АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 547/742/14-ц Номер провадження 22-ц/786/1651/15Головуючий у 1-й інстанції Любицький В. О. Доповідач ап. інст. Акопян В. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого судді: Акопян В.І.

Суддів: Буленка О.О., Гальонкіна С.А.

При секретарі: Фадейкіній Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Прокурора Семенівського району Полтавської області в інтересах держави в особі Семенівського відділення Хорольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області

на рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 25.06.2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Украгротехніка" про визнання права власності за набувальною давністю.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, - Акопян В.І.,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 ОСОБА_2 звернувся до суду із вищевказаним позовом, просив визнати за ним право власності в порядку набувальної давності на придбане ним за договором купівлі - продажу від 21 березня 2003 року, укладеним між ним та ПрАТ "Украгротехніка" (на той час ЗАТ "Украгротехніка") нерухоме майно та майно яке складається: ангару №1, ангару №2, огорожі 780 м.кв., огорожі 120,2 м.кв., РКТП, КПТ, КТП № 244, трансформатора, замощення (асфальтне), вбиральні, прибудови 32,54 м.кв., прибудови 35,6 м.кв., тимчасового навісу загальною вартістю 247 000,00 грн., яке розташоване в АДРЕСА_1

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно договору купівлі продажу від 21 березня 2003 року, він безперервно відкрито володіє спірним майном більше 10 років.

Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 25 червня 2014 року позов задоволено в повному обсязі, визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку набувальної давності на придбане ним за договором купівлі-продажу від 21 березня 2003 року, укладеним між ним та ПрАТ «Украгротехніка» ( на час укладення договору ЗАТ « Украгротехніка» ) майно, а саме: ангар ( літ. « А-1» ) площею 1139 м.кв., ангар ( літ. « Б-1») площею 1065 м.кв., прибудову ( літ. « б-1» ) площею 32, 54 м.кв., прибудову ( літ. « б-2») площею 35,6 м.кв., навіс ( тимчасовий ) ( літ «б-3») площею 4,3 м.кв., вбиральню ( літ. « В-1») площею 3,8 м.кв., огорожу ( літ.» №2») площею 780,6 м.кв., огорожу ( літ. « №3») площею 120,2 м.кв., трансформаторну підстанцію ( літ.» №4»), замощення ( літ. « 1») площею 5008,9 м.кв., яке розташоване по АДРЕСА_1

Не погоджуючись з рішенням районного суду прокурор Семенівського району Полтавської області в інтересах держави в особі Семенівського відділення Хорольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічного з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що згідно договору купівлі - продажу від 24 березня 2002 року, укладеного в простій письмовій формі, між Семенівським "Райагробуд" Полтавської області та ЗАТ "Украгротехніка", п.1.1. продавец продав у власність покупцю нерухомість, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 7500 кв.м., за ціною 33189 грн., в т.ч ПДВ 5531,50 грн. Даний договір нотаріально не посвідчений та не був зареєстрований в визначеному законом порядку( а.с. 6-8)

Відповідно до договору купівлі - продажу № 05/07-П-а від 21 березня 2003 року, укладеного в простій письмовій формі між ОСОБА_2 та ЗАТ "Украгротехніка", п.1.1. продавец продав у власність покупцю нерухомість, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 0,929 кв.м., за ціною 33189 грн., в т.ч. ПДВ 5531,50 грн.( а.с.13-15) 21 березня 2003 року згідно акту приймання - передачі спірне майно передано ОСОБА_2 (а.с.16).

07 грудня 2003 року ОСОБА_2 передав в оренду ЗАТ «Украгротехніка» спірні нежитлові приміщення та майно терміном на 10 років ( а.с.18-20).

Згідно ст. 344 ЦК України особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомими майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

Ухвалюючи рішення про визнання права власності за набувальною давністю, суд першої інстанції виходив з того, що позивач добросовісно, відкрито та безперервно володіє нерухомим майном протягом тривалого часу, а отже набув на нього право власності.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до абзацу 2 п.13 Постанови ВССУ України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року " Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", відповідачем по справі за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Позивачем у справах про набуття права власності за набувальною давністю є володілець чужого майна.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або особа, яка вважає себе власником майна.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014, № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз'яснено, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

За змістом зазначеного закону для набуття права власності на чужі речи за набувальною давністю необхідне добросовісне заволодіння і наявність умов, які б свідчили про те, що встановити попереднього власника не має можливості, а майно, на яке претендує особа, надійшло до неї законно, як-то із правочину чи як безхазяйна річ.

Як вбачається із матеріалів справи спірне нерухоме майно на час розгляду справи незареєстроване, даних про те, що будівлі після їх будівництва були здані в експлуатацію та були належним чином зареєстровані( в органах МБТІ або в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно) в матеріалах справи відсутні. На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що спірні будівлі є самочинними будівлями: в матеріалах справи відсутні дозвільні документи на їх будівництво ,здачу в експлуатацію та реєстрацію.

Договір купівлі - продажу від 24.03 .2002 року між Семенівським «Райагробуд» та ЗАТ»Украгротехніка»і договір купівлі- продажу від 21 .03. 2003 року між ЗАТ»Украгротехніка» і ОСОБА_2,укладені в простій письмовій формі, їх не можна визнати дійсними, оскільки порушено порядок їх укладення, в них відсутні посилання на документи, які підтверджують право власності на майно або знаходження майна на балансі продавця майна.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про задоволення позову, оскільки не встановлено наявності сукупності умов для набуття права власності за набувальною давністю, що передбачено положеннями ст. 344 ЦК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові з підстав, передбачених ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора Семенівського району Полтавської області в інтересах держави в особі Семенівського відділення Хорольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області задовольнити.

Рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 25.06.2014 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Украгротехніка" про визнання права власності за набувальною давністю - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя: В.І.Акопян

Судді: О.О.Буленко

С.А.Гальонкін

З оригіналом згідно

Суддя В.І.Акопян