Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/5707/13-ц Головуючий у 1-й інст. Снігір В.М.
Категорія 27 Доповідач Широкова Л. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Широкової Л.В.,

суддів Борисюка Р.М., Галацевич О.М.,

при секретарі судового

засідання Мишаковській В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03 червня 2014 року

по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з даним позовом, обґрунтовуючи його тим, що за кредитним договором б/н укладеним 09.02.2006 року між банком та ОСОБА_2, останній отримав кредит у сумі 3000,00 грн. на платіжну картку зі сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Посилаючись на те, що боржник не виконав належним чином свої кредитні зобов'язання, в результаті чого утворилась заборгованість у сумі 25113,47 грн., банк просив суд стягнути з останнього вказану суму боргу та судові витрати.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03 червня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 25113,47 грн. заборгованості за кредитним договором від 09 лютого 2006 року. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове, яким позов ПАТ КБ «Приватбанк» залишити без задоволення.

На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що борг ним повністю погашений, тому нарахування процентів здійснено безпідставно.

Крім того, Умови та правила надання банківських послуг він не підписував.

Також вважає, що банком пропущено строк звернення до суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позов ПАТ КБ «Приватбанк», суд виходив з того, що ОСОБА_2 не звернувся до банку із заявою про припинення дії договору та закриття карткового рахунку, продовжував нею користуватися, тому договір автоматично пролонговано і строк його дії не закінчився.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦПК України).

Статтями 530 та 626 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, а якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України визначено, що у разі несвоєчасного повернення суми позики, позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, 09.02.2006 року між сторонами по справі було укладено договір про відкриття карткового рахунку та обслуговування кредиту, згідно якого ОСОБА_2 отримав кредитну картку на 3000,00 грн., при умові сплати 3 % на місяць з розрахунку 360 днів у році за користування кредитом (а. с. 8).

Відповідно до п. 6.5 вказаного договору останній зобов'язаний погасити заборгованість по кредиту в повному обсязі, сплатити нараховані за весь період відсотки та комісію. Пунктом 8.6 передбачено, що в разі невиконання чи неналежного виконання умов договору клієнт повинен сплати штраф.

Свої зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі ОСОБА_2 не виконав, у результаті чого станом на 31.07.2013 року утворилася заборгованість у сумі 25113,47 грн., з яких: 4992,09 грн. - заборгованість за кредитом, 18449,31 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, штрафи - 500,00 грн. (фіксована частина) та 1172,07 грн. (процентна складова).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_2, вказує на те, що позивач пропустив строк позовної давності.

Колегія суддів вважає, що такі доводи останнього є обґрунтованими.

Так, ст. 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Вищевказане узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, яка відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів.

Крім того, пунктами 3.1.1 та 5.4 Правил користування платіжною карткою передбачено, граничний строк дії картки (місяць і рік) указаний на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці.

Як вбачається з оглянутої у суді апеляційної інстанції банківської картки відповідача, копія якої знаходиться у матеріалах справи( а.с..77), строк дії даної картки закінчився у січні 2009 року. Доказів, які свідчили про видачу іншої картки відповідачу, позивачем суду не надано. Відтак, останнім пропущений строк звернення до суду із вищевказаним позовом.

Тому, судова колегія приходить до висновку про скасування оскаржуваного рішення суду та відмову у задоволенні позову у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03 червня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: