Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області у складі:

головуючого: судді Максимчук З.М.,

суддів: Григоренка М.П., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання: Демчук Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу Державного вищого навчального закладу «Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров»я України» на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 30 липня 2015 року в справі за позовом Державного вищого навчального закладу «Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров»я України» до ОСОБА_2 про стягнення коштів за навчання,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 30 липня 2015 року в задоволенні позову відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

В апеляційній скарзі Державний вищий навчальний заклад «Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров»я України» зазначає, що рішення суду є незаконним та необгрунтованим, винесеним з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права, з неповним з»ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

Вказує, що на навчання ОСОБА_2 було затрачено 91 431, 51 грн, які він законно намагається стягнути.

Доводить, що під час слухання справи у суді першої інстанції в якості свідка було заслухано начальника відділу кадрів Рівненської ЦРЛ, яка повідомила суд про те, що у випадку звернення ОСОБА_2 до лікарні з питанням працевлаштування, він був би обов»язково працевлаштований. Однак офіційного звернення від ОСОБА_2 про наміри працевлаштування згідно з державним розподілом до Рівненської ЦРЛ не надходило.

Стверджує, що відповідач свідомо не приступив до роботи для відпрацювання трьох років молодим спеціалістом в державній установі, чим завдав збитки, які держава витратила

__________________________________________________________________________

Справа № 559/864/15-ц Головуючий у суді 1 інстанції - Юзьвяк Б.Г.

Провадження № 22-ц/787/1862/2015 Суддя-доповідач - Максимчук З.М.

на його навчання у медичному університеті.

Просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 309 ч.1 п. 3, 4 підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справ та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ДВНЗ "Тернопільський державний медичний університет ім.І.Я. Горбачевського МОЗ України" як виконавець державного замовлення не уповноважений здійснювати контроль за виконанням державного замовлення та звертатися до суду з позовом про стягнення на користь державного чи місцевого бюджету вартості навчання, оскільки не є розпорядником бюджетних коштів. Також позивач не навів обгрунтування в силу якого нормативного акту до вартості навчання має бути також додана виплачена стипендія.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, і це встановлено судом, що 27 липня 2005 року на навчання до ДВНЗ "Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського МОЗ України" на бюджетну форму навчання зараховано ОСОБА_2 та 01 вересня 2005 року укладено з ним угоду № 25 про підготовку фахівця з вищою освітою згідно з навчальними планами та програмами і вимогами кваліфікаційних характеристик. Відповідно до умов цієї угоди ОСОБА_2 зобов»язувався прибути після закінчення вищого закладу освіти на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років, а у разі відмови їхати за призначенням - відшкодувати відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання в установленому порядку.

Стаття 56 Закону України „Про вищу освіту" гарантує випускникам вищих навчальних закладів, що їх працевлаштування повинно здійснюватись за направленням вищого навчального закладу відповідно до угоди між замовником, керівником навчального закладу та випускником.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України „Про освіту" випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з протоколу засідання комісії з персонального розподілу спеціалістів, які закінчують Державний вищий навчальний заклад «Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського» в червні 2011 року відповідач був направлений у Рівненську ЦРЛ Рівненського обласного управління охорони здоров»я України на посаду лікаря-анестезіолога /а.с.11-14/.

Згідно картки працевлаштування випускника, додатку 2 до п.8.3 Порядку працевлаштування випускників вищих медичних /фармацевтичних/ закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, форма 1, ОСОБА_2 запропоновано після закінчення навчання роботу у Рівненській ЦРЛ на посаді лікаря-анестезіолога. З даною пропозицією відповідач погоджувався, про що поставив особисто підпис 07.12.2010 року. 29.06.2011 року останньому було видано посвідчення про направлення на роботу № 16 від 29.06.2011 року /а.с.10/. При чому, перший примірник форми 1 підлягає зберіганню в закладі освіти /в особовій справі студента/, другий надсилається замовникові.

Відповідно до Наказу МОЗ № 367 від 25.12.1997 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.04.1998 року за № 246/2686 "Про затвердження Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних /фармацевтичних/ закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням" /додаток, форма 2/ складовою частиною вказаного направлення на роботу є "повідомлення до направлення на роботу", яке після прибуття випускника до місця направлення підлягає поверненню до навчального закладу. Проте, таке повідомлення позивачу не надійшло.

З листа головного лікаря Рівненської ЦРЛ вбачається, що з 01.08.2011 року по 16.06.2015 року в Рівненську ЦРЛ з приводу працевлаштування лікар-інтерн ОСОБА_2 не звертався /а.с.98/.

Отже, судом встановлено, що відповідач, закінчивши навчання на бюджетній формі у ДВНЗ "Тернопільський державний медичний університет ім. І.Я.Горбачевського МОЗ України" за місцем направлення - в Рівненську ЦРЛ Рівненського ОУОЗ не прибув та жодних доказів про поважність причин неприбуття суду не представив.

Твердження представника відповідача в суді апеляційної інстанції про те, що ОСОБА_2 в телефонному режимі відмовили у прийнятті на роботу в Рівненській ЦРЛ, тому він з письмовою заявою про працевлаштування не звертався, є, на думку судової колегії, безпідставними та неспроможними і такими, що спростовуються вищевказаними обставинами.

Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не було дотримано вимог нормативних документів та угоди від 01 вересня 2005 року в частині його обов'язку відпрацювати після закінчення ВНЗ три роки в установі, відповідно до направлення на роботу.

Обов'язок випускника відшкодувати до державного бюджету повну вартість навчання за умов, що склалися між сторонами встановлений п. 2 Указу Президента від 23.01.1996 року №77/96 „Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів", постановою КМУ від 22.08.1996 року №992 „Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням", п. 21 Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням", затвердженим наказом МОЗ від 25.12.97 року, №367.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2011 року зобов»язано Вищий державний навчальний заклад «Тернопільський державний медичний університет ім. І.Я. Горбачевського» провести відповідну роботу по відшкодуванню вартості навчання випускниками, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням, відповідно до укладених угод та які станом на 31.03.2009 року з невідомих причин до роботи не приступили.

Встановивши, що ДВНЗ "Тернопільський державний медичний університет ім. І.Я. Горбачевського МОЗ України" є навчальним закладом державної форми власності і являється розпорядником коштів, які були перераховані йому з Державного бюджету України суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що він є неналежним позивачем за даним позовом. Повернуті внаслідок відшкодування витрат на навчання кошти підлягають перерахуванню навчальною установою на рахунок бюджету за відповідними реквізитами.

Матеріалами справи також встановлено, що станом на червень-липень 2011 року у Рівненській ЦРЛ були вакантні вільні посади лікаря-анестезіолога.

Відповідно до п. 21 Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням", затвердженого наказом МОЗ від 25.12.97 року №367, випускник повинен прибути до місця призначення у термін, визначений у направленні на роботу. Незгода випускника з рішенням комісії з працевлаштування випускників не звільняє його від обов'язку прибути на роботу за призначенням. У разі, якщо випускник не прибув за направленням або відмовився приступати до роботи за призначенням з причин, не зазначених у п.п. 19 та 18 цього Порядку, чи його звільнено з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за порушення трудової дисципліни або звільнено за власним бажанням протягом навчання в інтернатурі та трьох років після закінчення останньої, він зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.

Відповідно до розрахунку фактичних затрат на навчання одного студента медичного факультету Державного вищого навчального закладу „Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського МОЗ України" за державним замовленням, вартість навчання становить 63460,27 грн.

Згідно з довідкою про доходи, виданою ОСОБА_2 загальна сума виплаченої стипендії за період навчання становить 27971, 24 грн.

Наявність або відсутність нормативно-правових актів міністерств та відомств, які встановлюють порядок відшкодування випускниками вищих навчальних закладів вартості навчання, не звільняє відповідача від встановленого вищевказаним Законом України „Про освіту", Порядком та Указом Президента обов'язку з відшкодування державному бюджету вартості його навчання з урахуванням тієї обставини, що він не відпрацював встановленого трьохрічного строку після закінчення інтернатури.

Постановою КМУ від 12.07.2004 року, № 882 „Питання стипендіального забезпечення" передбачено, що стипендія виплачується за рахунок коштів загального фонду державного бюджету або коштів відповідних бюджетів. Розмір стипендій визначається відповідно до установленого Кабінетом Міністрів України розміру мінімальної ординарної (звичайної) академічної стипендії з урахуванням типу навчального закладу, умов та напряму навчання, успішності стипендіата.

Таким чином твердження відповідача про те, що розмір виплаченої ОСОБА_2 стипендії не підлягає стягненню є безпідставним і спростовується вищевказаними обставинами.

Наданий до позовної заяви обрахований позивачем розрахунок витрат на утримання одного студента дає підстави зробити висновок про правомірність нарахування. Доказів на спростування цих розрахунків матеріали справи не містять.

Таким чином, ДВНЗ «Тернопільський державний медичний університет ім.І.Я.Горбачевського» затратив на навчання відповідача 91 431,51 гривень.

Згідно зі ст.ст.525, 526, ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, судом встановлено, що відповідач, закінчивши навчання на бюджетній формі у ДВНЗ "Тернопільський державний медичний університет ім. І.Я.Горбачевського МОЗ України" за місцем направлення - в Рівненську ЦРЛ Рівненського ОУОЗ не прибув та жодних доказів про поважність причин неприбуття суду не представив.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 після закінчення вищого медичного навчального закладу освіти, підготовка якого здійснювалась за державним замовленням, за місцем призначення до роботи не прибув, позовні вимоги позивача підлягають захисту шляхом стягнення на користь ДВНЗ «Тернопільський державний медичний університет ім.І.Я.Горбачевського» із відповідача коштів, затрачених позивачем на навчання ОСОБА_2 в розмірі 91 431,51 грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про наявність, передбачених законом, підстав для скасування рішення суду першої інстанції з постановленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 313-314, 316-317 , колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Державного вищого навчального закладу «Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров»я України» - задовольнити.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 30 липня 2015 року скасувати.

Позов Державного вищого навчального закладу «Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров»я України» до ОСОБА_2 про стягнення коштів за навчання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Державного вищого навчального закладу «Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров»я України» (рахунок: р/р 4491 в ГУДКСУ в Тернопільській області, МФО 838012, код 02010830) 91 431,51 грн. (дев»яносто одна тисяча чотириста тридцять одна грн.) 51 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за подання позову у сумі 914 грн. 32 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Державного вищого навчального закладу «Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров»я України» судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 457 грн. 16 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: З.М. Максимчук

Судді: М.П. Григоренко

Н.М. Ковальчук