РІШЕННЯ

іменем України

25 травня 2015 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Овдієнка В.В.

з участю: секретаря Іванової О.В.

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

представника відповідачки ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

відповідача ФО-П ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_6, Зміївської міської ради Харківської області, Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5, Відділу Держземагентства у Зміївському районі Харківської області про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та вилучення з Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку,

в с т а н о в и в:

08.07.2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, а 09.09.2014 року та 01.12.2014 року з уточненими позовними заявами до ОСОБА_6, Зміївської міської ради Харківської області, Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5, Відділу Держземагентства у Зміївському районі Харківської області про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та вилучення з Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку.

В остаточній редакції позовної заяви пред'явила наступні вимоги: визнати договір оренди земельної ділянки від 02.08.2012 року, який укладено між Зміївською міською радою та ОСОБА_6 та зареєстровано в управлінні Держкомзему у Зміївському районі Харківської області 21.08.2012 року, запис у Державному реєстрі земель №0962 недійсним; вилучити з Державного земельного кадастру кадастровий номер НОМЕР_1 земельної ділянки площею 0,0368 га, яка розташована по АДРЕСА_1; стягнути з відповідачів на її користь витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка, що знаходиться по АДРЕСА_1, про що свідчить державний акт на право приватної власності на землю, який видано Зміївською міською радою народних депутатів 14.11.2001 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 3-793 від 31.10.2001 року, та який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 6552.

Як вбачається з вказаного державного акту площа земельної ділянки становить 0,080 га. Згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки її землеволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_1, та має спільну межу з ВАТ ВКО «Меркурій», яка на плані позначена відрізком АБ.

На земельній ділянці, якою користувалося ВАТ ВКО «Меркурій» знаходився розбірний торгівельний павільйон, про що свідчить план земельної ділянки під будівництво павільйону та рішення Готвальдівської міської ради народних депутатів № 124 від 17.03.1978 року «Про дозвіл будівництва розбірного павільйону».

В подальшому, на підставі договору дарування нежитлової будівлі серії ВАМ № 727977 від 26 травня 2003 року за реєстр. № 3092, ОСОБА_6 набула право власності на нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Зміївської міської ради від 14.03.2007 року 10 сесії 5 скликання припинено право користування ВАТ ВКО «Меркурій» земельною ділянкою по АДРЕСА_1 та надано дозвіл ОСОБА_6 на розробку землеустрою по відведенню вказаної земельної ділянки в оренду для ведення комерційної діяльності.

Як вбачається із плану земельної ділянки під будівництво павільйону, який складено в березні 1978 року, площа земельної ділянки виділеної під будівництво павільйону складає 340 м2, а відстань від павільйону до межі земельної ділянки (А-Б), яка зараз належить їй, повинна становити 4 метри.

Необхідно відмітити, що при будівництві нежитлової будівлі, що належить ОСОБА_6, було здійснено самозахват частини земельної ділянки, яка належить їй (позивачці) на праві приватної власності на підставі державного акту про право приватної власності на землю від 14.11.2001 року. Тобто, частина будівлі відповідача розміщена незаконно на її ділянці, тому що будівництво здійснено на земельній ділянці не відведеній для цієї мети. А отже це самовільне будівництво.

02.08.2012 року між Зміївською міською радою та ОСОБА_6 було укладено договір оренди земельної ділянки.

Зазначений договір зареєстровано в управлінні Держкомзему у Зміївському районі Харківської області 21.08.2012 року, запис у Державному реєстрі земель №0962. Згідно з вказаним договором ОСОБА_6 є користувачем забудованої земельної ділянки загальною площею 0,0368 га, у тому числі 0,0224 га - капітальна одноповерхова будівля, 0,0018 га - тимчасова, 0,0126 га - під проїздами, проходами, площадками для обслуговування нежитлової будівлі (магазину), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Як вбачається з договору дарування від 26.08.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Трубніковою В.В., реєстр №8092, зареєстрованого в КП «Зміївське БТІ», що підтверджується даними витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.05.2004 року, на підставі якого ОСОБА_6 належить нежитловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Площа нежитлової будівля літ. А (цегла) становить 190,2 кв.м.

Тобто у вказаних документах вбачається протиріччя в розмірі забудованої земельної ділянки, яка надана в користування ОСОБА_6

Для отримання земельної ділянки в оренду ОСОБА_6 було замовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення комерційної діяльності із земель Зміївської міської ради у Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5

Як вбачається з самого проекту землеустрою, його було виготовлено в 2008 році, але не зрозуміло ким: чи ОСОБА_5 чи головним спеціалістом фірми «Промінь» (про що є відмітка на титульному листі проекту).

При цьому, необхідно зазначити, що зі слів матері ОСОБА_6 - ОСОБА_9, проект виготовляв взагалі інший спеціаліст, а саме ОСОБА_10, який начебто є працівником фірми «Промінь», а сама замовниця ОСОБА_6 взагалі не була присутня при складанні даного документа, в тому числі і при перенесенні в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки, яка надається в оренду.

Хоча, як вбачається з акту перенесенні в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки, яка надається в оренду комісія у складі голови Зміївської міської ради ОСОБА_11, землевпорядника Зміївської міської ради ОСОБА_12, виконавця робіт ОСОБА_5 та замовника ОСОБА_6 в присутності сусідніх землекористувачів провела роботу по перенесенню в натурі меж земельної ділянки, яка надається ОСОБА_6 в оренду. Із змісту даного акту не вбачається коли саме (число, місяць та рік) його було складено. Крім того, вона взагалі не була присутня при цьому, їй ніхто не повідомляв про час та місце роботи вказаної комісії і більш того, замість неї межу земельної ділянки погоджено ОСОБА_11 - головою Зміївської міської ради та засвідчено його підпис печаткою.

В акті немає будь-яких відміток про те, що вона запрошувалась до участі у перенесенні меж та про те, що вона відмовилась погоджувати межі вказаної земельної ділянки.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 р. № 677 «Про затвердження Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» розробником проекту відведення земельної ділянки є фізична або юридична особа, яка має ліцензію на проведення робіт із землеустрою відповідно до закону (далі - виконавець). Виконавець у встановлений договором строк розробляє проект землеустрою, який включає текстові та графічні матеріали, обов'язкові положення, встановлені завданням на розроблення проекту, інші дані, необхідні для вирішення питання щодо відведення земельної ділянки. Вимоги до складу, змісту та оформлення проекту відведення земельної ділянки встановлюються нормативно-технічною документацією із землеустрою.

Вищевикладене свідчить про невідповідність проекту землеустрою вимогам діючого законодавства України, про порушення її (позивачки) прав землевласника та про незаконність укладання самого договору оренди. І це дає їй підстави для звернення за захистом своїх прав та інтересів до суду з позовом про визнання договору оренди недійсним.

Оскільки орендодавець - Зміївська міська рада передала у користування ОСОБА_6 частину земельної ділянки, яка належить їй на праві приватної власності, то, відповідно, ОСОБА_6 незаконно користується частиною земельної ділянки, яка юридично належить їй, а не Зміївській міській раді.

Тому вважала, що договір оренди земельної ділянки від 02.08.2012 року між Зміївською міською радою та ОСОБА_6 укладено з істотними порушеннями норм чинного законодавства України, внаслідок чого вказаний Договір підлягає визнанню недійсними з моменту укладання.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Частиною другою статті 15 зазначеного Закону України встановлено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У частині першій статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Отже, відсутність у договорах оренди землі хоча б однієї з істотних умов, передбачених частиною першою статті 15 Закону України "Про оренду землі" є підставою для визнання таких договорів оренди недійсними. Зокрема вказаний в договорі об'єкт оренди не відповідає дійсності. Оскільки, фактично Орендодавцем передано в оренду частину земельної ділянки, яка належить їй (позивачці) на праві приватної власності.

Статтею 12 Земельного кодексу України визначено повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, до яких належать, зокрема, розпорядження землями територіальних громад, підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу, інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок та інші.

Як вбачається із вказаної норми права, до повноважень міської ради не входить розпорядження землями, що належать на праві приватної власності фізичним особам.

Чинний Земельний кодекс України встановлює підстави набуття права на землю шляхом передачі ділянок у власність або надання їх у користування (частина друга статті 116). Однак громадяни і юридичні особи не можуть втрачати раніше наданого їм права користування земельною ділянкою.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Такі ж роз'яснення щодо визнання недійсним договорів оренди землі встановлені і в Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.09.2012 року № 10-1391/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм земельного права» .

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" вимоги про визнання правочину недійсним можуть заявлятися як сторонами правочину так і будь-якою заінтересованою особою в разі, якщо таким правочином порушено її права чи законні інтереси.

Під час судового розгляду позивачка ОСОБА_1 та представник позивачки ОСОБА_2 підтримали зазначені позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідачки ОСОБА_6 ОСОБА_3 позов не визнав. В обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що в Зміївському районному суді Харківської області розглядається справа №621/755/13-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про відновлення меж земельної ділянки. По даній справі була проведена судова земельно-технічна експертиза №7827, згідно якої фактична площа земельної ділянки позивачки по цій справі більше на 222 кв. м, ніж це зазначено в Державному акті. У свою чергу фактична площа земельної ділянки відповідача на 8 кв. м менше, ніж це зазначено в договорі оренди. Тому навпаки, позивачка вчинила самовільне захоплення земельної ділянки відповідача та земель запасу територіальної громади м. Зміїв.

Крім того, позивачка не має документів про встановлення в натурі меж своєї земельної ділянки, у якої, також, відсутній і кадастровий номер.

Таким чином, під час підготовки та укладання спірного договору оренди земельної ділянки були прийняті всі необхідні рішення та погодження, будь-яких порушень чинного законодавства не допущено.

Представник відповідача - Зміївської міської ради Харківської області ОСОБА_4 позов не визнав, вказав, що єдиним документом, який було додано позивачкою до свого позову в якості доказу її тверджень, є копія Державного акту на право приватної власності на землю, виданого ОСОБА_1 14.11.2001 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №6552. Державний акт складений за формою старого зразка, затвердженою Постановою КМ України від 24.03.1999 року №440 "Про Порядок подання заяви (клопотання) про продаж земельних ділянок несільськогосподарського призначення та форму державного акта на право власності на землю".

Вказана форма державного акту передбачала внесення до плану зовнішніх меж земельної ділянки, що передається громадянину у власність, лише розмірів таких меж без зазначення геопросторових координат поворотних точок такої земельної ділянки. Саме такі дані має й державний акт, копію якого було надано ОСОБА_1 до свого позову.

Відповідно, з копії державного акту ОСОБА_1 неможливо встановити, яку саме її частину земельної ділянки було незаконно передано в користування ОСОБА_6, безпосередньо підтвердити факт такої незаконної передачі.

Будь-яких інших доказів, які хоча-б опосередковано підтвердили позовні вимоги ОСОБА_1, позивачкою до свого позову надано не було.

Укладання договору оренди земельної ділянки площею 0,0368 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 2 серпня 2012 року між Зміївською міською радою та ОСОБА_6 відбувалось у строгій відповідності до вимог чинного законодавства. Прав та інтересів будь-яких осіб при такому укладанні не порушувалось.

Для погодження меж земельної ділянки, яка була передана в користування ОСОБА_6, за договором оренди земельної ділянки від 02 серпня 2012 року, ОСОБА_1 неодноразово запрошувалась як самою ОСОБА_6, так безпосередньо і Зміївською міською радою, проте ОСОБА_1 від такого погодження постійно відмовлялась. Так, листом від 08 липня 2010 року ОСОБА_1 повідомила Зміївську міську раду про підстави такої відмови. Зокрема, ОСОБА_1 як на підставу відмови у підписанні акту погодження меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 посилається на те, що згідно матеріалів поквартальної зйомки земельна ділянка ОСОБА_1 складає 22,30 м, а фактично - 20,50 м. Також, ОСОБА_1 в своєму вказаному листі жодними чином не вказує на те, що запропонований проект відведення земельної ділянки ОСОБА_14 містить будь-які порушення прав ОСОБА_1 в частині захоплення частини її земельної ділянки.

