АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Ю.М. Винниченка, Мартєва С.Ю.

при секретарі Колодюк О.П.

за участі представників відповідача ОСОБА_2., ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Октябрського районого суду м. Полтави від 11 лютого 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до Видавництва "Полтавський літератор" про стягнення авторської винагороди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним позовом та просив стягнути з Видавництва "Полтавський літератор" на його користь авторську винагороду в сумі 30000 грн., втрачену вигоду у сумі 40000 грн. та моральну шкоду у сумі 30000 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що в березні 1993 року видавництво «Полтавський літератор» з ініціативи «Полтавського літератора» і на основі усних домовленостей зі ним, автором, під його псевдонімом ОСОБА_4, видало книжку «ІНФОРМАЦІЯ_1», тиражем 10000 примірників. Реалізовувало Видавництво книжку протягом кількох наступних років за невідомою йому ціною. Позивач грошову винагороду за використання свого твору не отримував. На другій сторінці книжки «ІНФОРМАЦІЯ_1» знак охорони авторського права стоїть поруч з міжнародним кодом ідентифікації книжки в міжнародному реєстрі книжкових видань. Зазначав, що видавниче право на довідник він «Полтавському літератору» не передавав.

Рішенням Октябрського районого суду м. Полтави від 11 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено у зв'язку із пропуском строку позовної давності.

Вказане рішення місцевого суду в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_4, просив скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Судове рішення, ухвалене у справі, не відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що Гадяцькою районною друкарнею видано книгу «ІНФОРМАЦІЯ_1» універсальний довідник-записник українського рибалки, Полтава ОДГВ «Полтавський літератор» 1993, тиражем 10000 примірників. Здано до набору 19 квітня 1993 року.

Автором довідника «ІНФОРМАЦІЯ_1» є ОСОБА_4. Згідно з записом у членському квитку Спілки письменників України це літературний псевдонім ОСОБА_4

Доказів, які б підтверджували факт існування договірних відносин між Видавництвом «Полтавський літератор» та ОСОБА_4 останнім не надано.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, судом першої інстанції застосовано законодавство, що було прийняте після виникнення правовідносин між сторонами по справі.

Відповідно до ч.1, ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли у березні 1993 року.

З урахуванням того, що ЗУ «Про авторське право і суміжні права», був прийнятий 23 грудня 1993 року, а ЗУ «Про видавничу справу» - 05 червня 1997 року, то їх застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин є помилковим.

Спірні правовідносини врегульовані ЦК УРСР 1963 року, в редакції станом на березень 1993 року.

Відповідно до ст. 502 ЦК УРСР 1963 року авторський договір повинен бути укладений у письмовій формі.

Відповідно до ст. 502 ЦК УРСР 1963 року типові авторські договори затверджуються Радою Міністрів Української РСР або за її дорученням відповідними відомствами і творчими спілками, крім випадків, коли законодавство Союзу РСР відносить затвердження цих договорів до відання Союзу РСР. Авторський договір може містити умови, що не передбачені типовим договором. Умови укладеного з автором договору, що погіршують його становище, порівнюючи з становищем, установленим в законі або в типовому договорі, недійсні і змінюються умовами, встановленими законом або типовим договором.

Відповідно до ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 58 ч.1 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно зі ст. 59 ч.2 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується позивачем, письмовий договір між ним та видавництвом, як це передбачено ст. 502 ЦК УРСР 1963 року не укладався.

Окрім того, позивачем не надано суду доказів укладення усної угоди, її умов, зокрема розміру винагороди, що сплачується за авторським договором.

Відповідно до листа Державного архіву Полтавської області №06-14/70 від 15 травня 2015 року документи видавництва «Полтавський літератор» на зберігання до Державного архіву Полтавської області не передавалися.

Відповідно до листа Видавництва «Полтавський літератор» №25/05-01 від 25 травня 2015 року в архіві видавництва немає жодних документів (договорів, авторських договорів, накладних, рахунків), які б свідчили про видання книги ОСОБА_4 «ІНФОРМАЦІЯ_1»

Таким чином, вимоги позивача є необгрнутованими.

Отже, судом першої інстанції порушено норми матеріального права, оскільки було застосовано закон, який не підлягав застосуванню, оскільки не діяв на час виникнення правовідносин сторін.

Окрім того, суд першої інстанції, прийшовши до висновку про необгрунтованість вимог ОСОБА_4, відмовив у задоволенні позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Таким чином, у задоволені позовних вимог ОСОБА_4 необхідно відмовити за їх недоведеністю.

Вимога апелянта щодо порушення кримінальної справи проти видавництва «Полтавський літератор» не може бути задоволена, оскільки відповідно до чинного законодавства вирішення питання про відкриття кримінального провадження не відноситься до компетенції суду.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вимога щодо позбавлення видавництва «Полтавський літератор» видавничого права на книгу «ІНФОРМАЦІЯ_1» у суді першої інстанції не заявлялася, а тому не може бути розглянуто судом апеляційної інстанції.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції, внаслідок порушення норм матеріального та процесуального права, ухвалено помилкове рішення , яке відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4, 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Октябрського районого суду м. Полтави від 11 лютого 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Видавництва "Полтавський літератор" про стягнення авторської винагороди - відмовити за недоведеністю.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді Ю.М. Винниченко

С.Ю. Мартєв

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: