Провадження № 22-ц/780/3056/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 23.07.2015
УХВАЛА

Іменем України

23 липня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Поліщука М.А.

при секретарі: Лопатюк В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2014 року позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з вище зазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 22 липня 2010 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір № б/н про надання кредиту, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 15000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити інші платежі, передбачені кредитним договором та можливі штрафні санкції (штраф, пеня). Позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі, однак відповідач своїх зобовязань не дотримався, тому станом на 30 вересня 2014 року утворилась заборгованість в сумі 24662,59 грн., яка складається з непогашеного кредиту 13968,45 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом 7993,54 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом 1050,00 грн. та штрафні санкції: 500 грн. - фіксована частина, 1150,60 грн. процентна складова. У звязку з цим просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 24662,59 грн.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2015 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 24662,59 грн. та судові витрати в розмірі 246,63 грн..

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що позивач не вірно нарахував заборгованість та судом не взято до уваги її пояснення про те, що вона з умовами і правилами про надання банківських послуг ознайомлена не була.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позов заявлений правомірно, оскільки відповідачі всупереч умовам кредитного договору не сплачують передбачені ним платежі, чим ухиляються від виконання своїх цивільно-правових обовязків, позовні вимоги ґрунтуються на чинному законодавстві, доведенні матеріалами справи і підлягають задоволенню. Відповідачами дані обставини не спростовані належними та допустимими доказами.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позивальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Встановлено, що 22 липня 2010 року ОСОБА_2 отримала кредит у в ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості (а.с. 9-10).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява позичальника разом з умовами надання кредиту складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

Відповідач, відповідно до кредитного договору, зобов'язалась повернути кредит з відсотками за користування кредитом, та сплатити інші платежі, передбачені договором та можливі штрафні санкції (штраф, пеня).

Банк виконав свої зобовязання за договором кредиту, що підтверджується випискою з особового рахунку клієнта з зазначенням отриманих та сплачених сум ( а.с. 77-83).

В свою чергу відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору і станом на станом на 30 вересня 2014 року має заборгованість в сумі 24662,59 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом - 13968,45 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 7993,54 грн., заборгованість з пені та комісії за користуванням кредитом - 1050,00 грн., та штрафні санкції: 500 грн. - фіксована частина, 1150,60 грн. - процентна складова.

З урахуванням наведеного, суд дійшов вірного висновку, що позов заявлений правомірно, оскільки відповідач всупереч умовам договору не сплачує передбачені ним платежі, чим ухиляється від виконання своїх цивільно-правових обовязків, позовні вимоги ґрунтуються на чинному законодавстві, доведені матеріалами справи і підлягають задоволенню. Відповідачем дані обставини не спростовані належними та допустимими доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що розмір заборгованості за кредитним договором завищена, не заслуговують на увагу оскільки, відповідачем не надано доказів, які б спростовували відсутність заборгованості перед позивачем.

Крім того, колегією суддів апеляційної інстанції в судовому засіданні у відповідності до ст. 10 ЦПК України було розяснено право про можливість заявляти клопотання про призначення судової економічної - бухгалтерської експертизи, відповідач надала суду апеляційної інстанції заяву в якій зазначила, що вона відмовляється від проведення судово-бухгалтерської експертизи на предмет визначення розміру заборгованості.

Доводи апеляційної скарги про те, що вона з Умовами і правилами про надання банківських послуг ознайомлена не була не заслуговують на увагу, оскільки в анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку стоїть відповідача особистий підпис про те, що умови та правила надання банківських послуг розміщенні на офіційному сайті Приватбанку, відповідач зобовязується виконувати вимоги даних умов та правил, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції викладених в рішенні не спростовують.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі. На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: