодо участі відповідних добровольчих формувань під час антитерористичної операції в районах проведення АТО на боці сил АТО, а навпаки такі добровольчі формування допущені до участі в антитерористичній операції в районах проведення АТО на боці сил АТО.

Частиною 5 статті 17 Конституції України встановлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Законом України від 06 травня 2014 року № 1233 Про внесення зміни до статті 6 Закону України № 3551-ХII Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, який набрав чинності з 22.05.2014 року, розширено коло осіб, які належать до учасників бойових дій.

Так, учасниками бойових дій згідно з пунктом 19 статті 6 Закону України № 3551ХII від 22.10.1993 року визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворень відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції, а також працівники підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ч. 8 ст.8 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Учасники добровольчих формувань, які в особливий період з боку державних установ були допущені в район проведення АТО та приймали участь у бойових діях на боці сил АТО, не були включені в перелік п. 19 ст. 6 Закону № 3551- ХII від 22.10.1993 року із змінами та доповненнями), а тому, суд вважає, що у ОСОБА_1 , є право на звернення до суду з вимогами про встановлення факту участі її чоловіка в бойових діях на боці сил АТО, з огляду на вищезазначене, а також в сенсі статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що знайшло своє відображення у рішеннях Європейського Суду з прав людини (справа Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom) від 15 листопада 1996 року та Афанасьєв проти України від 05 квітня 2005 року).

Судом під час аналізу письмових доказів: довідок №77 від 17.11.2014 року, № 248 від 24.02.2015 року виданих Правим сектором, свідчень ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , виписки з історії хвороби № 4456 з Дніпропетровської обласної клінічної лікарні, свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 15.08.2014 року, встановлено, що ОСОБА_3 приймав участь у бойових діях, захищаючи незалежність та територіальну цілісність України в районах проведення антитерористичної операції та загинув 10.08.2014 року під час бойових дій.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви, а саме в частині встановлення факту участі ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 громадянина України у бойових діях під час антитерористичної операції в зоні її проведення та факту його загибелі 10 серпня 2014 року під час бойових дій в ході наступальної операції на населений пункт м. Іловайськ Донецької області під час антитерористичної операції в зоні її проведення.

Щодо вимоги заявника про встановлення загиблому статусу учасника бойових дій та надання його дружині ОСОБА_1 статусу Члена сім`ї загиблого учасника бойових дій., суд виходить з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року № 413 затверджено Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, відповідно до п.2 якого, статус учасника бойових дій надається: військовослужбовцям (резервістам, віськовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, особам рядового і начальницького складу, військовослужбовцям, працівника МВС, Управління державної охорон, Держспецзв`язку, ДСН, ДПтС, військових формувань, які захищали суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції.

А в п.4 зазначеної вище постанови КМУ зазначено, що підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є: для осіб, зазначених в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, - документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпечення її проведення (витяги з наказів, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень.)

Таким чином, виходячи із положень ч.2 ст. 59 та ч.2 ст. 256 ЦПК України, за наявності вищенаведених законодавчих норм, вимоги заявника в частині встановлення статусу учасника бойових дій та статусу в судовому порядку розгляду не підлягають.

Судові витрати покласти за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.3, 4, 59, 60, 212, 214-215, 218, 256, 259 ЦПК України, суд
вирішив :

Заяву ОСОБА_1 заінтересовані особи: Громадська організація Правий сектор, Державна служба України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, Кабінет Міністрів України, антитерористичний центр СБУ про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити частково.

Встановити факт участі громадянина України ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у бойових діях під час антитерористичної операції в зоні її проведення.

Встановити факт загибелі ІНФОРМАЦІЯ_5 громадянина України ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 під час бойових дій в ході наступальної операції на населений пункт м. Іловайськ Донецької області під час антитерористичної операції в зоні її проведення.

В іншій частині вимог відмовити.

Судові витрати покласти за рахунок держави.

З повним текстом рішення сторони можуть ознайомитися 27 травня 2015 року.

Рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги, а уразі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Головуючий : суддя І.В.Мосієвич