У х в а л а

іменем україни

18 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - управління служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про стягнення аліментів, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 28 липня 2014 року, постановлену за наслідками розгляду клопотання про зупинення провадження у справі та за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Харківської області від 12 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі у розмірі 4 000 грн щомісячно і до досягнення ними повноліття.

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій суму у розмірі 1 000 грн щомісячно і до досягнення ними повноліття.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 6 червня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн щомісячно і до досягнення ними повноліття.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 28 липня 2014 року зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - управління служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про стягнення аліментів, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів до вирішення справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 1 грудня 2014 року апеляційне провадження відновлено, так як рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2014 року місце проживання дітей сторін визначено з матір'ю.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 12 січня 2015 року рішення Московського районного суду м. Харкова від 6 червня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким первісний позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі по 500 грн на кожну дитину щомісяця і до досягнення ними повноліття.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу апеляційного суду Харківської області від 28 липня 2014 року, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду Харківської області від 12 січня 2015 року, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційні скарги підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Зупиняючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив з того, що розгляд цієї справи неможливий до розгляду справи про визначення місця проживання дітей, і з додержанням вимог п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України зупинив провадження у справі до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку цивільного судочинства.

Ухвала постановлена з додержанням норм цивільного процесуального законодавства і підстав для її скасування не встановлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення первісного позову і відмову у задоволенні зустрічного, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив з того, що діти проживають із матір'ю і розмір заробітної плати, яку вона отримує, не дозволяє їй самостійно матеріально забезпечити дітей, тому стягнув з відповідача аліменти на їх утримання.

ОСОБА_2 належних і допустимих доказів на підтвердження того, що діти проживають з ним і саме він займається їх вихованням, не надав.

Наведені у касаційних скаргах доводи висновків суду не спростовують, ухвала апеляційного суду Харківської області від 28 липня 2014 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 12 січня 2015 року постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 і касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 28 липня 2014 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 12 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О.Карпенко
Судді: В.І.Амелін В.П.Гончар