Відповідач ФО-П ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що він виготовляв технічну документацію, необхідну для укладення договору оренди земельної ділянки ОСОБА_6 У складеній ним технічній документації відображені відомості, що відповідають фактичним обставинам. Підстав для визнання договору оренди земельної ділянки недійсним він не вбачає.

Представник відповідача - відділу Держземагентства у Зміївському районі Харківської області в судове засідання не з'явився. Представники відділу неодноразово направляли до суду заяви з проханням розглядати справу за їх відсутністю.

Вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Спірним є договір оренди земельної ділянки від 02.08.2012 року, укладений між Зміївською міською радою Харківської області, в особі міського голови ОСОБА_11, що діє на підставі Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", повноваження якого підтверджуються рішенням 1 сесії 6 скликання Зміївської міської ради від 12.11.2010 року, та ОСОБА_6, відповідно до якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування нежитлової будівлі (магазину), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 0,0368 га - забудовані землі, у тому числі: 0,0224 га - капітальна одноповерхова будівля, 0,0018 га - тимчасова, 0,0126 га - під проїздами, проходами, площадками для обслуговування нежитлової будівлі (магазину). (т. 1 а. с. 8-10,105-107).

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 22.11.2014 року вбачається, що прізвище ОСОБА_6 після реєстрації шлюбу - ОСОБА_6. (т. 1 а. с. 222).

За змістом ч. ч. 1-5 ст. 203 ЦК України для чинності правочину необхідно додержання таких загальних вимог: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 15 Закону України "Про оренду землі" встановлено істотні умови договору оренди землі, до яких відносяться: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

У разі якщо договором оренди землі передбачено здійснення заходів, спрямованих на охорону та поліпшення об'єкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи.

Договір оренди може передбачати надання в оренду декількох земельних ділянок, що перебувають у власності одного орендодавця (а щодо земель державної та комунальної власності - земельних ділянок, що перебувають у розпорядженні одного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування).

Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 204 ЦК України закріплено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідність спірного договору оренди земельної ділянки вимогам зазначених вище нормативних актів підтверджується наступними письмовими доказами:

- даними рішення Зміївської міської ради від 14.03.2007 року про надання дозволу ОСОБА_6 на розробку проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки в оренду для ведення підприємницької діяльності, а саме обслуговування магазину (т. 1 а. с. 14);

- даними проекту землеустрою, складеного СПД-ФО ОСОБА_5, затвердженого рішенням Зміївської міської ради від 01.06.2012 року №14 (т. 1 а. с. 23-35, 77-104);

- даними акту перенесення в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки та акту прийому-передачі земель від 27.08.2012 року (т. 1 а. с. 10-13, 108-112).

- даними запису про державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, від 21.08.2012 року №000089. (т. 1 а. с. 131).

Що стосується доводів позивачки про наявність порушень її права власності на земельну ділянку внаслідок укладання зазначеного договору, то вони не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та не підтверджені належними доказами.

Так, 14.11.2001 року Зміївською міською радою був виданий Державний акт серії НОМЕР_3, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №6552, згідно з яким ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №3-793 від 31.10.2001 року належить земельна ділянка, яка розташована по АДРЕСА_1 (т. 1 а. с. 7, 132-147).

Право ОСОБА_1, як спадкоємиці ОСОБА_15, на отримання державного акта на право власності на земельну ділянку передбачено пунктом 1 Перехідних положень Земельного кодексу України, згідно з яким рішення про передачу громадянам безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26.12.1992 року №15-92 "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Відомості наявної в матеріалах справи копії технічного звіту до видачі Державного акта НОМЕР_4 на право власності на землю, виданого ОСОБА_1, свідчать про те, що Державний акт на право власності на земельну ділянку був виданий за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Водночас, відсутні документи, якими підтверджується перенесення вказаної земельної ділянки в натуру (на місцевість) та приймання-передачі цієї ділянки ОСОБА_1; кадастровий номер зазначеній земельній ділянці не присвоєно.

Відповідно до ч. 4 ст. 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Оскільки позивачкою ОСОБА_1 не надано доказів встановлення на місцевості межі її земельної ділянки з боку земельної ділянки, щодо якої укладено спірний договір оренди, та присвоєння їй кадастрового номера, немає підстав вважати належну їй земельну ділянку сформованою та відсутні підстави для тверджень, що з боку землекористувача ОСОБА_6 є порушення прав землевласника ОСОБА_1

Позивачка ОСОБА_1 безпідставно стверджує, що Зміївський міський голова ОСОБА_11 не мав права підписувати погодження меж земельної ділянки ОСОБА_6 замість неї, оскільки ОСОБА_1 запрошувалася для участі в погодженні меж землекористування ОСОБА_6, але відмовилася від цього, що підтверджується її письмовою заявою від 08.04.2010 року. (т. 1 а. с. 47). Саме у зв'язку з відмовою ОСОБА_1 під підписання акту перенесення земельної ділянки на місцевість, зазначений акт був підписаний Зміївським міським головою, що не суперечить діючому законодавству.

Судом перевірені та не знайшли підтвердження доводи позивачки щодо збільшення площі належної позивачці нежитлової будівлі зі 190,2 кв.м., як зазначено в договорі дарування, до 0,0224 га, як зазначено в договорі оренди земельної ділянки.

Як зазначено в листі КП "Зміївське ЬТІ" №1428 від 01.04.2015 року, загальна площа будівлі за адресою: АДРЕСА_1, на час реєстрації складала 190,2 кв.м., станом на 24.02.2000 року - 190,2 кв.м., і залишалася незмінною на час дарування у 2003 році. Матеріали стін не змінювалися, зовнішні розміри нежитлової будівлі залишилися без змін. (т. 2 а. с. 46).

Крім того, порівняльний аналіз зазначених документів свідчить про відсутність суперечностей щодо площі будівлі, оскільки 190,2 кв.м. - це загальна площа приміщень будівлі, а 0,0224 га - це площа земельної ділянки під цією будівлею.

Таким чином, відсутні підстави для тверджень про зміщення межі землекористування внаслідок збільшення площі забудови.

Відсутність порушення права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з боку відповідачів підтверджується і даними обстеження земельної ділянки від 30.10.2012 року , а також висновком судової земельно-технічної експертизи №7827 від 28.01.2015 року у справі №621/755/13-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про відновлення меж земельної ділянки, згідно з яким фактична площа земельної ділянки ОСОБА_1 перевищує площу, зазначену в Державному акті на право власності на земельну ділянку. (т. 2 а. с. 7-19, 45).

Оскільки немає доказів порушення права власності ОСОБА_1 на її земельну ділянку, відсутні підстави вважати, що Зміївська міська рада, укладаючи спірний договір оренди, розпорядилася земельної ділянкою, частина якої не є власністю територіальної громади.

Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачкою ОСОБА_1 та її представником ОСОБА_2 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вимог про визнання спірного правочину недійсним.

Виходячи з безпідставності вимог про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, не підлягає задоволенню і вимога про вилучення з Державного земельного кадастру кадастрового номеру НОМЕР_1 земельної ділянки площею 0,368 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1

За таких обставин, у задоволенні позову належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 15, 57, 60, 61, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_6, Зміївської міської ради Харківської області, Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5, Відділу Держземагентства у Зміївському районі Харківської області: про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 02.08.2012 року, укладеного між Зміївською міською радою Харківської області та ОСОБА_6, зареєстрованого в управлінні Держкомзему у Зміївському районі Харківської області 21.08.2012 року, запис у Державному реєстрі земель №0962; про вилучення з Державного земельного кадастру кадастрового номеру НОМЕР_1 земельної ділянки площею 0,368 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми під час проголошення рішення, - в той самий строк з дня отримання його копії.

Головуючий: