АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 640/420/15-ц Головуючий
Провадження №22-ц/790/4999/2015 1-ї інстанції: Чередник В.Є. Категорія: стягнення коштів Доповідач: Трішкова І.Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Трішкової І.Ю.,

суддів: - Кірсанової Л.І., Крилової Т.Г.,

при секретарі - Доля О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_5, на рішення Київського районного суду м.Харкова від 19травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення процентів за користування коштами, трьох процентів річних, неустойки та звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИЛА:

15.01.2015 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_5 проценти за користування відповідачем його коштами за період з 07.10.2013 року по 17.02.2015 року в сумі, що еквівалентна 3 556 доларам США за курсом Національного банку України на день ухвалення рішення, трьох процентів річних від простроченої поверненням позики за період з 0710.2013 року по 17.02.2015 року в сумі, що еквівалентна 1 049 доларам США, а також неустойки за період з 17.02.2014 року по 17.02.2015 року в розмірі 1 825 000 гривень.

В рахунок задоволення вимог за Договором позики від 25 грудня 2009 року в редакції відповідно до Додаткового договору до договору позики від 08 липня 2010 року в сумі, яка визначена, Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2014 року та Рішенням апеляційного суду Харківської області від 05 лютого 2015 року, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру № 27 житловою площею 53,7 кв.м., загальною площею 86,1 кв.м., а саме приміщення № 2, 4, 6, житловою площею 41,9 кв.м. та № 9 житловою площею 11,8 кв.м., у будинку АДРЕСА_1 - шляхом надання іпотекодержателю ОСОБА_6 право на продаж предмета іпотеки будь-якій третій особі - покупцю на його власний розсуд за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна на момент продажу, для чого надати ОСОБА_6 право пред'являти правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, усно та письмово звертатися, подавати, одержувати і підписувати необхідні довідки та документи, заяви (в тому числі стосовно сімейного стану іпотекодавця ОСОБА_5 до Державної міграційної служби України, Державної реєстраційної служби України, Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», органів нотаріату і приватних нотаріусів, та інших державних органів, установ, підприємств, організацій, з питань отримання Витягів та інших документів, довідок про склад сім'ї, а також вчиняти всі інші дії, пов'язані з вирішенням цих питань.

Виселити ОСОБА_5 з іпотечного майна-квартири АДРЕСА_1.

Передати предмет іпотеки в управління ОСОБА_6 на період до його реалізації.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати.

Відповідачка та її представник в судове засідання не з'явились.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 19 травня 2015 року позовні вимоги задоволені частково.

В рахунок задоволення вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_5 визначена сума заборгованості в розмірі, еквівалентній 34944 долара США за курсом НБУ на день ухвалення рішення, 280 000 грн. неустойки, 3441 грн. компенсації сплаченого судового збору відповідно до заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 04.04.2014 року та рішення Апеляційного суду Харківської області від 05.02.2015 року, а також заборгованості відповідача за Договором позики від 25.12.2009 року в редакції відповідно до Додаткового договору до договору позики від 08.07.2010 року у вигляді процентів за користування позиченими у позивача коштами і трьох процентів річних за період з 07.10.2013 року по 17.02.2015 року та неустойки за період з 17.02.2014 року по 17.02.2015 року в сумі 1 944 959 грн. 75 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки - належну ОСОБА_5 квартиру № 27 житловою площею 53,7 кв.м., загальною площею 86,1 кв.м., а саме приміщення № 2, 4, 6 житловою площею 41,9 кв.м. та № 9 житловою площею 11,8 кв.м. у будинку АДРЕСА_1 - шляхом застосування визначеної ст. 38 Закону України «Про іпотеку» процедури продажу шляхом надання іпотекодержателю ОСОБА_6 права на продаж предмета іпотеки будь-якій третій особі - покупцю на його власний розсуд за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна на момент продажу.

