Провадження №2/200/3796/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

05 лютого 2015 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Шевцової Т.В.

при секретарі - Южаковій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_1, треті особи Управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської міської ради, Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області про відшкодування матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Дніпропетровська міська рада звернулась до суду з позовною заявою та просила стягнути з ОСОБА_1 на відшкодування матеріальних збитків 18 737,11 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що Управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської міської ради є самостійним виконавчим органом міської ради та діє на підставі Положення про управління. 03.05.2001 року розпорядженням міського голови на посаду начальника Управління призначений ОСОБА_1, який звільнений 16.08.2013 року.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом. Посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Згідно із ст. 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" джерелом формування фонду оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування є місцевий бюджет.

Умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" дія Закону України "Про державну службу" поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Питання оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування врегульовано Постановою Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" від 09.03.2006 № 268, з наступними змінами та доповненнями.

Відповідно до п. 1, п.п. З п. 2, п. 6 Постанови умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються органом місцевого самоврядування виходячи з умов оплати праці, встановлених для державних службовців відповідних категорій і схем посадових окладів.

Керівники відповідних органів місцевого самоврядування мають право, у межах затвердженого фонду оплати праці, надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника.

Преміювання керівників органів виконавчої влади та інших органів, їх заступників, встановлення їм надбавок, передбачених Постановою КМУ № 268 від 09.03.2006, надання матеріальної допомоги здійснюється у порядку та розмірі, установлених цією Постановою, у межах затверджених видатків на оплату праці. Рішення про зазначені виплати приймається органом вищого рівня.

Криворізькою об'єднаною державною фінансовою інспекцією державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області, відповідно п.6.3.2.1 плану роботи Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області на І квартал 2013 року, проведено планову ревізію фінансово - господарської діяльності Управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської міської ради за період 2010 - 2012 роки.

Ревізією дотримання законодавства Управлінням праці та соціального захист' населення Дніпропетровської міської ради встановлено, що за період з 01.01.2012 по 31.12.2012 необгрунтовано витрачено бюджетних коштів на загальну суму 18737, 11 грн. по КФК 010116. загальний фонд, КЕКВ 1111, за 2012 рік, внаслідок нарахування та виплати матеріальної допомоги начальнику Управління ОСОБА_1, заступникам ОСОБА_2, ОСОБА_3 (з них матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань на суму 16084, 11 грн., без рішення органу вищого рівня, що є порушенням п. 1 ст. З, п. 1, 8 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996- XIV, п.6 постанови КМУ № 268 від 09.03.2006 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів", п. 5.2 Положення про порядок та умови преміювання та матеріального заохочення працівників Управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської міської ради, затвердженого наказом Управління від 09.01.2007 №2.

Операцію з виплати матеріальної допомоги без рішення органу вищого рівня відображено в меморіальному ордері №5 "Зведення розрахункових відомостей із заробітної плати та стипендій за травень, липень, серпень, вересень 2012 року за дебетом рахунку 802 "Видатки з місцевого бюджету на утримання установи та інші заходи" та кредитом рахунку 661 "Розрахунки із заробітної плати".

Внаслідок переплати заробітної плати, зайво проведено нарахувань на заробітну плату та перераховано єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 6782,83 грн. за травень-вересень 2012 року КФК 010116, загальний фонд, КЕКВ 1120, що є порушенням п. 1 ст. 4, п. 5 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-УІ.

Таким чином, внаслідок вищезазначеного, міському бюджету завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 6782,83 грн.

Операції з зайвого перерахування внесків до державних цільових фондів по бухгалтерському обліку відображені в меморіальних ордерах №5 зведення розрахункових відомостей із заробітної плати та стипендій" за травень-вересень 2012 року за дебетом рахунку 802 "Видатки з місцевого бюджету на утримання установи та інші заходи" та кредитом рахунку 651 "Розрахунки з пенсійного забезпечення".

Внаслідок допущених порушень, у формі №2 "Звіт про виконання загального фонду кошторису установи" за 2012 рік касові та фактичні видатки завищені за КЕКВ 1111 "Заробітна плата" на суму 18737, 11 грн., за КЕКВ 1120 "Нарахування на заробітну плату" на суму 6782,83 грн., що є порушенням п.1.2. Порядку складання фінансової та бюджетної звітності розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.01.2012 № 44. В ході ревізії порушення не відшкодовано.

В період 01.01.2012 по 31.12.2012, Управління очолював ОСОБА_1. Винність дій ОСОБА_4 підтверджена вироком Кіровського районного суду міста Дніпропетровська по кримінальній справі №203/2660/13к (провадження № 1/КП/0203/149/2013).

Відповідно до ст.74 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами. Підстави, види і порядок відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Конституцією, цим та іншими Законами.

Згідно ст. 77 цього Закону шкода, заподіяна юридичним і фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету, а в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності посадових осіб місцевого самоврядування - за рахунок їх власних коштів, в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю, з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

За ст. 24 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" матеріальна шкода, завдана територіальній громаді незаконними рішеннями сільських , селищних, міських голів, голів районних у місті, районних та обласних рад, їх заступників, керівників управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів місцевого самоврядування, діями чи бездіяльністю посадових осіб місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується за рахунок місцевого бюджету в порядку, встановленому законом. Сільські, селищні, міські, районні у місті, районні та обласні ради, сільській, селищний, міській голова, голова районної у місті, районної та обласної ради мають право зворотної вимоги(регрессу) до посадової особи місцевого самоврядування, яка заподіяла шкоду територіальній громаді, у розмірах і порядку, визначених законами України та статутами територіальних громад, прийнятими відповідно до законів України.

Таким чином, право на пред'явлення вимог до посадової особи місцевого самоврядування, яка заподіяла шкоду територіальній громаді, надано сільським, селищним, міським, районним у місті, районним та обласним радам, сільським, селищним, міським головам, головам районної у місті, районної та обласної ради, до яких відноситься Дніпропетровська міська рада, у зв'язку з чим і звернулись до суду з цим позовом.

В судове засідання представник позивача надала заяву про розгляд справи без фіксації процесу технічними засобами, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач та третя особа2 в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Представник третьої особи1 в судове засідання надав заява про розгляд справи без його участі, не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що розпорядженням міського голови №98рк від 03.05.2001 року ОСОБА_1 призначено на посаду начальника Управління праці та соціального захисту населення міської ради.

Актом ревізії фінансово-господарської діяльності Управління праці та соціального захисту населення ЛМР за період 2010-2012 рр., встановлено, що керівнику управління та його заступникам з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року необґрунтовано виплачено матеріальну допомогу на суму 18 737,11 грн., без рішення органу вищого рівня, що є порушенням порушенням п. 1 ст. З, п. 1, 8 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996- XIV, п.6 постанови КМУ № 268 від 09.03.2006 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів", п. 5.2 Положення про порядок та умови преміювання та матеріального заохочення працівників Управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської міської ради, затвердженого наказом Управління від 09.01.2007 №2.

Факт неправомірності дій відповідача підтверджується копією винесеного ним наказу №149 від 09.08.2012 року про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та додатком до нього.

Вироком Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21.10.2013 року ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.28. ч.2 ст.366 КК України та призначено покарання в порядку ст..70 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі, з конфіскацією майна та позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих, адміністративно-господарських повноважень на підприємствах, установах, організаціях незалежно від форм власності на строк 3 роки.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірним рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" матеріальна шкода, завдана територіальній громаді незаконними рішеннями сільських , селищних, міських голів, голів районних у місті, районних та обласних рад, їх заступників, керівників управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів місцевого самоврядування, діями чи бездіяльністю посадових осіб місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується за рахунок місцевого бюджету в порядку, встановленому законом. Сільські, селищні, міські, районні у місті, районні та обласні ради, сільській, селищний, міській голова, голова районної у місті, районної та обласної ради мають право зворотної вимоги (регресу) до посадової особи місцевого самоврядування, яка заподіяла шкоду територіальній громаді, у розмірах і порядку, визначених законами України та статутами територіальних громад, прийнятими відповідно до законів України.

Враховуючи, що матеріальна шкода завдана місцевому бюджету з винної поведінки відповідача, що встановлено вироком суду та підтверджено зібраними та дослідженими доказами у справі, позовні вимоги слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно ст. 88 ЦПК України, судовий збір слід віднести за рахунок відповідача, стягнувши його на користь держави, оскільки місцева рада була звільнення від його сплати при подачі позову до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3, 10, 11, 57-60, 88, 169, 197, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_1, треті особи Управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської міської ради, Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Дніпропетровської міської ради на відшкодування матеріальної шкоди 18 737,11 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська.

Заочне рішення може бути переглянуто судом що його постановив за письмовою заявою відповідача котра може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Суддя Т.В.Шевцова