Справа № 466/1936/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 липня 2015 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді Зими І.Є.

при секретарі Шутяк З.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Львівський регіональний центр «Захід-Авто», ТзОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» про визнання угоди недійсною, стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди -

у с т а н о в и л а :

13 березня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив та остаточно просить суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір фінансового лізингу № 00054 від 02.012.2014р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» та ОСОБА_1, стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» та Дочірнього підприємства «Львівський регіональний центр «Захід - Авто» 20 000 грн. матеріальної шкоди, та стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» та Дочірнього підприємства «Львівський регіональний центр «Захід - Авто» 5000,0 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 02.12.2014р., бажаючи придбати автомобіль економ класу знайшов в Інтернеті оголошення про продаж «ЗахідАвто» нового автомобіля Geely Emgrand 7 2013р. вартістю 99 999,0 грн. Зателефонувавши за телефоном, вказаним у даному оголошенні дізнався, що для укладення договору на придбання авто слід прибути в офіс фірми за адресою: м. Львів, вул. Коцюбинського 1. За вказаною адресою особа, яка там знаходилася підтвердила, що дійсно згаданий автомобіль продається та коштує саме 99 999,0 грн., проте позивач повинен терміново сплатити завдаток в розмірі 20000,0 грн. і невідкладно підписати договір купівлі- продажу, оскільки є інші бажаючі придбати на таких умовах автомобіль. Будучи впевненим у тому, що підписує договір купівлі продажу автомобіля, позивач поставив свій підпис під ним, та сплатив завдаток в розмірі 20000,0 грн. Проте згодом прочитавши вдома текст договору позивач зрозумів, що уклав не договір купівлі продажу, а договір фінансового лізингу № 00054 від 02.12.2014р. (надалі - ОСОБА_2), вартість автомобіля була не 99 999,0 грн., а 200 000,0 грн., а фірма, яка уклала договір була не ЗахідАвто, а ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс», а в самому договорі навіть чітко не описано автомобіль, який він придбаває.

Повторно зателефонувавши по вказаному в оголошенні номеру телефону жінка, яка відповіла на дзвінок повідомила, що якщо він чимось невдоволений, то може розірвати договір, проте 20000,0 грн. йому ніхто не поверне.

У звязку і наведеним та тим, що укладення договору супроводжувалося грубими порушеннями прав споживача, останній змушений звернутись до суду.

В судовому засіданні позивач, та його представник ОСОБА_3, позовні вимоги підтримали, посилаючись на уточнені позовні вимоги. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача дочірного підприємства «Львівський регіональний центр «Захід Авто» в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог в частині солідарного стягнення з відповідачів матеріальної та моральної шкоди.

Представник відповідача ТзОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про дату та час розгляду справи в суді.

Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що між ОСОБА_1 та ТзОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» було укладено договір фінансового лізингу за № 00054. Предметом лізингу по даному Договору був автомобіль Geely Emgrand EC-7 Basic. Як вбачається з Інтернет- оголошення вартість вказаного автомобіля становить 99 999 грн. У договорі, який був підписаний позивачем ціна товару зазначено 200 000 грн.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги).

Також згідно ч. 7 ст. 15 зазначеного закону, у разі коли надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника (виконавця, продавця) спричинило придбання продукції, яка не має потрібних споживачеві властивостей, - споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування завданих йому збитків.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця).

У судовому засіданні встановлено, що в інтернет -оголошенні про продаж автомобіля розміщено недостовірну інформацію, а саме про його вартість (в оголошенні вказано, що він коштує 99 999,0 грн., а в договорі 200 000,0 грн.) а також його продавця (в оголошенні продавець «ЗахідАвто», в договорі ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс»). Дану обставину підтвердили в судовому засіданні допитані в якості свідків ОСОБА_4, що був разом з позивачем при укладенні договору та дружина позивача ОСОБА_5 Так, остання повідомила, що вони з чоловіком мали намір придбати автомобіль за оголошенням, яке він знайшов в інтернеті. Їм пояснили, що в загальному вартість авто буде складати 99 999 грн. , оскільки проходить акція, а завдаток становить 20 000 грн., які треба внести при підписанні угоди. Саме на таких умовах вони і були згідні придбати товар.

У звязку із вищенаведеним, розміщена відповідачем дочірним підприємством «ЛРЦ «Захід - Авто» в електронному повідомленні недостовірна інформація порушила права ОСОБА_1, як споживача, та призвела до укладення договору, який він не бажав укладати.

Згідно із ст. 202 ЦК України укладений позивачем ОСОБА_2 є правочином.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, що врегульовано ч. 3 вказаної статті.

Частина 1 ст. 215 ЦК України визначає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Викладені вище обставини свідчать про те, що при укладенні оспорюваного Договору фінансового лізингу волевиявлення позивача не відповідало його внутрішній волі, оскільки він був абсолютно переконаний, що укладає договір купівлі продажу. Частиною 1 ст. 229 ЦК України врегульовано, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Враховуючи обставини, що склались, з підстав ст. 229, 215,203 ЦК України суд вважає підставними вимоги позивача щодо визнання угоди недійсною. Відтак, в порядку застосування наслідків недійсності правочину до стягнення з ТзОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» в користь ОСОБА_1 підлягає сплачені ним кошти у розмірі 20000 грн.

Жодних даних про те, що між позивачем та відповідачем ДП « Львівський регіональний центр « Захід-авто» існували договірну відносини суду не надано.

У відповідності до ст. 23, 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішенями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 ст.1167 ЦК України.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Щодо стягнення з солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_1 моральної шкоди , то суд вважає, що у даній позовній вимозі слід відмовити за безпідставністю, оскільки суду не представлено жодних доказів на підтвердження такої.

Керуючись ст. ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, ст. 8, 10, 11, 57, 58, 60, 88, 209, 212, 215 ЦПК України, ст.ст. 4, 15, Закону України «Про захист прав споживачів» суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсним договір фінансового лізингу № 00054 від 02.12.14 р., укладений між ТзОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» та ОСОБА_1.

Стягнути з ТзОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» в користь ОСОБА_1 20000 грн. в порядку застосування наслідків недійсності правочину.

Стягнути з ТзОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» в користь держави 243грн. 60коп. судового збору.

В решті вимог відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя: ОСОБА_6