Справа № 405/6337/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді: Драного В.В.

при секретарі: Сидоренко Ю.П., Волошиній І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Кіровоградської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством та судом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 10 лютого 2003 року старшим прокурором відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_2, за скаргою ОСОБА_3 від 20 лютого 2002р. про побиття працівниками міліції неповнолітнього сина ОСОБА_4, була порушена кримінальна справа № 76-129 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.365 КК України по факту перевищення працівниками ВКР Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградської області службових повноважень. Кримінальну справу було направлено для проведення досудового слідства до прокуратури Кіровського району м.Кіровограда. 16 лютого 2004 року кримінальна справа була прийнята до провадження слідчим прокуратури Кошельником Д.В. 24 лютого 2004 року відносно нього слідчим обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. 01.03.2004 року відносно нього була винесена постанова про примусовий привід до прокуратури. 12 серпня 2004 року слідчим прокуратури Кошельником Д.В. була винесена постанова про притягнення як обвинуваченого по справі у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.365 КК України. 09.09.2004 року слідчим направлено до Кіровського районного суду м.Кіровограда подання про обрання відносно ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту строком на 2 місяці. 10 вересня 2004 року слідчим прокуратури винесено постанову про відсторонення ОСОБА_1 від посади оперуповноваженого ВКР Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області, постанову про дачу дозволу на затримання та доставку під вартою до суду та постанову про оголошення в розшук як обвинуваченого.

27 березня 2005 року слідчим прокуратури Бойко О.В. було винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 в якості обвинуваченого у вчиненні зловину, передбаченого ч.2 ст.365 КК України та направлено кримінальну справу з обвинувальним висновком до суду. 29 квітня 2005 року при розгляді кримінальної справи в суді було змінено міру запобіжного заходу на взяття під варту в залі судового засідання з утриманням в СІЗО №14 строком на 2 місяці, а кримінальну справу повернуто до прокуратури для проведення додаткового розслідування. 05 липня 2005 року ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області було змінено запобіжний захід у вигляді взяття під варту на підписку про невиїзд з негайним звільненням з-під варти. Таким чином, вважає, що незаконно перебував під вартою 2 місяці 7 днів.

02 березня 2006 року помічником прокурора м.Кіровограда Білоусовим І.О. була винесена постанова про закриття даної кримінальної справи за недоведенісю вини обвинувачених. Однак, прокурором відділу Генеральної прокуратури Чумаченком І.В. постанова про закриття кримінальної справи була скасована і кримінальна справа була направлена до прокуратури Кіровоградської області для проведення досудового слідства.

Крім того, 29 вересня 2006 року слідчим відносно ОСОБА_1 порушено кримінальну справу по факту незаконного затримання ОСОБА_4, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 371 КК України, та винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 в якості обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.365, ч.1 ст.371 КК України. 06.11.2006 року після затвердження прокурором обвинувального висновку кримінальна справа була направлена до суду. Вказав, що 11 серпня 2009 року по справі був винесений вирок, яким його визнано невинним і виправдано у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.365, ч.1 ст.371 КК України. В результаті оскарження вироку в апеляційному порядку дана кримінальна справа була повернута для доопрацювання та усунення недоліків на новий розгляд до Кіровоградського районного суду, який 30.12.2010 року виніс вирок, яким ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.365, ч.1 ст.371 КК України визнано невинним і виправдано. При оскарженні даного вироку в апеляційному порядку кримінальна справа 29 березня 2010 року була повернута прокурору Кіровоградської області для організації додаткового розслідування. В ході проведення досудового слідства 12 липня 2011 року старшим слідчим Кіровоградської міжрайонної прокуратури Мосінзовим С.М. винесено постанову про закриття кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_1 у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.365, ч.1 ст.371 КК України, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу зазначених злочинів.

Вважає, що з 10.02.2003 року по 12.07.2011 року, тобто 8 років 5 місяців, він перебував під слідством та судом, зокрема, 2 місяці 7 днів він знаходився під вартою. А тому має право на відшкодування моральної шкоди, що була йому заподіяна незаконними діями посадових осіб органів прокуратури, яку оцінює в розмірі 1230180 грн. Посилаючись на ст.1176 ЦК України та Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» просить стягнути на його користь з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку моральну шкоду в розмірі 1230180 грн., завдану незаконними діями органів прокуратури.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові, просила позов задовольнити.

