У х в а л а

15 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Парінової І.К.,Коротуна В.М., Ступак О.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Чорногузівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області та ОСОБА_5, треті особи: відділ Держземагентства у Вижницького району Чернівецької області та ОСОБА_6, про визнання права власності на спадкове майно, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 23 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Чорногузівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, ОСОБА_5, треті особи: відділ Держземагентства у Вижницькому районі Чернівецької області, ОСОБА_6, обґрунтовуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла тітка її чоловіка - ОСОБА_7, після смерті якої відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 1,10 га, що належала спадкодавцю згідно з дублікатом державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 15 грудня 2011 року, виданого замість втраченого державного акта серії НОМЕР_1 від 16 липня 2003 року, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Чорногузівської сільської ради Чернівецької області за межами населеного пункту. 17 листопада 2006 року ОСОБА_7 склала заповіт, відповідно до якого заповіла їй вказану земельну ділянку. Спадкоємцем другої черги за законом є ОСОБА_6, який не оспорює її право на спадкування та ОСОБА_5 - спадкоємець за заповітом від 13 лютого 2004 року. Посилаючись на неможливість оформлення спадщини у нотаріуса через відсутність у неї правовстановлюючих документів на земельну ділянку, позивач просила визнати за нею право власності на спірну земельну ділянку.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 13 березня 2015 року в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 23 квітня 2015 року рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 13 березня 2015 року скасовано в частині відмови в позові ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно та ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення позову. Визнано за ОСОБА_4 право власності на спадкове майно, а саме на земельну ділянку площею 1,1001 га, розташовану на території Чорногузівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області за межами населеного пункту, з цільовим призначенням - 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцю - ОСОБА_7 згідно з дублікатом державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 15 грудня 2011 року, реєстраційний номер № НОМЕР_3, кадастровий номер № НОМЕР_4. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено, що згідно із заповітом від 17 листопада 2006 року, посвідченого нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу, ОСОБА_7 заповіла ОСОБА_4 земельну ділянку площею 1,10 га, що розташована на території Чорногузівської сільської ради, належну їй на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧВ № 023474 від 16 липня 2003 року (а. с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 12 жовтня 2012 року, виданого виконавчим комітетом Чорногузівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області (а. с . 7).

За життя ОСОБА_7 було видано дублікат державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 15 грудня 2011 року, реєстраційний номер № НОМЕР_3, кадастровий номер № НОМЕР_4, замість втраченого державного акта серії ЧВ № 023474 від 16 липня 2003 року (а. с. 11-12).

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_7 також є ОСОБА_5 (за заповітом від 13 лютого 2004 року) та третя особа - ОСОБА_6 (другої черги за законом).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844321/ed_2014_07_24/pravo1/T030435.html?pravo=1> спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844322/ed_2014_07_24/pravo1/T030435.html?pravo=1>).

Частиною 1 ст. 1223 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844328/ed_2014_07_24/pravo1/T030435.html?pravo=1> передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Спадкування за законом виникає у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини (ч. 2 ст. 1223 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844328/ed_2014_07_24/pravo1/T030435.html?pravo=1>).

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 1254 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844360/ed_2015_02_07/pravo1/T030435.html?pravo=1> заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України правильно виходив із того, що спадкодавцем - ОСОБА_7 було складено особисте розпорядження щодо спірної земельної ділянки на випадок своєї смерті. Оскільки позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю у неї правовстановлюючого документу, про що нотаріусом видано постанову, суд дійшов обґрунтованого висновку про спадкування цього майна ОСОБА_4 - особою, на користь якої складено заповіт пізніше, і яка прийняла спадщину. За встановлених судом обставин спадкування за законом виключається.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та не дають підстав вважати, що при розгляді справи судом допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 23 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

І.К. Парінова В.М. КоротунО.В. Ступак