Провадження № 22-ц/773/792/15 Категорія: 59 Доповідач: Матвійчук Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів - Русинчука М.М., Осіпука В.В.,

при секретарі - Губарик К.А.,

з участю представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Ліпкевича І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача - Перший відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Паракуда Ірина Вікторівна, ОСОБА_6 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою представника відповідача Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Ліпкевича Івана Володимировича на рішення Луцького міськрайонного суду від 03 квітня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 03 квітня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 05.03.2014 року, зареєстрований в реєстрі за № 480, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою Іриною Вікторівною, щодо звернення стягнення на належне ОСОБА_3 нерухоме майно - двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Ліпкевич Іван Володимирович, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.12.2007 року між ТзОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав останньому кредитні кошти в розмірі 25000 доларів США, зі сплатою 14% річних, з кінцевим терміном повернення 17.12.2017 року (а.с. 7-10). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ТзОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_3 був укладений іпотечний договір № 77/ZКВп-07 від 18.12.2007 року, відповідно до умов якого позивач передав в іпотеку банку належну йому двохкімнатну квартиру, площею 41,7 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1. В подальшому відбулася заміна кредитора у зобов'язанні з ТзОВ «Укрпромбанк» на ПАТ «Дельта Банк». 05.03.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В., було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 480, яким запропоновано звернути стягнення на належне ОСОБА_3 нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1. За рахунок коштів, отриманих від реалізації вищезазначеного рухомого майна, пропонується задовольнити вимоги банку в розмірі 154283,99 грн. та витрати по вчиненню виконавчого напису - 2500 грн. (а.с.6.).

Відповідно до ст. 546, 575 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися іпотекою, як одним з видів застави.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Аналогічний порядок звернення стягнення на предмет іпотеки передбачений сторонами в п.4.2 іпотечного договору 77/ZКВп-07 від 18.12.2007 року.

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (Пункт 2.3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Порядок), затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5).

Тобто, вказаними нормами та умовами іпотечного договору передбачено право іпотекодержателя розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса у разі незадоволення іпотекодавцем вимоги іпотекодержателя про виконання порушеного боржником зобов'язання у тридцятиденний строк.

Судом встановлено, що досудову вимогу ПАТ «Дельта Банк» від 21.10.2013 року ОСОБА_3 не отримував, оскільки така вимога була надіслана банком не за адресою місця проживання останнього(а.с.91,92), а тому останній був позбавлений можливості виконати вимоги банку чи заперечувати проти них.

Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат", постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" (надалі - Перелік документів), а також Порядком.

Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (Пункт 3.1 Глави 16 Розділу ІІ Порядку).

Таким чином, за змістом вказаних норм заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені наведеним вище Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а дії нотаріуса при вчиненні виконавчого напису мають бути спрямовані на перевірку безспірності заборгованості.

Судом встановлено, що при вчиненні виконавчого напису 05.03.2014 року нотаріус взяв до уваги довідку банку про заборгованість ОСОБА_6 станом на 15.10.2013 року(а.с.86-87), однак банк звертався до ОСОБА_6, ОСОБА_7 з позовом до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому розрахунок боргу, здійснений відповідачем не свідчить про безпірність вимог банку до боржника.

Виходячи з викладеного, давши вірну правову оцінку обставинам справи та наданим сторонами доказам, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що у нотаріуса не було доказів про безспірність вимог банку та іпотекодавцем не була отримана вимога про погашення заборгованості за кредитним договором, а тому обґрунтовано визнав виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Посилання апелянта на належне повідомлення іпотекодавця ОСОБА_3 про невиконання позичальником ОСОБА_6 зобов'язання за кредитним договором не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону, оскільки на підтвердження отримання позивачем вимоги банку нотаріусу була надана досудова вимога адресована та направлена ОСОБА_3 не за адресою місця проживання останнього та відмінною від адреси зазначеної в іпотечному договорі (а.с. 65 зворот, 91,92).

Доводи апеляційної скарги про безспірність заборгованості боржника не заслуговують на увагу, оскільки, рішенням апеляційного суду Волинської області від 15.11.2012 року, яке набрало законної сили, відмовлено в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором та цим рішенням встановлено, що за період з 30.06.2010 року по дату розгляду справи мало місце прострочення кредитора, що свідчить про наявність спору відносно заборгованості та у зв'язку з цим відсутні підстави для вчинення виконавчого напису нотаріусом.

В свою чергу безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку за який вона нарахована, тощо, а відтак документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника.

Виходячи з цього, банк мав повідомити нотаріуса про вищевказане судове рішення та надати беззаперечні документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника, а не лише здійснений ним розрахунок боргу, щодо наявності грошового зобов'язання по тілу кредиту, відсотках та пені.

В даному випадку суд першої інстанції вірно констатував відсутність такої передумови для вчинення виконавчого напису як безспірність пред'явлених вимог.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, яке постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Ліпкевича Івана Володимировича відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду від 03 квітня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді