Справа № 202/3149/15-ц
Провадження №2/0202/2965/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 вересня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Фісун К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального закладу «Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка № 4» Дніпропетровської обласної ради про визнання відмови в прийнятті на роботу незаконною, визнання переважного права прийняття на роботу, зобов'язання прийняття на роботу, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 15.08.2000 року він був прийнятий на роботу у МКСП № 4 м. Дніпропетровська на посаду зубного техніка з окладом згідно до штатного розкладу. 07.04.2014 року на підставі наказу (Розпорядження) № 33-к про припинення трудового договору в зв'язку зі скороченням штатів на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України він був звільнений з посади зубного техніка КЗ «Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка № 4» ДОР.

Як стало йому відомо, що після його звільнення з посади зубного техніка КЗ «Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка № 4» ДОР в грудні 2014 року на посаду зубного техніка КЗ «Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка № 4» ДОР був прийнятий на постійне місце роботи інший працівник з такою самою кваліфікацією.

06 лютого 2015 року він письмово звернувся до головного лікаря КЗ «Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка № 4» ДОР ОСОБА_2, подавши заяву про прийняття його, ОСОБА_1, на роботу на посаду зубного техніка та укладення з ним трудового договору.

04 березня 2015 року на його заяву він отримав письмову відповідь від головного лікаря КЗ «Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка № 4» ДОР ОСОБА_2, згідно якої його заява про прийняття його на роботу на посаду зубного техніка з укладенням з ним трудового договору задоволенню не підлягає.

Вважає, що головним лікарем КЗ «Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка № 4» ДОР ОСОБА_2 було грубо порушено його права як громадянина України, які захищаються ст. 43 Конституції України та порушена вимога яка передбачена ст. 42-1 КЗпП України.

Просив суд:визнати відмову головним лікарем КЗ «Дніпропетровська міська

клінічна стоматологічна поліклініка № 4» ДОР ОСОБА_2 в повторному

прийнятті на роботу ОСОБА_1 на посаду зубного

техніка КЗ «Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка № 4» ДОР незаконним; визнати за ОСОБА_1 переважне право в повторному прийнятті на роботу на посаду зубного техніка КЗ

«Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка № 4» ДОР ; зобов'язати адміністрацію КЗ «Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка № 4» ДОР прийняти на роботу ОСОБА_1 на посаду зубного техніка КЗ «Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка № 4» ДОР; зобов'язати адміністрацію КЗ «Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка № 4» ДОР укласти трудовий договір з ОСОБА_1 на посаді зубного техніка КЗ «Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка № 4» ДОР.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає їх необґрунтованими, такими що не ґрунтуються на законі та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки жодної особи на посаду зубного техніка за 1 кваліфікаційною категорією відповідачем прийнято не було, а крім того позивач пропустив тримісячний строк для звернення до суду за захистом своїх прав, оскільки зі слів позивача про прийняття на роботу ОСОБА_3 він дізнався у грудні 2014 року.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у 2000 році ОСОБА_1 закінчив Дніпродзержинське медичне училище за спеціальністю «Стоматологія ортопедична» і

здобув кваліфікацію зубного техніка.

ОСОБА_1 наказом №214-А-к від 15.08.2000 року було

прийнято на посаду зубного техніка в МКСП №4, яка була в подальшому перейменована в КЗ «ДМКСП» №4 ДОР.

27.04.2010 року ОСОБА_1 проходив атестацію в атестаційній комісії при департаменті охорони здоров'я Дніпропетровської обласної ради і наказом №115-0 йому присвоєна кваліфікаційна категорія перша зі спеціальності ортопедична стоматологія.

Наказом №33-к головного лікаря КЗ «ДМКСП» №4 ДОР ОСОБА_2 ОСОБА_1 звільнено з 07 квітня 2014 року з посади зубного техніка.

В судовому засіданні встановлено, що протягом року КЗ «ДМКСП» №4 ДОР наказом №133-к від 01 грудня 2014 року було звільнено ОСОБА_3 зубного техніка ортопедичного відділення за власним бажанням та наказом №139-К від 22 грудня 2014 року ОСОБА_3 було повторно прийнято на роботу в ортопедичне відділення на 0,5 ставки посадового окладу зубного техніка.

Відповідно до посвідчення виданого ОСОБА_3, він 10.07.2013 року проходив атестацію в атестаційній комісії при Департаменті охорони здоров'я Дніпропетровської міської ради і наказом ДОЗ №111-0 йому присвоєна кваліфікаційна категорія вища зі спеціальності ортопедична стоматологія.

Саме на дану посаду і вважає позивач він має переважне право на повторне прийняття на роботу в КЗ «ДМКСП» №4 ДОР, а не ОСОБА_3

06 лютого 2015 року ОСОБА_1 звернувся до головного лікаря ОСОБА_2 Комунального закладу «Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка №4» Дніпропетровської обласної ради з проханням прийняти повторно його на роботу у

зубного техніка на підставі ст. 42-1 КЗпП України.

Листом № 67 від 04 березня 2013 р. головного лікаря ОСОБА_2 Комунального закладу «Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка №4» Дніпропетровської обласної ради було повідомлено про те, що виконати його прохання не надається можливим, оскільки з моменту його звільнення 07.04.2014 року по цей час КЗ «ДМКСП» №4 ДОР не проводив і не проводить прийняття на роботу працівників його кваліфікації, тобто зубного техніка 1 категорії з виробничим навантаженням 0,25 ставки.

У відповідності до ст. 42-1 КЗпП України працівник, з яким розірвано трудовий договір з підстав, передбачених п. 1 ст. 40 цього Кодексу (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), протягом одного року має право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, якщо власник або уповноважений ним орган проводить прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації.