Надано ОСОБА_6 право пред'являти правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, усно та письмово звертатися, подавати, одержувати і підписувати необхідні довідки та документи, заяви (в тому числі стосовно сімейного стану іпотекодавця ОСОБА_5), до Державної міграційної служби України, Державної реєстраційної служби України, КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», органів нотаріату і приватних нотаріусів, та інших державних органів, установ, підприємств, організацій, з питань отримання Витягів та інших документів, довідок про склад сім'ї, а також вчиняти всі інші дії, пов'язані з вирішенням цих питань.

ОСОБА_5. виселена з іпотечного майна - квартири № 27, а саме приміщення № 2, 4, 6 та № 9 у будинку АДРЕСА_1.

Предмет іпотеки передано в управління ОСОБА_6 на період до його реалізації за визначеною ст. 38 Закону України «Про іпотеку» процедурою продажу.

З ОСОБА_5 стягнуто на користь ОСОБА_6 судові витрати в сумі 3655, 60 грн.

В інший частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5 просить скасувати рішення і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, порушені законні інтереси відповідача при розгляді справи у суді першої інстанції.

Інші особи рішення суду не оскаржили.

Судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

25.12.2009 року ОСОБА_6 передав ОСОБА_5 позику на суму 24 800 доларів США з умовою повернення цих коштів в порядку та в строки передбачені Договором, але не пізніше 25.06.2010 року, про що між ними був укладений Договір позики. Крім того, 08.07.2010 року відповідач додатково взяла у позивача 8 400 доларів США, у зв'язку з чим того ж дня між нею та ОСОБА_6 був укладений Додатковий договір до Договору позики.

Відповідач порушила взяті на себе зобов'язання і замість належних до повернення 33 200 доларів США повернула позивачеві лише 7 600 доларів США.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 04.04.2014 року з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 стягнуто суму боргу, еквівалентну 34 944 доларам США за курсом НБУ на день ухвалення рішення у справі, а також неустойку за прострочення виконання ОСОБА_5 зобов'язань за Договором позики з повернення ОСОБА_6 боргу в сумі 5 180 000 грн.; сплачений судовий збір в розмірі 3 441 грн.

05 лютого 2015 року Апеляційний суд Харківської області ухвалив рішення, в якому Рішення Київського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2014 року змінив, і зменшив розмір неустойки, яку необхідно стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 з 5 180 000 гривень до 280000 грн.

Визначаючи суму, в рахунок якої можливо звернути стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції, виходив з сум, які вже визначені рішеннями судів, а також врахував проценти за користування позиченими у позивача коштами в сумі 3556 доларів США за період з 07.10.2013 року по 17.02.2015року,три процента річних за період з 07.10.2013 року по 17.02.2015 року та неустойку за період з 17.02.2014 року по 17.02.2015 року в сумі 1 944 959 грн. 75 коп.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції помилково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_6 в частині стягнення процентів за користування позиченими коштами та неустойку після визначення суми заборгованості рішеннями попередніх судів.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Київського районного суду м.Харкова від 04.04.2014 року та рішенням Апеляційного суду Харківської області вже визначена сума загальної заборгованості ОСОБА_5 перед ОСОБА_6 за Договором позики від 25.12.2009 року в редакції відповідно до Додаткового договору до договору позики від 08.07.2010 року у вигляді суми, еквівалентної 34 944 доларам США за курсом НБУ на день ухвалення рішення у справі, а також неустойки за прострочення виконання зобов'язань за Договором позики боргу в сумі 280 000 грн.; сплачений судовий збір в розмірі 3 441 грн.

Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що мало місце дострокове стягнення всієї заборгованості за договором позики, а, відтак, строк договору закінчився, а між сторонами існують лише невиконані зобов'язальні правовідносини.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст.599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статі 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526,599 ЦК України.

З огляду на наведене, судова колегія виключає з визначеної суми заборгованостіпроценти за користування коштами в сумі 3556 доларів США за період з 07.10.2013 року по 17.02.2015року та неустойку за період з 17.02.2014 року по 17.02.2015 року в сумі 1 944 959 грн. 75 коп.

Позивач просив стягнути 3% річних за період з 07.10.2013 року по 17.02.2015 року у сумі еквівалентній 1049 доларів США відповідно до вимог ч.2 ст.625 ЦК України.

Суд першої інстанції врахував зазначену суму для визначення суми заборгованості, але суд не звернув уваги на те, що ОСОБА_6 є фізичною особою і не має ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а тому суд першої інстанції повинен був визначити суму заборгованості у національній валюті країни - гривні.

З даних Інтернет-ресурсів вбачається, що курс гривні до долару США станом на день ухвалення даного рішення складав 23,96 грн. за 1 долар США.

Тому сума, еквівалентна 1049 доларів США за курсом НБУ на час ухвалення рішення суду складала 25134,04 грн. ( 1049 * 23,96 = 25134,04 грн.)

Крім того судова колегія звертає увагу, що суд визначив суму, еквівалентну 34 944 доларам США за курсом НБУ на день ухвалення рішення у справі, як це зазначено у рішенні Київського районного суду м.Харкова. Але суд не звернув уваги на те, що ОСОБА_6 є фізичною особою і не має ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а тому суд першої інстанції повинен був визначити суму заборгованості у національній валюті країни - гривні.

З даних Інтернет-ресурсів вбачається, що курс гривні до долару США станом на 04.04.2014 року складав 35,5154.

Таким чином, сума заборгованості, яка стягнута попереднім судом в еквіваленті до іноземної валюти, складає 1241050,14 грн. (34 944 * 35,5154 = 1241050,14).

За таких обставин судова колегія змінює суму заборгованості, еквівалентну 34944 долара США на еквівалент у розмірі 1241050,14 грн.

З огляду на наведене, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення розміру заборгованості з наведених вище підстав.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За умовами Іпотечного договору в забезпечення виконання зобов'язань Відповідача з повернення Позивачеві боргу за договором позики ОСОБА_5 передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру № 27 житловою площею 53,7 кв.м., загальною площею 86,1 кв.м., а саме приміщення № 2, 4, 6, житловою площею 41,9 кв.м. та № 9 житловою площею 11,8 кв.м., у будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 04.04.2014 року стягнута заборгованість з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 за договором позики, у забезпечення якого ОСОБА_5 передала в іпотеку належне їй нерухоме майно. Рішення суду не виконано.

Таким чином, строк позовної давності при зверненні ОСОБА_6 з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки у зв'язку з невиконанням обов'язків не закінчено, а тому посилання представника відповідача на те, що у зв'язку з розглядом справи у відсутності відповідача було порушено право відповідача на подачу заяви про застосування насідків спливу строку позовної давності, не може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги щодо порушення процесуальних прав відповідачки та звернення її до правоохоронних органів з приводу дій ОСОБА_6, також не є підставою для скасування рішення суду, оскільки не призвели до неправильного вирішення спору.

Керуючись ст.ст.303,307,309,314,319 ЦПК України, судова колегія,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_5, задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.Харкова від 19травня 2015 року в частині визначення розміру заборгованості ОСОБА_5 перед ОСОБА_6 змінити.

Визначити розмір заборгованості ОСОБА_5 перед ОСОБА_6 за Договором позики та Додатковим договором до договору позики в сумі еквівалентній 34944 доларів США за курсом НБУ на день ухвалення рішення Київського районного суду м.Харкова від 04.04.2014 року в розмірі 1241050 ( один мільйон двісті сорок одна тисяча п'ятдесят) грн.14 коп.; 280000 ( двісті вісімдесят тисяч) грн. неустойки; 3441 ( три тисячі чотириста сорок одна) грн. компенсації сплаченого судового збору відповідно до заочного рішення Київського районного суду від 04.04.2014 року та рішення Апеляційного суду Харківської області від 05 лютого 2015 року, а також трьох процентів річних за період з 07.10.2013 року по 17.02.2015 року у сумі еквівалентній 1049 доларів США у розмірі 25134( двадцять п'ять тисяч сто тридцять чотири) грн.04 коп.

В інший частині рішення суду залишити без змін.

Рішення судової колегії набирає чинності негайно, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: