Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"28" серпня 2015 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Іванченко А. М. , при секретарі Сагайдак Є.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

23.07.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Азовелектросталь» про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди, в обґрунтування якого вказав, що він працював в цеху 148 «Азовелектросталь» з 06.10.2008 року. З серпя 2014 року йому була нарахована, але не сплачена у повному обсязі заробітна плата за період з серпня 2014 року по жовтень 2014 року у розмірі 3713,55 грн., а також компенсація за невикористану відпустку у розмірі 663,06 грн., а всього 4376,61 грн. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі за період з серпня 2014 рік по жовтень 2014 рокута компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 4376,61 грн., а також стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 5000,00грн.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, про розгляд справи за його відсутністю та про підтримання позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заперечення, в яких просив частково задовольнити позов , а саме в частині стягнення заборгованості з заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку у розмірі 4376,61 грн., в іншій частині позовних вимог просив відмовити.

У зв'язку з чим, суд ухвалив розглядати справу в порядку ст.224 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював в ПрАТ «Азовелектросталь» з 06.10.2008 року. 14.11.2014 року його було звільнено за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.

Як вбачається з заперечення ПрАТ «Азовелектросталь» та наданої довідки № 1906 від 17.08.2015 року заборгованість по заробітній платі перед ОСОБА_1 станом на 16.08.2015 року складає 4376,61 грн. (з урахуванням компенсації за невикористану відпустку). При цьому суд зазначає, що вказана сума заборгованості по заробітній платі вказана вже з урахуванням утримань передбачених законом податків та обов'язкових платежів.

Відповідно до ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується робітникам регулярно в робочі дні в строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погоджені з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Частиною 2 ст.233 КЗпП України передбачено, що в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 не була виплачена заборгованість по заробітній платі за період з серпня 2014р. - жовтень 2014р. (включно) року та компенсація за невикористану відпустку в розмірі 4376,61 грн. та ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За змістом вказаного положення, законною підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У відповідності із п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року із змінами внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25 травня 2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань фізичних, душевних, психічних) та з урахування інших обставин.

У п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином судом встановлено, що внаслідок не виплати відповідачем позивачу частини заробітної плати, останньому була спричинена моральна шкода, між тим, розмір визначений позивачем у 5000 гривень є завищеним.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, характер порушення прав позивача, істотність вимушених змін у його житті через тривалу невиплату заробітної плати та зусиль, вжитих для відновлення трудових прав, приходить до висновку, що достатньою і справедливою буде компенсація моральної шкоди в розмірі 500,00грн

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243,60 грн. за вимоги майнового характеру та 243,60 грн. за вимоги немайнового характеру, що загалом складає 487,20 грн.

Керуючись ст.ст.10, 60, 88, 174, 209, 212-215, 218, 224 ЦПК України, ст.ст.115, 233, 237-1 КЗпП України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» (87535, Донецька область, м.Маріуполь, пл..Машинобудівельників, 1, ) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 заборгованість по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку в сумі 4376,61 грн., моральну шкоду в розмірі 500,00грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» (87535, Донецька область, м.Маріуполь, пл..Машинобудівельників, 1, ) на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.

На заочне рішення відповідачем може бути подана заява про його перегляд до Іллічівського райсуду міста Маріуполя, протягом 10 днів з дня отримання копії заочного рішення.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський райсуд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А. М. Іванченко