З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Справа №377/486/15-ц
Провадження №2/377/220/15
21 липня 2015 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої - судді Теремецької Н.Ф., при секретарі Прокопенко Р.О., з участю:
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славутичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, розірвання договору та стягнення грошових сум, -
27 квітня 2015 року позивач звернувся до суду з названим позовом до відповідача з вимогами: розірвати договір FR-840-L від 07.12.2014 року, який був укладений між ним та ФОП ОСОБА_2; стягнути з відповідача суму завдатку 3200,00 грн. та додаткову суму у розмірі завдатку 3200 грн., всього 6400,00 грн.; стягнути з відповідача втрати від інфляції у сумі 764,73 грн. та 3% річних за користування коштами у розмірі 37,35 грн..
В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 7 грудня 2014 року за місцем свого проживання уклав з виконавцем зазначений договір та сплатив завдаток, який становив 3200 грн при підписанні договору, а решту грошових коштів у розмірі 2645 гривень він повинен був заплатити після того, як виконавець доставить виріб за місцем його реєстрації. Згідно договору виконавець зобовязався протягом 30 робочих днів з моменту укладення договору передати йому у власність ПВХ конструкцію, а він зобовязаний був заплатити йому решту грошових коштів в сумі 2645 гривень, однак до цього часу свої зобовязання виконавець не виконав, у звязку з чим він вправі вимагати розірвання договору відповідно до ст. 651 ЦК України та ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», повернення завдатку та додаткової суми у розмірі завдатку відповідно до ст. 571 ЦК України, втрат від інфляції та 3% річних за користування грошима відповідно до ст. 625 ЦК України.
Позивач просив задовольнити позов у повному обсязі і пояснив суду, що 7 грудня 2014 року він підписав договір з відповідачем на виготовлення і доставку ПВХ конструкції та встановлення її в квартирі. Того ж дня він сплатив завдаток в сумі 3200 гривень. Згідно договору протягом 30 робочих днів виконавець повинен був виконати свої зобовязання, однак цього не зробив, а він повинен був сплатити йому решту коштів в сумі 2654 гривень. Під час численних переговорів по телефону, в т.ч. особисто з відповідачем, неодноразово було обіцяно доставити конструкцію, визначались конкретні строки, пояснювались причини затримки, однак в результаті свої зобовязання відповідач так і не виконала.
Відповідач належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, однак до суду не зявилась, про причини неприбуття суд не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надала, заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не надіслала, тому за згодою позивача суду ухвалив заочне рішення згідно ст. 224-226 ЦПК України на підставі наявних доказів у справі.
Вислухавши пояснення позивача та перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони уклали Договір FR-840-L від 07 грудня 2014 року, копія якого надана суду.
Згідно умов Договору замовник ОСОБА_1 доручає, а виконавець ФОП ОСОБА_2 зобовязується організувати роботи по виготовленню та передачі у власність замовника ПВХ конструкцій (вироби) по розцінках виконавця (п. 1.1.). Замовник зобовязується оплатити і прийняти готові вироби і роботу згідно умов Договору (п.1.2.). Вартість виробів становить 5845,00 грн. (п. 2.1.). Завдаток 3200,00 грн. (п. 2.2.). Борг до передачі у власність 2654,00 грн. (п. 2.3.). Замовник зобовязується оплатити вартість виробів, що становить 5845,00 грн (п.3.1.). Після виконання п. 3.1. виконавець зобовязується передати у власність замовника виготовлені вироби протягом 30 робочих днів з моменту укладення Договору (п. 3.2.). Зобовязання виконавця по Договору вважаються виконаними в повному обсязі після підписання замовником акта приймання-передачі виробів (п.3.9.). Договір діє з дня підписання до повного виконання сторонами всіх зобовязань. Договір вважається дійсним і таким, що набрав сили, за наявності печатки (п.3.12.).
Фактична оплата завдатку 3200 гривень підтверджена наданим позивачем договором FR-840-L від 07 грудня 2014 року , копія якого долучена до справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.
За правилом ч. 1 ст. 638 цього Кодексу договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.
Відповідно до ч. 1 ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядчик зобовязується збудувати і здати у встановлений строк обєкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобовязується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обовязок не покладається на підрядника, прийняти обєкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.
Відповідно до ч. 4 ст. 882 цього Кодексу передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.
Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 526 цього Кодексу передбачено, що зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 610 цього Кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.
Такий же наслідок порушення зобовязання передбачено ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».
Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Згідно ч. 3 цієї статті у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Беручи до уваги, що відповідачем тривалий час не виконуються зобовязання за договором, що позбавляє позивача матеріального результату, на який він розраховував при його укладенні, суд погоджується з позовом в частині необхідності розірвання договору з підстави його істотного порушення відповідачем.
Відповідно до ч. 1 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання.
Згідно ч. 2 цієї статті якщо не встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
У п. 2.2. Договору чітко зазначена як завдаток сума 3200,00 грн., яка сплачена замовником при укладенні договору.
Крім того, у п. 4.1. Договору передбачено наслідки невиконання замовником п. 3.1. Договору у виді неповернення йому завдатку з посиланням на ч. 1 ст. 571 ЦК України, що свідчить про те, що сплачена замовником при укладенні договору сума 3200,00 гривень є завдатком.
Статтею 571 ЦК України передбачено правові наслідки порушення або припинення зобовязання, забезпеченого завдатком.
Так, згідно ч. 1 цієї статті якщо порушення зобовязання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора.
Якщо порушення зобовязання сталося з вини кредитора, він зобовязаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості.
Оскільки порушення основного зобовязання, забезпеченого завдатком, внесеним боржником, сталося з вини відповідача, який є кредитором у розумінні ст. 571 ЦК України, суд погоджується з доводами позивача, що відповідач повинен повернути йому суму завдатку і додатково сплатити суму у розмірі завдатку, що разом становитиме 6400,00 грн. (3200,00+3200,00=6400,00).
Разом з тим, позовні вимоги в частині стягнення втрат від інфляції на суму 764,73 грн. та 3% річних на суму 37,35 грн. згідно наданого розрахунку суд вважає безпідставними і відхиляє з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення лише грошового зобовязання, яким є зобовязання сплатити гроші.
Оскільки невиконаним зобовязанням є зобовязання виготовити продукцію та виконати роботу, яке не належить до грошових зобовязань, підстав для задоволення позову у цій частині немає.
Виходячи з викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню в частині розірвання договору та стягнення суми завдатку і додатково суми в розмірі завдатку, а в іншій частині задоволенню не підлягають.
Згідно правил ст. 79 і 88 ЦПК України та ст. 1-6 Закону України «Про судовий збір» стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір за кожною з вимог майнового та немайнового характеру на загальну суму 487 грн. 20 коп..
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Розірвати договір FR-840-L від 7 грудня 2014 року, який був укладений між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдаток на суму 3200 гривень та додаткову суму у розмірі завдатку 3200 гривень, всього 6400 гривень.
У задоволенні іншої частини позову відмовити.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь держави судовий збір на суму 487 гривень 20 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повне заочне рішення виготовлено 26 липня 2015 року.
Суддя Н. Ф. Теремецька