Справа № 530/700/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
07.08.2015 року місто Зіньків
Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Должко С.Р. при секретарі Кравченко М.О.. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Зіньків цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Банк "ОСОБА_2 та Кредит" про стягнення заборгованості, -
ОСОБА_1 звернулася до Зіньківського районного суду Полтавської області з позовом до Публічного акціонерного товаристваОСОБА_2 та Кредит про про стягнення заборгованості.
З позову вбачається, що, 21 листопада 2014 р. між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір № 331832/249934/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 5 міс. В національній валюті.
Відповідно до п. 1 договору Вкладник (Позивач) вносить, а ОСОБА_2 (Відповідач) приймає грошові кошти в національній валюті на Вкладний рахунок в сумі 500,00 (пятсот гривень) на строк з «21» листопада 2014р. по «21» квітня 2015р.
Згідно п. 4 зазначеного Договору Вкладник має право неодноразово поповнювати Вклад протягом всього строку.
Так, 21 листопада 2014р. позивачем, ОСОБА_1, було внесено через касу банку 500,00 грн., згідно копії квитанції від 21.11.2014р. Крім цього, зазначений Вклад поповнювався через касу Відповідача:
1. 16.12.2014 р. на суму 2500,00 грн. (копія квитанції від 16.12.2014р. );
2. 12.01.2015р. на суму 3500,00 грн. (копія квитанції від 12.01.2015р. );
3. 29.01.2015р. на суму 1300,00 грн. (копія квитанції від 29.01.2015р. );
Крім цього, через систему інтернет-банкінг позивачем було внесено ще грошові кошти в розмірі 700,00 грн., в результаті чого загальна сума вкладу становила 8500,00 грн..
21.04.2015р., в день закінчення строку Вкладу, позивачем було подано Відповідачу заяву про повернення Вкладу (копія заяви від 21.04.2015р. з відміткою банку додано). Додатково у філії Відповідача ОСОБА_1 запропонували типову заяву про відміну пролонгації.
Незважаючи на закінчення строку Вкладу, Відповідачем в порушення умов Договору не було повернуто Вклад в розмірі 8500,00 грн..
21 листопада 2014р. позивачем, ОСОБА_1, було укладено з Відповідачем також договір про банківський строковий вклад (депозит) № 331832/249904/5-14 .
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, послалася на обставини викладені в позовній заяві, представник відповідача публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 та Кредит в судові засідання 21.05.2015 року, 22.07.2015 року, 07.08.2015 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив i не надав суду заперечень щодо позову, тим самим не скористався своїм процесуальним правом та не виконав своїх процесуальних обовязків.
Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 та Кредит про стягнення заборгованості підлягають до задоволення з наступних підстав.
Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.
Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.
Судом встановлено, що 21 листопада 2014 р. між позивачем та підповідачем було укладено Договір № 331832/249934/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 5 міс. в національній валюті.
Відповідно до п. 1 договору Вкладник (Позивач) вносить, а ОСОБА_2 (Відповідач) приймає грошові кошти в національній валюті на Вкладний рахунок в сумі 500,00 (пятсот гривень) на строк з «21» листопада 2014р. по «21» квітня 2015р..
Згідно п. 4 зазначеного Договору Вкладник має право неодноразово поповнювати вклад протягом всього строку.
Так, 21 листопада 2014р. позивачем, ОСОБА_1, було внесено через касу банку 500,00 грн., згідно копії квитанції від 21.11.2014р. Крім цього, зазначений Вклад поповнювався через касу Відповідача: 16.12.2014 р. на суму 2500,00 грн. (копія квитанції від 16.12.2014р. ); 12.01.2015р. на суму 3500,00 грн. (копія квитанції від 12.01.2015р. ); 29.01.2015р. на суму 1300,00 грн. (копія квитанції від 29.01.2015р. ).
Крім цього, через систему інтернет-банкінг позивачем було внесено ще грошові кошти в розмірі 700,00 грн., в результаті чого загальна сума вкладу становила 8500,00 грн..
21.04.2015р., в день закінчення строку Вкладу, позивачем було подано Відповідачу заяву про повернення Вкладу (копія заяви від 21.04.2015р. з відміткою банку додано). Додатково у філії Відповідача ОСОБА_3 запропонували типову заяву про відміну пролонгації (копія заяви від 21.04.2015р. додано).
Незважаючи на закінчення строку Вкладу, Відповідачем в порушення умов Договору не було повернуто Вклад в розмірі 8500,00 грн..
21 листопада 2014р. позивачем, ОСОБА_1, було укладено з Відповідачем також договір про банківський строковий вклад (депозит) № 331832/249904/5-14 .
У відповідності зі ст.4 Закону України Про захист прав споживачів, споживачі під час придбання, замовлення й використання продукції, яка реалізується не території України, для задоволення своєї особистої потреби мають право, зокрема, на захист своїх прав державою; належна кількість продукції й обслуговування; звертання до суду й іншим уповноваженим органам державної влади за захистом порушених прав.
Згідно зі ст. 41 Конституції України, «кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є недоторканим…».
Згідно з положеннями ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Встановленим фактам відповідають правовідносини, які регулюються ст.ст. 15, 16, 626, 629, 638, 1058, 1060, 1061, 1074 ЦК України, відповідно до яких договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на установлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. За договором банківського вкладу одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплатити вкладникові таку суму та проценти на неї, встановлених договором. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту відсотки. Обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.
Ухилення відповідача від повернення вкладу є незаконним та безпідставним, оскільки відповідно до вимог статті 1066 ЦК України, банк використовує кошти клієнта, гарантуючи його право безперешкодного розпорядження. Він не має права встановлювати непередбачені договором чи законом обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.
Оскільки стороною договору банківського вкладу є фізична особа, то відповідач не міг відмовити у видачі вкладу. Закон (стаття 1074 ЦК України) не допускає обмежень прав клієнта щодо розпорядження такого вкладу. Такі обмеження можливі лише у випадках, передбачених законом і на підставі судового рішення. Вказаний закон станом на день подання позовної заяви відсутній. Отже, дії відповідача, направленні на ухилення від повернення вкладу є протиправними.
Відповідно до ст. 525 ЦК України: «Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом».
Згідно ст.526 ЦК України передбачено: «Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.»
Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином відповідно до ст. 599 ЦК України.
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України: "Порушення зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання)".
Згідно Судової практики з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009-2012рр.) від 01.02.2013р. Верховного ОСОБА_1 України: ОСОБА_4 характер фінансово- кредитних відносин, стороною в якій є фізична особа, а також використані у Законах № 1023-ХІІ та № 2664-ІІІ терміни "споживчий кредит", "фінансова установа", "фінансова послуга" дають підстави вважати, що правовідносини, які виникають із кредитних договорів, договорів банківського вкладу, договорів страхування, підпадають під дію Закону № 1023-ХІІ.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено повністю, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
На основі викладеного, суд приходить до висновку, відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі 243 грн. 60 коп..
На підставі викладеного та керуючись: ст. 41 Конституції України, ст.4 Закону України Про захист прав споживачів, ст.2 Закону України Про банки і банківську діяльність, ст.ст. 16, 626, 527, 629, 638, 1046, 1047, 1050 1058, 1060, 1061, 1074 ЦК України, ст. ст. 3,10, 11, 15,30, 57-61, 88, 174, 208,209, 212-224 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Банк "ОСОБА_2 та Кредит" про стягнення заборгованості - задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області ОСОБА_4