Справа № 307/4571/14-ц
Провадження № 2/307/346/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2015 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Мельник В.І. при секретарі Гайдукова Н.А., з участю ОСОБА_1 розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тячів цивільну справу за позовною заявою : Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк " до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ "ПриватБанк " пред'явив позов в суд до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивує тим, що 29 листопада 2005 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № MKLWGK 00000012 відповідно до якого вона отримала кредит в сумі 5900 Євро , зобов'язалась повернути кредит до 27 листопада 2015 року та сплатити відсотки за користування кредитом. Банк свої зобов'язання виконав надав кредитні кошти відповідачці. Повернути кредитні кошти відповідачка відмовляється внаслідок чого виникла заборгованість, яка складається з 3454, 03 Євро заборгованість за кредитом, 3725, 97 Євро заборгованість по процентам за користуванням кредитом, 659 , 92 Євро заборгованість по комісії за користування кредитом, 6288,11 Євро пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором.

Просить суд стягнути з відповідачки заборгованість по кредитному договору у розмірі 14128, 03 Євро що відповідно до курсу НБУ складає 231699 гривень 69 копійок.

Відповідачка позовні вимоги не визнала та пояснила в судовому засіданні, між нею та ПАТ "Приватбанк" в листопада 2005 року було укладено кредитний договір відповідно до якого вона отримала кредит в розмірі 5900 Євро. В забезпечення виконання зобов'язань перед банком між нею та банком було укладено договір іпотеки відповідно до якого вона надала в іпотеку житловий будинок АДРЕСА_1. Протягом 2005 року та до середини літа 2006 року вона щомісячно погашала кредит але тіло кредиту не зменшувалось тому вона до кінця 2006 року повністю погасила кредит. Звернувшись в Солотвинське відділення ПАТ "Приватбанку" їй надали довідку про те що вона повністю погасила кредит. З вказаною довідкою вона звернулась до приватного нотаріуса Гунда А.І яка зняла обтяження з будинку. В 2009 році ПАТ " Приватбанк" пред'явив позов в суд про звернення стягнення на майно, але представник позивача не з'являвся в суд та позов залишено без розгляду. В 2013 році ПАТ " Приватбанк" повторно пред'явив позов в суд але побачивши копію довідку про погашення кредиту представник позивача написав заяву про залишення його позову без розгляду. В грудні 2014 року ПАТ "Приватбанк" повторно пред'явив позов в суд про стягнення заборгованості нарахувавши їй заборгованість 14128 Євро.

Вважає позовні вимоги безпідставними та просить суд в позові відмовити.

Представник ПАТ " Приватбанку" в судове засідання не з'явився, написав заяву в суд про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Заслухавши відповідачку дослідивши матеріали справи суд вважає що в позові слід відмовити.

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до кредитного договору № MKLWGK 00000012 від 29 листопада 2005 року банк зобов'язався надати позивачці кредитні кошти у розмірі 6546 Євро у вигляді не поновлювальної кредитної лінії з яких 5900Євро на придбання житла та 646 Євро страхові платежі зі сплатою 1.33% відсотків за користування кредитом терміном до 27 листопада 2015 року.

Відповідно до умов кредитного договору щомісячний платіж складає 108,94 Євро.

В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору 29 листопада 2005 року між ПАТ " Приватбанк" та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки відповідно до якого ОСОБА_1 передала банку в іпотеку житловий будинок АДРЕСА_1.

На підставі довідки № 299 від 18 жовтня 2006 року виданою Солотвинською філією ПАТ " Приватбанк" приватним нотаріусом знято обтяження з будинку.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Як встановлено судом, відповідачка ОСОБА_1 свої зобов'язання за Кредитним договором виконала та заборгованості не має, що підтверджується довідкою № 299 від 18 жовтня 2006 року в якій зазначено що заборгованість по кредитному договору № MKLWGK 00000012 від 29 листопада 2005 року погашена повністю , та " ПАТ" Приватбанк" просить зняти заборону відчуження житлового будинку розташованого в АДРЕСА_1 який належить ОСОБА_1 відповідно до договору іпотеки зареєстрованому в реєстрі за № 2436/84 від 29 листопада 2005 року.

Відповідач пред'явив позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № MKLWGK 00000012 від 29 листопада 2005 року, в позовних вимогах зазначив що станом на 16 жовтня 2014 року ОСОБА_1 має заборгованість перед банком 14128 Євро яка складається з 3454, 03 Євро заборгованість за кредитом, 3725, 97 Євро заборгованість по процентам за користуванням кредитом, 659 , 92 Євро заборгованість по комісії за користування кредитом, 6288,11 Євро пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором.

В обґрунтування свої вимог позивач надав розрахунок заборгованості за кредитним договором № MKLWGK 00000012 від 29 листопада 2005 року станом на 16 жовтня 2014 року . Відповідно до якого у ОСОБА_1 прострочене тіло кредиту 2141, 86 ЄВРО та поточне сальдо 1312, 17 Євро. Крім того в розрахунку заборгованості зазначено що вона погашає кредит, хоча як ствердила в судовому засіданні відповідачка в жовтні 2006 року вона повністю погасила кредит та не вносила жодних платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем суду не надано переконливих доказів того, що відповідач свої зобов'язання за Кредитним договором не виконує, тому позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано жодного доказу, який би свідчив про порушення відповідачем зобов'язання за кредитним договором.

При таких обставинах в позові слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

А оскільки суд відмовив в задоволенні позову, всі судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи викладене і керуючись ст.ст. 22, 526, 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 10. 11, 60, 61,169, 212-215ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові Публічного акціонерного товариства " Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області протягом 10 днів, з дня проголошення через Тячівський районний суд, а стороні яка брала участь в розгляді справи але не була присутня під час проголошення рішення у той самий строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя Тячівського районного суду В.І.Мельник