Справа № 310/6388/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

(ЗАОЧНЕ)

09 вересня 2015 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого: судді - Черткової Н.І., при секретарі - Димовій Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Бердянського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон,-

В С Т А Н О В И В :

В липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10.03.2006 року її син - ОСОБА_3 був усиновлений відповідачем, який записаний батьком дитини у свідоцтві про народження дитини серії НОМЕР_1 від 09.06.2006 року. Відповідач на протязі трьох років не спілкується с сином і не приймає участі у його вихованні. На теперішній час відповідач не знаходиться на території України та місце його перебування позивачу невідомо.Позивач зазначив, що має намір виїхати з сином на відпочинок до родичів до Російської Федерації. Позивач прохала надати дозвіл їй на виїзд з сином- ОСОБА_3 до Російської Федерації. Представник позивача в судове засідання не з»явився, прохав суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутності або про причини неявки від відповідача не надходило. Зважаючи на відсутність заперечень відповідача, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення по справі у відповідності до ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Згідно рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10.03.2006 року син позивача - ОСОБА_3 був усиновлений відповідачем, який і записаний батьком дитини у свідоцтві про народження дитини серії НОМЕР_1 від 09.06.2006 року. Судом встановлено, що відповідач на протязі трьох років не спілкується с сином і не приймає участі у його вихованні. На теперішній час відповідач не знаходиться на території України та місце його перебування позивачу невідомо. Встановлено, що позивач має намір виїхати з сином на відпочинок до родичів до Російської Федерації. Ст.313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фактично, для безперешкодного виїзду ОСОБА_2 до Російської Федерації та з метою безперешкодного проїзду в Україну та в Російську Федерацію на період з 20 вересня 2015 року по 17 лютого 2017 року необхідний відповідний дозвіл батька. Судом встановлено, що отримати від відповідача позивачу - дозвіл на виїзд дитини неможливо у зв'язку з відсутністю даних про його місце перебування в теперешній час. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами). Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. На виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям - громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків:

- коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску;

- коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; 3) у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій:

свідоцтва про смерть другого з батьків;

рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків;

рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім;

рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним;

рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків;

довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків -батька і матері - у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Зокрема, ст. 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов'язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому приоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, які повинні бути непорушними незалежно від стосунків батьків між собою. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Судом також враховується та обставина, що раніше відповідач - ОСОБА_2 надавав нотаріальну завірену згоду на тимчасові поїздки його малолітнього сина- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у супроводі його матері - ОСОБА_1 або його бабусі ОСОБА_5 до Російської Федерації в період з 29.05.2014 року по 29.05.2015 року . З огляду на те, що виїзд дитини за кордон без згоди одного з батьків передбачений чинним законодавством України та не суперечитиме інтересам дитини, що було встановлено у судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі ст.155 СК України, ст.313 ЦК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та керуючись ст.ст. ст.10, 60, 88, 209, 212, 214, 224, 294 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон, задовольнити. Надати дозвіл на тимчасовий виїзд з 20 вересня 2015 року по 17 лютого 2017 року до Російської Федерації малолітньому - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у супроводі матері -ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3. Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя