Провадження № 2/760/4730/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 липня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді - Букіної О.М.
при секретарі - Назарчук Н.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення коштів, -
Позивач посилається, що в порушення умов договору, позивачу вироби відповідачем передані в строк не були.
Враховуючи вищевикладене, а також п.4.2. Договору, яким передбачено, що в разі невиконання виконавцем п.3.1 за його провини він зобов'язується сплатити неустойку у розмірі 0,1% від вартості договору за кожен день прострочки, позивач просила позов задовольнити.
Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила суд його задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд до відома не поставила.
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд за згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно п.3.2. Договору, після виконання пункту 3.1. виконавець зобов'язаний передати у власність замовника виготовлені вироби протягом 30 робочих днів з моменту укладання договору.
Так, ФОП «ОСОБА_2» свої зобов'язання за договором неналежним чином не виконала та зазначені в договорі вироби в строк, відповідачем позивачу передані не були.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, а відповідач, всупереч умовам договору, не передав вироби в строк, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання.
Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Відповідач, не передавши у вказаний в договорі строк вироби, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Відповідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Враховуючи те, що 15.02.2015 року між ОСОБА_1 та ФОП «ОСОБА_2» було укладено договір BQ - №360 L індивідуальний номер замовлення №87, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання цього договору.
Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.
Частиною 4 ст. 60 ЦПК визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суду не надано доказів того, що ФОП «ОСОБА_2» передала у власність позивача виготовлені вироби згідно умов договору.
Також, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суму пені за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором, що передбачено п.4.2. договору за період з 31.03.2015 р. по 22.05.2015 р.
Як вбачається з п. 3.2. Договору, відповідач зобов»язяний був передати позивачу товар протягом 30 робочих днів з моменту укладання договору, тобто до 30.03.2015 року.
Разом з тим, свої зобов»язання не виконав.
Відповідно до п.4.2 Договору, за невиконання п.3.2 Договору, виконавець зобов»язаний виплатити неустойку у розмірі 0,1 % від вартості даного Договору за кожен робочий день прострочення.
При цьому, суд звертає увагу позивача, що ним помилково визначено розмір пені, виходячи з календарних днів, а не робочих, як передбачено умовами Договору, а тому вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню частково.
З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь держави також підлягає судовий збір у розмірі 243,60 грн.
Керуючись ЗУ «про захист прав споживачів», ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610, 625, 638, 651 ЦК України, статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємець ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення коштів, задовольнити частково.
Розірвати Договір ВQ № 360 L (Індивідуальний номер замовлення 87) від 15.02.2015 року укладений між ОСОБА_1 та Фізичною особою підприємець ОСОБА_2.
Стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 243, 60 грн.
В іншій частині позову, відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом 10 днів з моменту проголошення рішення.

Суддя: