Справа № 450/2250/14 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І.І.
Провадження № 22-ц/783/1406/15 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.

секретаря Гацій І.І.

з участю представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача Сціри Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держземагенства у Львівській області на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Пустомитівської районної ради, виконавчого комітету Пустомитівської районної ради, Головного управління Держземагенства у Львівській області, з участю третіх осіб - Пустомитівської районної державної адміністрації та відділу Держземагенства у Пустомитівському районі Львівської області про визнання дій протиправними та зобов"язання передати земельну ділянку у власність,-

встановила:

В серпні 2014 року позивач ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до відповідачів Пустомитівської районної ради, виконавчого комітету Пустомитівської районної ради, Головного управління Держземагенства у Львівській області, з участю третіх осіб - Пустомитівської РДА та відділу Держземагенства у Пустомитівському районі Львівської області, просив визнати протиправними дії відповідачів про відмову у вирішенні заяви про передачу земельної ділянки, яка перебуває у постійному користуванні, у власність ОСОБА_7, зобов'язати відповідачів передати йому у власність земельну ділянку площею 0,2213 га., розташовану у АДРЕСА_1, яка перебуває у його постійному користуванні, для ведення особистого підсобного господарства.

Оскаржуваним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 жовтня 2014 року позов ОСОБА_5 - задоволено частково.

Зобов'язано Головне управління Держземагенства у Львівській області передати ОСОБА_5 у власність земельну ділянку площею 0,2213 га, розташовану у АДРЕСА_1, яка перебуває у його постійному користуванні, для ведення особистого підсобного господарства.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник відповідача - Головного управління Держземагенства у Львівській області, вважає, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

В апеляційній скарзі, описуючи порядок отримання земельних ділянок у власність чи користування, звертає увагу на те, що з 01.01.2013 року внесено зміни до земельного законодавства в частині розпорядження певними категоріями земель, зокрема надання земель сільськогосподарського призначення державної власності у власність чи користування, за виключенням випадків, передбачених ч. 8 ст. 122 ЗК України, відноситься до компетенції центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів, а саме Головних управлінь Держземагенства в областях.

На звернення позивача від 31.03.2014 р. про передачу земельної ділянки у власність, Головне управління Держземагенства у Львівській області у відповіді від 28.04.2014 року за № 31-13-0.5-3974/2-14 роз»яснило, що таке клопотання має бути оформлено згідно вимог законодавства з долученням відповідних графічних матеріалів земельної ділянки та Державного акту серії НОМЕР_1 від 23.03.1999 року.

Зазначає, що процес приватизації має передбачений чинним законодавством порядок, що суд першої інстанції не з'ясував та не дослідив.

Позивач не звертався на адресу Головного управління із належним чином оформленим клопотанням згідно вимог чинного законодавства України для отримання земельної ділянки у власність.

Просить скасувати рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 жовтня 2014 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача Головного управління Держземагенства у Львівській області Сціра Т.І. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала, в обґрунтування надала пояснення, аналогічні викладеним у скарзі, додатково повідомила, що оскаржуваним рішенням зобов"язано відповідача передати у ОСОБА_5 у власність земельну ділянку площею 0,2213 га. для ведення особистого підсобного господарства, проте, такої категорії земель чинним законодавством не передбачено. Також, 25.02.2015 року позивач звернувся із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із підкріпленими графічними матеріалами, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. В результаті розгляду даного звернення надано відмову, оскільки земельна ділянка, на яку претендує позивач, входить до складу земельної ділянки загальною площею 205 га, яка обліковується за ТЕЦ-1 ЛОКП "Львівтеплоенерго" на підставі державного акта на право користування землею НОМЕР_2 від 1987 року. Просить вимоги апеляційної скарги задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники розгляду справи в судове засідання не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з»явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача Сціри Т.І. на підтримання доводів апеляційної скарги, а також пояснення представника позивача ОСОБА_2 на заперечення таких, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Задовольняючи частково позовні вимоги районний суд виходив з того, що позивач 31.03.2014 року звертався із заявою до Головного управління Держземагенства у Львівській області, згідно якої просив у встановлені законом терміни вирішити питання про передачу йому у власність для ведення особистого підсобного господарства земельної ділянки, яка перебуває у його постійному користуванні, проте відповіді на вказану заяву не отримав з невідомих йому причин. Враховуючи вимоги ч. 11 ст. 118 ЗК України, суд прийшов висновку, що обов'язок щодо передачі земельної ділянки у власність позивачу, у якого ця земельна ділянка перебуває у постійному користуванні, необхідно покласти на відповідача - Головне управління Держземагенства у Львівській області.

Судом встановлено наступні юридично значимі факти та відповідні їм правовідносини.

