Справа № 750/2232/15-ц
Провадження № 2/750/1247/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2015 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:
головуючого - судді Супруна О.П.
при секретарі - Носенко М.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
третя особа - Деснянський районний відділ Державної міграційної служби України в м. Чернігові,
06 березня 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів, в якій просить визнати їх такими, що втратили право користування ? частинами житлового будинку АДРЕСА_3, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що її колишній чоловік ОСОБА_2 проживає в даному будинку, частина якого належить їй на праві власності, та відмовляється добровільно виселятися, не сплачує комунальні послуги, допускає антигромадську поведінку, а його мати ОСОБА_3 фактично проживає в с.Макишин Городянського району Чернігівської області та добровільно не бажає знятися з місця реєстрації.
Сторони до суду не з'явились, про час та місце розгляду справи оповіщені, позивач позов підтримала та просила справу розглядати без її участі, дала згоду на заочний розгляд справи, про що подала до початку судового засідання через канцелярію суду письмову заяву.
Відповідачіпро час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили, у зв'язку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, відповідно до ст. 224 ЦПК України.
Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося відповідно до ст. 197 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 3/4 частини житловоїквартири АДРЕСА_3 відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 17.01.2002.
В будинку АДРЕСА_3 зареєстровані ОСОБА_1, 1970 року народження, ОСОБА_3, 1931 року народження, ОСОБА_4, та ОСОБА_2, 1968 року народження, що підтверджується копією домової книги для реєстрації громадян. (а.с. 13-14).
Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 25.11.2009, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірваний 29 листопада 2009 року, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 996 (а.с. 5).
Згідно довідки № 74 Макишинської сільської ради від 12.02.2015, ОСОБА_3 дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17). Крім того, з акта № 01 від 12.03.2015 встановлення фактичного місця проживання пільговика, убачається, що ОСОБА_3 дійсно фактично проживає з 28.09.1931 за адресою: АДРЕСА_1 і за нею закріплений соціальний працівник для надання допомоги.
Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено право власника володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Як вбачається з положень статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно частини 2 статті 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
За таких обставин, суд знаходить підстави для задоволення позову в частині визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, такою, що втратила право користування 3/4 частинами житлового будинку АДРЕСА_3, оскільки судом встановлено, що вона постійно проживає в АДРЕСА_2.
Згідно частини 4 статті 156 ЖК України, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановленні статтею 162 цього Кодексу.
Відповідно до статті 157 ЖК України, членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього кодексу. Виселення проводиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.
Зі змісту позовної заяви убачається, що відповідач ОСОБА_2 постійно проживає у спірному помешканні по даний час, а отже, з огляду на положення ч. 2 ст. 205 ЦК України, визнавати його таким, що втратив право на користування 3/4 частинами житлового будинку АДРЕСА_3 підстав немає.
При цьому позивач позовні вимоги про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, мотивує його антигромадською поведінкою та неможливістю подальшого проживання разом з ним, що відповідно до ст. ст. 116, 157 ЖК України може бути підставою для виселення відповідача, а не визнання його втратившим право на користування житлом .
З відповідача ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню 243 грн. 60 коп. судового збору.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 213 - 215, 224 - 226, 228, 294 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, такою, що втратила право користування 3/4 частинами житлового будинку АДРЕСА_3.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду Чернігівської області.
Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Суддя О.П. Супрун