Справа № 645/41/15-ц
Провадження № 2/645/603/15
23 липня 2015 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Горпинич О.В.,
за участю секретаря судового засідання Денісенко О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до Харківської міської ради, третя особа: ОСОБА_2, яким просив визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_3.
В обґрунтування позову посилався на те, що його батько ОСОБА_3 помер 29.10.2006 року. За життя рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.02.2004 року за батьком було визнано право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину однокімнатної квартири АДРЕСА_2. 25.11.2014 року позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на квартиру, але йому було відмолено, оскільки за ОСОБА_3 не було зареєстровано право власності на вищевказане нерухоме майно в Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у вказаний у позові спосіб.
У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просивши про їх задоволення, посилаючись на обставини, викладені у даному рішенні.
Представник Харківської міської ради правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 17.03.2015 року до суду надійшло заперечення проти позову, в якому, посилаючись на положення ч. 1 ст. 182 Цивільного кодексу України та ст.ст. 3, 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, наголосили, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації. Крім того, матеріали справи не містять інформації щодо спадкоємців, які мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_3, а також доказів про відсутність інших спадкоємців за законом чи за заповітом.
З огляду на викладене, Харківська міська рада просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не зявився.
Суд, вислухавши позивача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.02.2004 року за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: м. Харків, бульвар Б. Хмельницького, б. 6, кв. 54.

Рішення набрало законної сили.

ОСОБА_3 помер 29.10.2006 року, про що свідчить свідоцтво про смерть серія 1-ВЛ № 089766, копія якого знаходиться в матеріалах цивільної справи.

Відповідно до частин 1, 2, 4 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Такий порядок реєстрації прав на нерухоме майно передбачений Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Разом з тим, згідно з положеннями ЗУ «Про внесення змін до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1878 від 11.02.2011 року, з 01.01.2013 року державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та обтяження таких прав здійснюють територіальні органи державної реєстрації прав Міністерства юстиції України і державні та приватні нотаріуси. Однак зазначені органи реєстрації наділені повноваженнями здійснювати відповідну реєстрацію прав на нерухоме майно лише за вимогою власника (уповноваженої особи).

Згідно листа за підписом завідувача 12 Харківської державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 пропонувалося звернутися до суду щодо визнання права власності в порядку спадкування на 1/2 частину квартири № 54, розташованої по бульвару Б. Хмельницького, б. № 6 у м. Харкові, після смерті ОСОБА_3, який помер 29.10.2006 року, оскільки відсутня реєстрація права власності на вищевказану квартиру в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (до 01.01.2013 року) або в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (з 01.01.2013 року).

Тобто за ОСОБА_3 рішенням суду визнано право власності на 1/2 квартири № 54 у будинку № 6 по ОСОБА_4 Хмельницькому у м. Харкові, але виникле у нього право власності на нерухоме майно при житті на своє ім'я належним чином не зареєстрував.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ГД № 581283 від 17.11.1957 року.

Згідно відповіді 12 Харківської державної нотаріальної контори після померлого 29.10.2006 року ОСОБА_3, що мешкав по вул. Ощепкова, б. 14/22, кв. 96 в м. Харкові, заведено спадкову справу, що містить заяву від 31.10.2006 року сина спадкодавця ОСОБА_1 про прийняття спадщини. Інші заяви про прийняття або про відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходили. 16.05.2007 року на імя сина спадкодавця ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідченим 12 ХДНК 29.05.1995 року за р.№ 3-2124 від імені ОСОБА_3, що складається з 1/2 частини двокімнатної квартири АДРЕСА_3. На інше спадкове майно свідоцтва не видавались.

У відповідності до приписів ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно приписів ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

Як вбачається з відповіді 12 Харківської державної нотаріальної контори, на заяву позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину на квартиру № 54 у б. № 6 по ОСОБА_4 Хмельницького, ними відмовлено у видачі такого свідоцтва в зв'язку з тим, що відсутні документи, підтверджуючі право власності спадкодавця на спірну квартиру.

Враховуючи, що ОСОБА_1 прийняв спадщину у встановленому законом порядку, однак позбавлений права її оформити у встановленому законом порядку, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання за ним права власності на 1/2 частину кв. №54 у б. № 6 по ОСОБА_4 Хмельницького у м. Харкові в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 29.10.2006 року.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 217, 218, ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Харківської місько ради, тертя особ: ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 29.10.2006 року.

Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, які брали участь у розгляді справи, до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя -