БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/96/15
Справа № 356/309/15-ц
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.05.2015 Березанський міський суд Київської області в складі:
Головуючий суддя Капшученко І. О.,
за участю секретаря Мамей Н.І.
представника позивача Терещук І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Березань Київської області цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Житлово-побутове підприємство» до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням
У березні 2015 року КП «ЖПП» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що у не приватизованій квартирі АДРЕСА_2 зареєстрована ОСОБА_2, яка з моменту реєстрації, а саме з 26.03.2010 у вказаній квартирі не проживає та не сплачує комунальні просить визнати відповідача особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням через відсутність у ньому понад шість місяців.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позов у межах заявлених вимог, обґрунтувавши його доводами, викладеними в заяві.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений відповідно до вимог ст. ст. 74, 75, 76 ЦПК України.
У відповідності до ч.9 ст.74 ЦПК України, відповідач викликався через оголошення в пресі, а саме у газеті «Урядовий кур'єр», через те, що місце проживання (перебування) його невідоме.
Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, та за згодою позивача постановити заочне рішення згідно положень ст.224 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вирішуючи спір в межах заявлених вимог та предмета спору, вважає, що в позові слід відмовити з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Березанської міської ради від 27.02.2009 №37 "Про розгляд квартирних питань" вирішено надати у спірне кориистування соціальне житлове приміщення - двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1: ОСОБА_3, ОСОБА_4; ОСОБА_2 (а.с.37). 20.03.2010 між ОСОБА_2 та КП "ЖПП" укладеного договір про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій (а.с.39).
У позовній заяві та у судовому засіданні представник позивача зазначала, що ОСОБА_2 вийшла заміж та змінила прізвище на "ОСОБА_2".
Згідно адресної довідки наданої Відділом адресно - довідкової роботи Управління УДМС у Київській області від 23.03.2015 ОСОБА_2 зареєстрованою чи знятою з реєстрації не значиться (а.с.22).
Згідно адресної довідки Баришівського РС Управління державвоної міграційної служби України у Київській області ОСОБА_2зареєстрована за адресою АДРЕСА_3
Позивач зазначала, що відповідач з моменту реєстрації не проживає в спірній квартирі. Вказує, що відповідач не сплачує комунальні послуги та не користується спірною квартирою, на підтвердження позовних вимог подала акти про непроживання ОСОБА_2, та довідки про те, що заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території становить 4199,31грн., заборгованість за водопостачання та водовідведення становить 219,18 грн. (а.с.10-16, 18-19).
Конституція України (ст. 47) закріплює право кожної людини на житло. При цьому задекларовано, що держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.
Громадяни, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону
Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ст. 9 ЖК України, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Відповідно до ст. 52 ЖК України, жилі приміщення в будинках відомчого житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів, а у випадках, передбачених Радою Міністрів СРСР,- за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідної Ради народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення.
Відповідно до ст. 58 ЖК України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.
При аналізі зазначених норм, вбачається, що єдиною підставою для вселення особи в надане жиле приміщення, є ордер.
Як на правову підставу своїх вимог про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням позивач посилається на положення ст. 71 ЖК відповідно до яких при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Разом з тим, в судовому засіданні не встановлено та не надано належних доказів того, що позивач станом на час розгляду справи є саме наймачем спірної квартири, не надані договір найму житлового приміщення, ордер на вселення в спірне приміщення, який видавався відповідачу.
Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. (Провова позиція вказана у постанові Верховного Суду України у справі № 6-84цс14).
Власник житла має право висувати вимоги про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Документи, що підтверджують те, що позивач є власником або балансоутримувачем будинку АДРЕСА_2, не надано суду. Довідка видана Березанською міською радою Київської області про те, що будинок номер 76 перебуває на балансі КП «ЖПП», не приймається судом до уваги, оскільки не є правовстановлюючим документом, а отже позивач не має право звертатись з таким позовом до суду, і суд вважає, що права позивача у даному випадку не порушені. Тому вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, як наслідок підстав для їх задоволення суд не вбачає.
На підставі ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а у відповідності до положень ч.1. ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Враховуючи вищевикладене, аналізуючи здобуті по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги незаконні, необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст.88 ЦПК України, оскільки в задоволення позовних вимог судом відмовлено, судові витрати не відшкодовуються.
На підставі викладеного, і керуючись Конституцією України, ст. ст. 9, 58, 71, 72 ЖК України, ст. 310 ЦК України, ст. ст. 5, 6, 10, 11, 27-1, 57-60, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,
У задоволенні позову Комунального підприємства «Житлово - побутове підприємство» до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Березанський міський суд Київської області шляхом подання в 10-денний строк апеляційної скарги, з дня його оголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до Апеляційного суду Київської області в загальному порядку .
Суддя І. О. Капшученко