Представник прокуратури Кіровоградської області в судовому засіданні позов визнала частково, надала письмові заперечення та зазначила, що позивач не надав жодних доказів порушення життєвих зв'язків, не навів достатніх доводів та підстав, з яких він виходив, зазначаючи розмір відшкодування шкоди та не довів причинний зв'язок між діями працівників прокуратури та погіршенням його матеріального та морального становища. А заявлена до відшкодування моральна шкода явно не відповідає зазначеним вимогам законодавства. Вказала, що ОСОБА_1 перебував під слідством та судом в період з 12.08.2004 по 02.03.2006 - 1 рік 6 міс. 19 днів та в період з 27.07.2006 по 12.07.2011 - 59 міс. 15 днів, а всього - 78 міс. 3 дня. Відповідно до положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік розмір мінімальної заробітної плати на 2014 рік складає 1218 грн. Таким чином, розмір відшкодування моральної шкоди позивачу повинен бути не менше 95125,80 грн. (78 міс. 3 дня х 1218 грн. = 95125,8 грн.).

Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з'явився, про час, дату і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомив.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши і оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково за наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 10 лютого 2003 року старшим прокурором відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_2 було порушено кримінальну справу відносно працівників ВКР Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградської області за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України (а.с. 77).

12 серпня 2004 року слідчим прокуратури Кіровського району м.Кіровограда Кошельник Д.В. винесено постанова про притягнення ОСОБА_1 в якості обвинуваченого по кримінальній справі № 76-129, пред'явивши останньому обвинувачення за ч. 2 ст. 365 КК України (а.с. 82).

10 вересня 2004 року слідчим прокуратури винесено постанову про відсторонення ОСОБА_1 від займаної посади оперуповноваженого ВКР Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області, а також винесено постанову про об'явлення в розшук обвинуваченого ОСОБА_1 (а.с. 80, 81).

22 жовтня 2004 року постановою старшого слідчого прокуратури м.Кіровограда Бойко О.В. обрано відносно обвинуваченого ОСОБА_1 міру запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд з місця проживання (а.с. 84, 85).

27 листопада 2004 року старшим слідчим прокуратури м.Кіровограда Бойко О.В. була винесена постанова про притягнення як обвинуваченого по кримінальній справі № 76-129 ОСОБА_1, пред'явивши йому обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України (а.с. 88, 89).

17 грудня 2004 року постановою прокурора міста Кіровограда кримінальну справу № 76-129 за обвинуваченням ОСОБА_1 повернуто на додаткове розслідування слідчому прокуратури м.Кіровограда Бойку О.В.

30.03.2005 року прокурором м.Кіровограда затверджено обвинувальний висновок по кримінальній справі № 76-129 по обвинуваченню ОСОБА_10 та ОСОБА_1 у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.365 КК України (а.с. 91-97).

Постановою Кіровського районного суду м.Кіровограда від 29 квітня 2005 року кримінальну справу № 76-129 повернуто прокурору м.Кіровограда на додаткове розслідування, а міру запобіжного заходу ОСОБА_1 змінено на взяття під варту, з утриманням в СІЗО №14 строком на 2 місяці, взявши його під варту в залі судового засідання (а.с. 98). Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 05.07.2005 року постанову Кіровського районного суду м.Кіровограда від 29 квітня 2005 року в частині обрання обвинуваченому ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту змінено, обрано запобіжний захід - підписку про невиїзд, із звільненням з-під варти (а.с. 101-102).

Відповідно до постанови про притягнення як обвинуваченого від 11 січня 2006 року, помічником прокурора м.Кіровограда Білоусовим І.О. по кримінальній справі № 76-129 пред'явлено ОСОБА_1 обвинувачення за ч.2 ст.365 КК України (а.с. 103).

02 березня 2006 року постановою помічника прокурора м.Кіровограда Білоусова І.О. кримінальну справу № 76-129 провадженням закрито в зв'язку з недоведеністю вини обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_1 в скоєні злочину (а.с. 106).