Переважне право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу надається особам, зазначеним у ст. 42 цього Кодексу, та в інших випадках, передбачених колективним договором.

Законність звільнення ОСОБА_1 зпосади зубного техніка за скороченням штату відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України підтверджено Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2014 року по справі № 202/5264/14-ц за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального закладу «Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка №4» Дніпропетровської обласної ради про визнання незаконним звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з моменту звільнення до моменту фактичного розрахунку, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу при звільненні та стягнення моральної шкоди, яким в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2015 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2014 року залишено без змін.

В ході розгляду вищевказаної цивільної справи встановлено, частиною 3 ст. 64 Господарського кодексу України від 16 січня 2003 року закріплено право власника або уповноваженого ним органу на визначення чисельності працівників і штатного розпису.

Таким правом він може скористатися в будь-який час, у т.ч., враховуючи потреби виробництва, вносити відповідні зміни.

Відповідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про порядок проведення реформування системи охорони здоров'я у Вінницькій, Дніпропетровській, Донецькій областях та місті Києві» від 07.07.2011 р. № 3612-V1 штатний розпис закладу охорони здоров'я пілотного регіону визначається керівником такого закладу і затверджується за його поданням головним розпорядником бюджетних коштів.

Пунктом 6.3 Статуту Відповідача у редакції, затвердженої Рішенням сесії Дніпропетровської обласної ради від 03.02.2012 року №249-11-V1 встановлено, що управління закладом здійснює його керівник.

Згідно з п. 3.9. Посадової інструкції головного лікаря КЗ «ДМКСП № 4» ДОР», затвердженої директором департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської облдержадміністрації 04.01.2013 р. головний лікар має право регулювати питання прийому на роботу, звільнення та розстановки кадрів.

П. 3.10. вищевказаної Посадової інструкції головний лікар має право видавати накази та розпорядження в межах своєї компетенції, формувати та надавати для затвердження штатний розклад закладу.

За штатним розкладом Відповідача, чинним станом на 01.01.2014 р. та затвердженим 26.02.2014 р. заступником директора департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської обласної державної адміністрації В.В. Кулик (тобто, чинним на момент роботи ОСОБА_1), кількість штатних посад зуботехнічної лабораторії ортопедичного відділення КЗ «ДМКСП №4»ДОР» становить 5,5 одиниць з фондом річної заробітної плати у розмірі 56 912,70 грн. та місячної у розмірі 9 485,45 грн.

При цьому, за посадою «технік зубний 1 категорії» кількість штатних посад становить 1,25 одиниць з фондом річної заробітної плати у розмірі 12 573,00 грн. та місячної у розмірі 2 095,50 грн.

За штатним розкладом Відповідача, чинним станом на 01.04.2014 р. та затвердженим 26.02.2014 р. заступником директора департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської обласної державної адміністрації В.В. Кулик, з урахуванням виведення штатний, одиниць посади зубного техніка 1 категорії 0,5 та 0,25 ставки, кількість штатних посад зуботехнічної лабораторії ортопедичного відділення КЗ « ДМКСП №4» ДОР» ставить 4,75 одиниць з фондом річної заробітної плати у розмірі 24 684,45 грн. та місячному розмірі 8 228,15 грн.

При цьому, за посадою «технік зубний 1 категорії» кількість штатних посад становить 0,5 одиниць з фондом річної заробітної плати у розмірі 2 514,00 грн. Та місячної у розмірі 838,20 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Заперечуючи проти позову представник відповідача вказав на те, що після звільнення ОСОБА_1 жодної особи на посаду зубного техніка за 1 кваліфікаційною категорією прийнято не було, як, відповідно, і не було видано відповідного наказу та не внесено зміни у штатний розклад, що підтверджується штатними розкладами закладу станом на 01.01.2014 року та на 01.01.2015 року.

Суд не може погодитися з думкою позивача та його представників, що ОСОБА_1, і ОСОБА_3 мають рівноцінну (аналогічну) кваліфікацію, оскільки обидва мають дипломи молодшого спеціаліста, в якому зазначено, що вони отримали дипломи медичного училища за спеціальністю «Стоматологія ортопедична» і здобули кваліфікацію зубного техніка, хоча дійсно кваліфікація освітнього рівня є ідентичною, вони обидва мають неповну вищу освіту (молодший спеціаліст), за напрямком підготовки «Медицина», «Стоматологія ортопедична» та підвищення кваліфікації. Однак вони мають різний рівень професійної майстерності. Так, ОСОБА_3 має вищу, а не першу категорію, та за своїми посадовими обов'язками саме ОСОБА_3, як зубний технік вищої категорії, надає консультації зубним технікам 1 та 2 категорії, а обсяг професійних знань зубного техніка вищої категорії значно більший, ніж у зубного техніка 1 категорії (п. 5.7 Посадових інструкцій).

Також суд бере до уваги, що посада зубного техніка вищої категорії, яку обіймав ОСОБА_3 зі штатного розкладу не виводилася, тоді як посада зубного техніка 1 категорії, яку обіймав ОСОБА_1 було виведено та після її виведення в штатний розклад зміни не вносилися.

Виходячи із вищевикладеного та оцінюючи докази в їх сукупності, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача та вимушений в позові відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України оскільки позивачу відмовлено в задоволені позовних вимог, то судові витрати необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись: ст. ст. 42-1, 232, 233 КЗпП України, ст. ст. 11, 27, 31, 59, 60, 61, 81, 88, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального закладу «Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка № 4» Дніпропетровської обласної ради про визнання відмови в прийняття на роботу незаконною, визнання переважного права прийняття на роботу, зобов'язання прийняття на роботу - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.П. Слюсар