Справа № 192/1042/15-ц
Провадження № 2/192/384/15
РІШЕННЯ

Іменем України

"14" вересня 2015 р.СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Щербини Н.О.,

за участі секретаря судового засідання Сербіної Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт Солоне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що 05 грудня 1988 року вона уклала шлюб з відповідачем, про що Павлівською сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області було зроблено актовий запис за №4, в період якого у них народилася спільна дитина - донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач не приймає участі в утриманні спільної дитини. Донька проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні,а домовленості щодо сплати аліментів з відповідачем не досягнуто.

Оскільки відповідач ухиляється від виконання свого обов'язку утримувати доньку, тому позивач змушена звернутися за стягненням аліментів до суду.

При цьому позивач посилається на те, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, а тому на підставі ст.184 СК України, просить суд визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень щомісячно, оскільки з 01 січня 2015 року до цього часу в Україні прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік» на одну особу віком від 6 до 18 років становить 1286 гривень. Позивач вважає, що для нормальної життєдіяльності кожної людини такого віку щомісячно необхідно здійснювати витрати не менше вказаної суми. Оскільки права і обов'язки кожного з батьків є рівними за законом, то як вона, так і відповідач повинні забезпечувати дитину з розрахунку суми не менше, ніж по 1/2 частині від мінімального від мінімального прожиткового мінімуму щомісячно кожний.

Позивач просить стягнути з відповідача аліменти у фіксованому розмірі, а саме в розмірі 1/2 частини від мінімального прожиткового мінімуму на час подання позову.

Позивач ОСОБА_1, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с.16), у судове засідання не з'явилась, надавши суду письмову заяву (а.с.25), за якою прохала розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та прохала їх задовольнити, а в разі неявки відповідача не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2, який про день та час розгляду справи повідомлений відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання - АДРЕСА_1 (а.с.11), звідки повістка про виклик до суду повернулись без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.18-20,21-23), а про зміну місця проживання ні позивача, ні суд не повідомив, у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, як не подав і заперечень проти позову та доказів, що їх обґрунтовують. У зв'язку з цим, суд вважає можливим здійснювати розгляд справи за відсутності відповідача, оскільки відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197, ст.224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, але не з'явились в судове засідання, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та у зв'язку з неявкою належним чином повідомленого відповідача за письмовою згодою позивача у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно ст.ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Судом встановлено, що 05 грудня 1998 року Павлівською сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області за актовим записом №4 був зареєстрований шлюб між сторонами (а.с.4).

В період зареєстрованого шлюбу у них народилася спільна дитина - донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5), а шлюб між сторонами було припинено 10 травня 2011 року за рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2011 року (а.с.4).

Згідно довідки державного професійно-технічного навчального закладу Дніпропетровського центру професійно-технічної освіти №792 від 30 червня 2015 року, позивач фактично проживає в гуртожитку зазначеного центру з донькою, ОСОБА_3, яка знаходиться на її утриманні (а.с.7)

Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини позивачці не надає, хоча зобов'язаний це робити. При цьому будь-якої домовленості щодо утримання доньки між сторонами не досягнуто, у зв'язку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом.

При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України враховує матеріальне становище платника аліментів, який не має постійного місця роботи, про що зазначала в позові позивач, а відповідач не надав до суду доказів про своє працевлаштування, стан здоров'я як відповідача, так і дитини, її вік та потреби і вважає необхідним відповідно до ст.184 СК України стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 643 гривні щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей, а з 01 січня 2015 року до цього часу в Україні прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік» на одну особу віком від 6 до 18 років становить 1286 гривень. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоров'я як відносно дитини, так і відносно відповідача, сторонами не надано, а інших утриманців, зазначених в п. 3 ч. 1 ст. 182 СК України відповідач не має.

Крім цього, у зв'язку з частковим задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.180-182,184 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 209, 212-215, 224-228, 367 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с.Рясне Солонянського району Дніпропетровської області, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 643 (шістсот сорок три) гривні 00 копійок щомісячно, починаючи з 02 липня 2015 року до досягнення дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку, а строк на апеляційне оскарження рішення суду починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: суддя Н. О. Щербина