№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9391/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Борденюк В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Волошиної В.М.,

при секретарі:Басюк Ю.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_3

представника позивача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_5, на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 20 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: ПАТ «УкрСиббанк» про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року позивач ОСОБА_5 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати договір купівлі-продажу автомобіля OPEL ASTRA 1992 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_1, укладений 21 грудня 2010 року між ним та відповідачкою ОСОБА_6, не посвідчений нотаріально дійсним та визнати за ним право власності на цей автомобіль. .

Посилався на те, що 21 грудня 2010 року між ним та ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу автомобіля, передано відповідачці кошти в сумі 32000 грн., останньою видано довіреність, в тому числі, і на розпорядження цим автомобілем. Своє право власності не зареєстрував, оскільки автомобіль знаходиться під арештом. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобіля та визнати за ним право власності на цей автомобіль.

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 20 травня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено..

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_7, подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги частково, визнавши за ОСОБА_3 право власності на автомобіль OPEL ASTRA 1992 року випуску . В апеляційній скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання ОСОБА_6 та представник третьої особи не з»явилися, про день та час розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, причини своєї неявки суду не повідомили, у зв'язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у їх відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали і просили її задовольнити.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, пояснення осіб, які беруть участь у справі, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін з огляду на таке.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що договір купівлі-продажу автомобіля не підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню, а відтак до спірних правовідносин не може бути застосована ч.2 ст.220 ЦК України.

Такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на встановлених обставинах та нормах матеріального права.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_5 користується автомобілем OPEL ASTRA 1992 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_1, що зареєстрований в органах ДАІ на ім'я ОСОБА_6 Зазначені обставини підтверджуються довіреністю, яка видана 21 грудня 2010 року ОСОБА_6, на ім'я позивача на розпорядження спірним автомобілем (а.с.4), актом № 462 огляду тимчасово затриманого транспортного засобу, з якого вбачається, що автомобілем Опель на час його затримання керував ОСОБА_5 (а.с.7).

Згідно із ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст..334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 210 ЦК України передбачено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюється законом.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про автомобільний транспорт» транспортні засоби, в тому числі легкові автомобілі підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ст.34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов'язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних, реєстраційних документів та номерних знаків. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників.

Отже, оскільки чинним законодавством України передбачено обов'язкову реєстрацію права власності на транспортні засоби, право власності на автомобіль в повному обсязі виникає з моменту такої реєстрації.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Апеляційна скарга, яка фактично зводиться до змісту позовної заяви висновків суду не спростовує та на їх правильність не впливає. Посилання в апеляційній скарзі на положення ст.655 ЦК України, якими визначені істотні умови договору купівлі-продажу, правового значення у цій справі не мають.

Самі по собі передача власником автомобіля покупцю, сплата останнім його вартості, без проведення у встановленому порядку його перереєстрації, не можуть бути підставою для визнання за покупцем права власності на цей транспортний засіб.

Висновки суду підтверджені належними, дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав правильну оцінку відповідно до норм ЦПК України та є такими, що відповідають нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313, 314, 316, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м.Києва від 20 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: