УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ухвалу Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 29 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 17 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 6 894 грн 10 коп. за кредитним договором від 23 червня 2008 року.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 23 червня 2008 року ОСОБА_4 отримав кредит у сумі 1 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором станом на 31 липня 2014 року утворилася загальна заборгованість у розмірі 6 894 грн 10 коп., яку ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з відповідача.

Ухвалою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 29 грудня 2014 року позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» залишено без розгляду.

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 17 лютого 2015 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилено, ухвалу Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 29 грудня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», мотивуючи свої доводи порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанції і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін ухвалу місцевого суду про залишення позову без розгляду з підстав, визначених п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, врахувавши наказ Державної судової адміністрації України від 01 червня 2013 року № 73 «Про реалізацію пілотного проекту щодо надсилання судами SMS- повідомлень учасникам судового процесу (кримінального провадження)», а також підтвердження відповідним повідомленням поштового відділення зв'язку та довідкою про доставку SMS- повідомлення (а. с. 23, 24, 26) представнику позивача про призначені на 18 та 29 грудня 2014 року судові засідання, дійшов обґрунтованого висновку, що належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання без поважних причин, не подавши заяви про розгляд справи у його відсутність та не повідомивши про причини неявки.

Доводи касаційної скарги стосовно того, що направлення SMS- повідомлень не звільняє суд від процесуального обов'язку здійснення судового виклику судовою повісткою, закріпленого ст. 74 ЦПК України, і таке повідомлення не може підмінювати судову повістку на паперовому носії, є безпідставними, оскільки в матеріалах справи наявна заявка представника позивача про отримання процесуальних документів в електронному вигляді і судових повісток за допомогою SMS- повідомлення (а. с. 2, 3), що відповідає вимогам діючого законодавства.

Також слід зазначити, що приписами ч. 6 ст. 74 ЦПК України визначено, що особи, які беруть участь у справі, можуть бути повідомлені або викликані в суд телеграмою, факсом чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Правильним є і посилання апеляційного суду на рішення Європейського Суду у справі Пономарьової проти України від 03 квітня 2008 року щодо вживання сторонами заходів про обізнаність стану відомого їм судового провадження.

Інші доводи касаційної скарги також є безпідставними, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних ухвал.

Крім того колегія суддів касаційного суду вважає за необхідне роз'яснити, що особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно (ч. 2 ст. 207 ЦПК України).

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Ухвалу Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 29 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 17 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

Т.О. Писана