УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Горелкіної Н.А., Завгородньої І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Південенерго», ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_9, про визнання договору недійсним, визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, за касаційними скаргами представника ОСОБА_7 - ОСОБА_10, Товариства з обмеженою відповідальністю «Південенерго», представника ОСОБА_5 - ОСОБА_11 на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 07 травня 2014 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 23 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, обґрунтовуючи його тим, що 23 липня 2010 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Південенерго» (далі - ТОВ «Південенерго») був укладений договір № 23/07/10 на дольову участь у будівництві квартири, за умовами якого вона зобов'язалася надати забудовнику грошові кошти в розмірі та порядку, визначеному договором, натомість останній прийняв на себе зобов'язання організувати будівництво житлового будинку, збудувати його у відповідності до проектної документації, ввести житловий будинок в експлуатацію та передати їй однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 34,81 кв. м, вартість якої складає 174 050 грн, що дорівнює 5 тис. грн за 1 кв. м.

Того ж дня позивач сплатила забудовнику обумовлену договором вартість квартири у повному розмірі.

25 грудня 2011 року сторони уклали додаткову угоду, погодивши зміну номера вказаної в договорі від 23 липня 2010 року квартири з АДРЕСА_2 на АДРЕСА_1 у зв'язку із змінами, які були внесені до проекту будівництва.

09 лютого 2012 року забудовник повідомив позивача про те, що для оформлення за нею права власності на визначену у договорі квартиру їй необхідно сплатити додатково 40 450 грн, оскільки загальна площа квартира є більшою, ніж передбачено умовами договору.

Вказана вимога була виконана нею того ж дня.

Незважаючи на те, що ОСОБА_4 свої зобов'язання виконано у повному обсязі ще у 2011 році, забудовник не передав їй визначену договором квартиру.

Крім того, 25 грудня 2011 року між ТОВ «Південенерго» та ОСОБА_6 укладений договір № 285 на дольову участь в будівництві, за яким зобов'язалося передати останньому квартиру АДРЕСА_1, вартість якої складає 300 300 грн.

22 грудня 2012 року право власності на вказану квартиру було зареєстровано за ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 помер, спадщину після його смерті прийняли ОСОБА_8, малолітній ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_7

Посилаючись на те, що позивач належним чином виконала зобов'язання, покладені на нею за договором про дольову участь у будівництві, сплатила 100 % вартості квартири АДРЕСА_1, у зв'язку з чим набула на неї майнові права, натомість пізніше забудовник незаконно уклав з іншою особою аналогічний договір, чим порушив її права

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 07 травня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано недійсним договір № 285 про дольову участь у будівництві укладений 25 грудня 2011 року між ТОВ «Південенерго» та ОСОБА_6

Визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Витребувано квартиру АДРЕСА_1 з чужого незаконного володіння ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на користь позивача. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 23 липня 2014 року рішення місцевого суду в частині визнання за ОСОБА_4 права власності на квартиру АДРЕСА_1, витребуванні її з чужого незаконного володіння ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на користь позивача скасовано і ухвалено нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1, витребування цієї квартири з чужого незаконного володіння ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 відмовлено. Виключено з мотивувальної частини рішення посилання суду на ст. 331 ЦК України.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_7 - ОСОБА_10 просить скасувати рішення апеляційного суду Херсонської області від 23 липня 2014 року, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

У касаційній скарзі ТОВ «Південенерго» просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_11 просить скасувати рішення апеляційного суду Херсонської області від 23 липня 2014 року, справу передати на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційних скарг, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційних скарг та залишення без змін рішення апеляційного суду Херсонської області від 23 липня 2014 року, оскільки воно законне та обґрунтоване.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що укладений між забудовником та ОСОБА_4 договір про дольову участь у будівництві житлового будинку АДРЕСА_1 не розірваний, є чинним, тому слід визнати укладений ТОВ «Південенерго» з ОСОБА_6 договір про дольову участь у будівництві одного й того ж об'єкта нерухомості недійсним, як такий, що порушує права позивача ОСОБА_4, оскільки укладений при наявності чинного договору про дольову участь укладеного між нею та ТОВ «Південенерго».

Оскільки укладений між ТОВ «Південенерго» та ОСОБА_4 договір про дольову участь у будівництві № 23/07/03 є чинним, забудовником у судовому порядку не оспорений, недійсним судом не визнаний, він підлягає виконанню.

Надані позивачкою до матеріалів справи квитанції, форма й зміст яких визначені забудовником, про отримання останнім від неї в день укладання договору 174 050 грн та після підписання додаткової угоди до нього щодо зміни нумерації квартири 40 450 грн, на переконання судів попередніх інстанцій свідчать про виконання нею грошових зобов'язань за інвестиційною угодою, а саме: повної сплати вартості об'єкта інвестування й вчинення дій, спрямованих на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об'єкт будівництва або набуття майнових прав на цей об'єкт.

Розпорядження цими правами будь-ким, крім інвестора, який вчинив дії щодо набуття права власності на об'єкт будівництва або без його згоди на передачу майнових прав за іншим оспорюваним аналогічним договором, укладеним забудовником з інвестором ОСОБА_6, порушує права первісного інвестора позивача ОСОБА_4 та не відповідає вимогам ст. ст. 358, 509, 526, 629 ЦК України.

На квитанціях є підписи працівників забудовника про отримання від позивача грошових коштів на виконання умов договору, а юридична особа відповідає за дії свого працівника.

Взяті на себе зобов'язання за договором ТОВ «Південенерго» не виконало, відсутність своєї вини в порушенні зобов'язання за встановленими ч. ч. 1,2 ст. 614 ЦК України правилами не довело й належних та допустимих доказів щодо підробки чи фальсифікації квитанцій або вчинення позивачем чи третьою особою протиправних кримінально-карних дій не надало.

Доводи касаційних скарг не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_10 відхилити.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Південенерго» відхилити.

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_11 відхилити.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 23 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко Н.А. Горелкіна І.М. Завгородня