Справа № 199/3881/14-ц
У Х В А Л А

іменем України

27 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючий-суддя Сенчишин Ф.М.

При секретарі Завгородній Л.В.

За участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду заяву ОСОБА_1 про розяснення судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснозаводський майданчик «Дніпрометиз» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 просить розяснити рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснозаводський майданчик «Дніпрометиз» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Заява обґрунтовується тим, що рішення суду є не зовсім зрозумілим (неясним) в частині, що стосується сплати прибуткового податку та інших обовязкових платежів з громадян. На думку позивача, при розрахунку суми вимушеного прогулу позивач виходив з суми середньоденної заробітної плати, яка була визначена вже з урахуванням таких обовязкових платежів та прибуткового податку, а отже і загальна сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу отримана з урахуванням усіх обовязкових платежів та прибуткового податку і з цією суми вже не потрібно нічого сплачувати та вираховувати.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали в повному обсязі заявлені вимоги та доводи заяви, на яких вони ґрунтуються.

Представник відповідача ТОВ «Краснозаводський майданчик «Дніпрометиз» ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти розяснення судового рішення, оскільки за підрахунками їх бухгалтерії сума середнього заробітку визначена без відповідних утримань.

Судом досліджені надані матеріали цивільної справи, на підставі яких встановлені наступні фактичні обставини:

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснозаводський майданчик «Дніпрометиз» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з ТОВ «Краснозаводський майданчик «Дніпрометиз» на користь ОСОБА_1 було стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 7018,13 грн. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 2500 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року зазначене рішення залишене без змін.

Згідно ч. 1 ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій розяснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Відповідно до роз'яснень, наданих в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до статті 221 ЦПК України роз'яснення рішення суду, а не ухвали суду, можливо тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення. В силу зазначеної норми процесуального права, роз'яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю, якщо воно є неясним та незрозумілим для осіб, щодо яких воно постановлене, так і тих, що будуть здійснювати його виконання. Суть роз'яснення полягає в тому, що суд не повинен давати відповіді на нові та невирішені ним вимоги, він лише має роз'яснити положення постановленого ним рішення, які нечітко ним сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації.

Як вбачається з резолютивної частини вищезазначеного рішення, воно викладено чітко та зрозуміло, ухвалено в межах заявлених позивачем позовних вимог.

Доводи позивача щодо необхідності зазначення, що стягнуті рішенням суми визначені з утриманням прибуткового порядку та інших обовязкових платежів судом до уваги не приймаються з наступних міркувань.

Суд враховує розяснення, викладені у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», за яким задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Згідно абз. 3 п. 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Ухвалою суду апеляційної інстанції встановлено, що рішення суду постановлене з дотриманням вимог матеріального закону, отже і розрахунок середньої заробітної плати проведений судом з дотриманням вищенаведених положень законодавства.

Позивач, обґрунтовуючи заяву про розяснення судового рішення, фактично просить суд про переоцінку правових висновків суду під час ухвалення судового рішення, що є неприпустимим.

На підставі викладеного, в роз'ясненні рішення слід відмовити.

Керуючись ст. 221 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розяснення судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснозаводський майданчик «Дніпрометиз» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити в повному обсязі.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий :

27.07.2015