25.07.2006 року постановою прокурора управління Генеральної прокуратури України постанову помічника прокурора м.Кіровограда Білоусова І.О. від 02.03.2006 року про закриття кримінальної справи № 76-129 за обвинуваченням ОСОБА_10 та ОСОБА_1 за ч.2 ст.365 КК України - скасовано, матеріали кримінальної справи направлено прокурору Кіровоградської області для організації досудового слідства (а.с. 108-109).

Постановою старшого слідчого Кіровоградської міжрайонної природоохоронної прокуратури Кошового О.О. від 29 вересня 2006 року відсторонено ОСОБА_1 від займаної посади старшого оперуповноваженого ВКР Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області (а.с. 111). Крім того, згідно постанови старшого слідчого Кіровоградської міжрайонної природоохоронної прокуратури Кошового О.О. від 29 вересня 2006 року порушено відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_1 кримінальну справу за фактом незаконного затримання ОСОБА_4 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.371 КК України та об'єднано з кримінальною справою № 76-129 (а.с. 112). Постановою старшого слідчого від 29 вересня 2006 року ОСОБА_1 притягнуто в якості обвинуваченого по даній кримінальній справі та пред'явлено обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.365 та ч.1 ст.371 КК України (а.с. 113-115).

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 05 листопада 2009 року вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11 серпня 2009 року відносно ОСОБА_1 скасовано, а справу повернуто до цього ж суду на новий розгляд в іншому складі суддів (а.с. 148-151). Крім того, ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 29 березня 2011 року вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 30 грудня 2010 року відносно ОСОБА_1 скасовано, а справу направлено прокурору Кіровоградської області для організації додаткового розслідування (а.с. 152-163).

Відповідно до постанови старшого слідчого Кіровоградської міжрайонної природоохоронної прокуратури Мосінзова С.М. від 12 липня 2011 року, кримінальну справу № 76-129 за обвинуваченням ОСОБА_1 у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.365 та ч.1 ст.371 КК України провадженням закрито на підставі ч.1 п.2 ст.6, п.1 ч.1 ст.213 КПК України, у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочинів, передбачених ч.2 ст.365 та ч.1 ст.371 КК України (а.с. 8-13, 165-167).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Згідно ч.2 ст.1176 ЦК України право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» (у редакції Закону на час виникнення спірних правовідносин) відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 2 зазначеного Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року, спори про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає із її положень, у випадках, передбачених статтями ЦК України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди, при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України „Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 перебував під слідством та судом в період з 12.08.2004 року по 02.03.2006 року - 1 рік 6 місяців 19 днів та в період з 27.07.2006 року по 12.07.2011 року - 59 місяців 15 днів, а всього - 78 місяців 3 дня.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться відповідно до розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Таким чином, законом прямо встановлено, що розмір відшкодування моральної шкоди повинен визначатись судом із врахуванням мінімального розміру заробітної плати.

Відповідно до положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» розмір мінімальної заробітної плати на 2014 рік складає 1218 грн. Таким чином, розмір відшкодування моральної шкоди позивачу повинен бути не менше 95125,80 грн. ( 78 міс. 3 дня х 1218 грн. = 95125,8 грн.).

Частинами 5, 6 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» визначено, що відшкодування моральної шкоди проводиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди судом враховано, що внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного накладення арешту на майно та незаконного відсторонення від роботи (посади) позивач змушений був нервувати, був позбавлений конституційного права на свободу і особисту недоторканість, що призвело до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Проте, визначений позивачем розмір моральної шкоди у розмірі 1230180 грн. суд вважає завищеним та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, розмір моральної шкоди суд визначає в сумі 95125,80 грн.

Відповідно до ст.88 ЦПК України якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку установленому Кабінетом Міністрів України, в зв'язку з чим, суд вважає, що судові витрати слід компенсувати за рахунок держави.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення за рахунок коштів Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України на користь позивача 95125,80 грн. моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Прокуратури Кіровоградської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством та судом - задовольнити частково.

Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 95125,80 грн., завдану незаконними діями органів прокуратури.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда В.В. Драний