Справа № 454/1318/14 Головуючий у 1 інстанції: Фарина Л.Ю.
Провадження № 22-ц/783/2825/15 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.,

суддів - Кабаля І.І., Мельничук О.Я.,

секретаря - Щербай В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Сокальського районного суду Львівської області від 30 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Сокальської міської ради Львівської області за участю третіх осіб: Сокальської державної нотаріальної контори, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/5 (одну п»яту) ідеальну частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2

Апелянт мотивує апеляційну скаргу тим, що заочне рішення Сокальського районного суду Львівської області від 30 травня 2014 року є незаконним, необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, без врахування фактичних обставин справи.

Зазначає, що ОСОБА_5 був її батьком, який після смерті своїх батьків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 прийняв спадщину, тобто фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. ОСОБА_5 на час смерті своїх батьків проживав та був зареєстрований в будинку по АДРЕСА_1 а відтак, вона є прямим спадкоємцем та має право на ту частину спадкового майна, що її батько ОСОБА_5 успадкував після смерті своїх батьків, все це судом при ухваленні рішення враховано не було.

Мотивує апеляційну скаргу також і тим, що не погоджується з висновками суду першої інстанції, що ОСОБА_4, який є батьком апелянта не прийняв спадщини після смерті своїх батьків, оскільки факт прийняття ним спадщини підтверджується тим, що до дня смерті своїх батьків він проживав разом з ними, в спадковому будинку, а відтак прийняв її своїм проживанням та шляхом вступу в управління спадковим майном. Це все підтверджується відповідними документами, які знаходяться в матеріалах справи.

Просить заочне рішення Сокальського районного суду Львівської області від 30 травня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Учасники судового процесу в судове засідання не з'явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень. Тому розгляд справи відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів прийшла до висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

За приписами ч.1 ст. 303 ЦПК України, Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суд України у п.11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №11 роз»яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до положень ст. ст. 11, 15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Згідно із ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Способи захисту суб»єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів закріплений в ст. 16 ЦК України.

На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. ст. 57, 64 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які що мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 отримала у спадщину після смерті її матері ОСОБА_8 4/5 ідеальних частки житлового будинку АДРЕСА_1, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, НОМЕР_1, виданим державним нотаріусом Сокальської державної нотаріальної контори Хома В.О.

Також встановлено, що спадкування на 1/5 частину спірного будинку залишилось відкритим, і за законом право на спадкування такої мав ОСОБА_4 - рідний брат матері позивача. Однак, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, так і не оформивши документально спадкування належної йому частки у спадковому майні.

У 2012 році в Сокальський районний суд Львівської області звернулася ОСОБА_2, дочка померлого ОСОБА_10, з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, так як вона є спадкоємцем після смерті батька. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 30.12.2013 року в задоволенні позову ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовлено. Таким чином, після смерті ОСОБА_4 не має спадкоємців першої черги, які б мали право на спадкове майно. До нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 більше ніхто не звертався.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Заяви про відмову від прийняття спадщини до нотаріуса позивач не подавала. Своїм проживанням разом із спадкодавцем прийняла спадщину, що стверджується довідкою виконкому Сокальської міської ради № 205 від 26.07.1997 р.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 1264 ЦК України позивач відноситься до спадкоємців четвертої черги спадкодавця за давністю проживання, а також відноситься до спадкоємців п'ятої черги згідно ст. 1265 ЦК України. Дані факти стверджуються доданими до справи документами.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки, відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З відповіді Сокальської державної нотаріальної контори вих. №430/02-14 від 11.03.2014 вбачається, що ОСОБА_3 нотаріус видати свідоцтва не може, так як вона не є спадкоємцем першої черги, а є племінницею померлого.

Враховуючи те, що апелянт ОСОБА_2 фактично втратила право претендувати на спадщину, а державний нотаріус відмовляється видавати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 на 1/5 ідеальну частину житлового будинку по АДРЕСА_1 суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що право власності на спадкове майно слід визнати за позивачем у судовому порядку.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки такі є вірними та відповідають нормам як матеріального, так і процесуального права, ґрунтуються на повному та всебічному дослідження поданих суду доказів.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення ухвалене судом на підставі наявних у справі доказів, оцінених судом належним чином кожного окремо на їх достовірність, допустимість та достатність, взаємний зв»язок у їх сукупності, встановлених судом обставин справи. Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних у справі доказів.

З висновками суду слід погодитись, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України. Підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування заочного рішення Сокальського районного суду Львівської області від 30 травня 2014 року відсутні.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п. п. 1,4, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Сокальського районного суду Львівської області від 30 травня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Кабаль І.І.

Мельничук О.Я.