На підставі рішення виконавчого комітету Пустомитівської міської ради народних депутатів № 75 від 15 жовтня 1998 року позивачу ОСОБА_5 надано у постійне користування земельну ділянку, яка розташована на території АДРЕСА_1, площею 0,2213 га для ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею серія НОМЕР_3 від 23.03.1999 року (а.с. 10).

Згідно із п. 7 Перехідних положень Земельного кодексу України 2001 року громадяни, що одержали у користування земельну ділянку у розмірах, що було передбачено раніше діючим законодавством, зберігають право на ці ділянки.

Підстави набуття права власності на земельні ділянки визначені ст. 81 Земельного кодексу України, серед яких, у п. в) ч. 1 передбачено - приватизація земельних ділянок, що були раніше надані у користування;

Статтею 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Так, відповідно до частин першої, другої, шостої - дев'ятої цієї статті (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

З листа відділу Держземагенства у Пустомитівському районі Львівської області №01-14/06-298 від 05.08.2014 року вбачається, що земельна ділянка, яка перебуває у постійному користуванні ОСОБА_5, знаходиться за межами населених пунктів (а.с. 35).

Спірна земельна ділянка, з врахування ст. 22 ЗК України, за своїм цільовим призначенням - для ведення особистого підсобного господарства, належить до земель сільськогосподарського призначення.

В свою чергу, відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України, повноваження щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб, надано центральному органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальним органам.

Враховуючи те, що земельна ділянка площею 0,2213 га, яка перебуває у постійному користуванні позивача ОСОБА_5 відповідно до державного акту на право постійного користування землею серія НОМЕР_3 від 23.03.1999 року, розташована на території Пустомитівської міської ради, проте за межами населених пунктів, право вирішувати питання щодо передачі у власність зазначеної земельної ділянки належить відповідачу Головному управлінню Держземагенства у Львівській області.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_5 звертався з заявою від 31.03.2014 року до Головного управління Держземагенства у Львівській області, у якій просив у встановлені законом терміни вирішити питання про передачу йому у власність для ведення особистого підсобного господарства земельну ділянку площею 0,2213 га в с. Нагоряни, Пустомитівського району (а.с. 34).

З пояснень позивача, відповіді на вказану заяву у встановлений термін він не отримав.

В свою чергу, під час розгляду апеляційної скарги представник відповідача Головного управління Держземагенства у Львівській області надав суду копію відповіді від 28.04.2014 р. за № 31-13-0.5-3974/2-14, у якій позивачу ОСОБА_5 звернуто увагу на необхідність оформлення клопотання про передачу земельної ділянки у власність відповідно до вимог законодавства з долученням графічних матеріалів тощо, а також копію журналу реєстрації поштових відправлень із відміткою про направлення 28.04.2014 року відповіді ОСОБА_5 (а.с. 111, 127-130).

Разом з тим, відповідно до ч. 11 ст. 118 ЗК України, питання про передачу земельної ділянки у власність може вирішуватися в судовому порядку у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду.

Оскільки відповідач Головне управління Держземагенства у Львівській області надав позивачу відповідь на його заяву від 31.03.2014 року, протилежний висновок суду першої інстанції про залишення звернення без розгляду є безпідставним.

Крім цього, посилання районного суду у рішенні на п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України є безпідставним, оскільки такий виключений ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 р.

Додатково колегія суддів звертає увагу на те, що згідно інформації начальника відділу Держземагенства у Пустомитівському районі, викладеної у листі № 22-1315-0.6-1206/2-15 від 30.03.2015 року на адресу Головного управління Держезмагенства у Львівській області, спірна земельна ділянка площею 0,2213 га., на яку видано ОСОБА_5 державний акт на право постійного користування НОМЕР_1, входить до складу земельної ділянки загальною площею 205 га., яка обліковується за ТЕЦ-1 ЛОКП "Львівтеплоенерго" та відноситься до земель промисловості, при цьому розпорядження землями зазначеної категорії не входить до повноважень Головного управління Держземагенства у Львівській області (а.с. 96).

Відтак, висновки суду про зобов"язання відповідача Головне управління Держземагенства у Львівській області передати ОСОБА_5 у власність спірну земельну ділянкує необґрунтованими та передчасними, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з позивача необхідно стягнути в користь відповідача судовий за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314 ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Головного управління Держземагенства у Львівській області - задовольнити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 жовтня 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_5 до Пустомитівської районної ради, виконавчого комітету Пустомитівської районної ради, Головного управління Держземагенства у Львівській області, з участю третіх осіб - Пустомитівської районної державної адміністрації та відділу Держземагенства у Пустомитівському районі Львівської області про визнання дій протиправними та зобов"язання передати земельну ділянку у власність - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь Головного управління Держземагенства у Львівській області121,80 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин