Справа № 303/1098/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 липня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючої - Боднар О.В.

суддів Кеміня М.П., Джуги С.Д.

при секретарі Маринець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 11 червня 2015 року справу за обєднаним позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м.Мукачева в особі Мукачівської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, треті особи: управляюча компанія Товариства з обмеженою відповідальністю "І.Т.В. Сервіс Плюс", орган опіки і піклування Мукачівського міськвиконкому, про визначення порядку користування квартирою та зобовязання укласти договір найму,

та позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, -

у с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до територіальної громади м.Мукачева в особі Мукачівської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, треті особи: управляюча компанія ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс», орган опіки та піклування Мукачівського міськвиконкому, в якому на підставі ст.104 ЖК просила:

-визначити порядок користування кватирою № 40 по вул.Росвигівська, 19 А в м.Мукачево,

-виділивши їй та її дочці житлову кімнату № 3 площею 15,7 кв.м.;

-батькам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 житлову кімнату № 2 площею 17 кв.м.,

-сестрі ОСОБА_2 - житлову кімнату № 1 площею 10 кв.м.;

-залишити в загальному користуванні коридор площею 11,5 кв.м., кухню площею 8,40 кв.м., вбиральню площею 1,2 кв.м., ванну кімнату площею 2,6 кв.м., сан.вузол площею 1 кв.м., лоджію площею 2 кв.м., балкон площею 1 кв.м.;

-зобовязати територіальну громаду м.Мукачева в особі Мукачівської міської ради укласти з нею окремий договір найму житлового приміщення № 3 у вказаній квартирі;

-стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2С судові витрати.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 30 квітня 2015 року (а.с. 50) дану цивільну справу обєднано в одно провадження з цивільною справою за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, з яким позивачі звернулися до суду у березні 2015 року, зазначаючи, що відповідачка разом зі своєю донькою більше 10 років не проживає у вказаній квартирі, а з 2005 року постійно проживає разом зі своєю сімєю (чоловік та донька) за адресою: вул.Росвигівська, 1/103 у м.Мукачево, та просили на підставі ст.ст. 71-72 ЖК визнати (Пилип) ОСОБА_5 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 11 червня 2015 року (а.с. 132-133) в задоволенні позову ОСОБА_5 та позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 (а.с. 136-137) просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

Зазначає, що неприязні відносини між нею та ОСОБА_1 склалися у звязку з тим, що остання постійно ображає їхніх батьків, що підтверджується також постановами про накладення адміністративних стягнень.

Факт непроживання відповідачки з 2005 року у квартирі підтверджується актом від 04 лютого 2015 року, завіреним в ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» та показаннями свідків, які були поверхово оцінені судом першої інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 (а.с 139-141) просить рішення в частині відмови у задоволенні первісних позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позову.

Зазначає, що площа квартири дозволяє укласти з нею окремий договір найму, оскільки у такому разі кожному квартиронаймачу буде належати по 10,67 кв. м. житлової площі та по 17,6 кв.м. загальної. Крім того, в разі укладення окремого договору вона зможе самостійно оформити відносини з комунальними службами та уникнути заборгованості зі сплати комунальних послуг у своїй частині.

Також зазначає, що оскільки виконком Мукачівської міської ради є виконавчим органом територіальної громади м.Мукачева, який повністю підконтрольний та підзвітний йому, суд не повинен був відмовляти у позові з тих підстав, що укладення договору найму є виключною компетенцією міськвиконкому.

Відповідно до ч.2 ст.305ЦПК України справу розглянуто за відсутності осіб, які беруть у ній участь, які належним чином повідомлені про час і місце її апеляційного розгляду, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення їм поштових відправлень. Заява ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи у звязку з терміновим відрядженням, не підтверджується відповідними доказами, а тому причина неявки її в судове засідання у апеляційному суді визнана неповажною.

Розглянувши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд визнав, що скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції правильно встановив, що спірна трикімнатна квартира, є комунальною власністю, право на вселення в яку сторони набули на підставі ордеру на житлове приміщення серії МВ № 000608 від 17 липня 1991 року, виданого на підставі рішення виконкому Мукачівської міської ради №134 від 17 липня 1991 року (а.с. 56).

05 вересня 2001 року між ЖРЕП №1 та ОСОБА_3 був укладений договір найму спірної квартири (а.с. 57).

Відмовляючи у позові ОСОБА_1, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що оскільки площа кімнати, яку ОСОБА_1 просить надати в користування їй та її дочці з укладенням окремого договору найму житлового приміщення становить 15,7 кв.м., то відповідно до ч.2 ст.63 ЖК, задоволення її позовних вимог призведе до штучного погіршення житлових умов та спричинить необхідність взяття її на облік, як такої, що потребує поліпшення житлових умов.

Однак при цьому, суд першої інстанції, помилково вважав, що територіальна громада м.Мукачево в особі Мукачівської міської ради є неналежним відповідачем, а тому за відсутності клопотання про заміну сторони, це також є підставою для відмови у позові про встановлення порядку користування майном.

ВССУ у своєму листі від 01 лютого 2012 року "Щодо узагальнення судової практики розгляду судами спорів, що виникають із договору найму жилого приміщення" зазначив, що наймодавцями жилих приміщень у будинках державного та громадського житлових фондів є орган місцевого самоврядування, який уповноважує житлово-експлуатаційні організації, а у разі їх відсутності - відповідні підприємства, установи, організації надати жиле приміщення у найм.

У справах із питань, віднесених до компетенції органів місцевого самоврядування чи місцевої державної адміністрації, або з питань управління житловим фондом, віднесених його власником або уповноваженим ним органом до свого відання, належною стороною має бути відповідний орган чи власник житлового фонду.

За таких обставин, територіальна громада м.Мукачева в особі Мукачівської міської ради є належним відповідачем.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка не проживає у спірній квартирі, тому що між нею та відповідачами мали місце неприязні стосунки та конфлікти, а тому дійшов висновку, що вона не проживала у квартирі з поважних причин. Крім того, на її утриманні перебуває неповнолітня донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка також має право на користування житловим приміщенням, тому задоволення позову буде порушувати права дитини.

Проте, суд першої інстанції, не звернув уваги на те, що позивачі в обґрунтування позовних вимог зазначали, що відповідачка з 2005 року постійно проживає разом із своєю сімєю за іншою адресою та не приймає жодної участі по сплаті комунальних послуг у спірній квартирі, тобто стверджували про вибуття її на інше постійне місце проживання (ст.107 ЖК України), та помилково керувався ст.ст. 70,71 ЖК України.

Питання визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин та правової норми, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, відповідно до ч.1 ст.214 ЦПК України належить до компетенції суду. При вирішенні справи суд враховує підставу (обґрунтування) та зміст позовних вимог (ст.119 ЦПК України).

Відповідно до ст.107 ЖК наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це.

У п.11 постанови Пленуму ВСУ від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» розяснено, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Між тим, з наявних в матеріалах справи постанов про адміністративне правопорушення від 04 та 15 квітня 2014 року (а.с. 125, 127) вбачається, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виникали сварки за місцем їх проживання: у ІНФОРМАЦІЯ_2.

За таких обставин, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, не довели суду факт вибуття ОСОБА_1 на постійне проживання з 2005 року за іншою адресою.

Проте, суд першої інстанції, як уже було зазначено, помилково відмовив у позові з підстав, передбачених ст.ст. 71-72 ЖК та ст.18 ЗУ «Про охорону дитинства». Тим більше, що суд визнаючи причину відсутності ОСОБА_1 у спірній квартирі поважною, відповідно до ст.71 ЖК міг продовжити встановлений шестимісячний строк.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 підлягає зміні, із залишенням резолютивної частини рішення без змін.

Відповідно до ст.309 ЦПК України неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 309, 314, 316, 319 ЦПК України, ст.ст.104, 107 ЖК колегія суддів,

р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 11 червня 2015 року змінити в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 та позову ОСОБА_3, ОСОБА_2, залишивши резолютивну частину рішення без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

с у д д і :

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9