ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/5994/14-ц
Провадження № 2/362/514/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2015 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

при секретарі - Даниленко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про вселення та усунення перешкод у користуванні квартирою, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про його вселення до квартири АДРЕСА_1 (далі-спірне майно) та зобов'язання ОСОБА_2 не чинити перешкоди у користуванні даною квартирою.

Вказуючи на те, що він є власником 23/50 частин спірного майна, а відповідачка є власницею 27/50 частин даного майна, в якому проживає та ним розпоряджається.

При цьому, відповідачка чинить перешкоди у користуванні ним житлового приміщення, не надає йому доступу та не йде на контакт.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду від 06.05.2015 року залучено до участі у справі у якості третьої особи - ОСОБА_3 (а.с.56).

ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, оскільки відповідачка будь-яким чином чинить перешкоди у користуванні квартирою.

Представник відповідача позов не визнала, вказуючи на те, що відповідачка, будучи співвласником, у спірній квартирі не проживає, а тому не може чинити перешкоди відповідачу у її користуванні та перешкоджати вселенню останнього. У спірній квартирі мешкають та є зареєстрованими її брат ОСОБА_3 та його малолітня донька, яким вона відчужила нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу, укладеного в усній формі.

ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлених вимог не визнав, вказуючи, що він, проживаючи у квартирі, не чинив перешкод у користуванні позивачу та не заперечував у його вселенні. Також зазначив, що він і його сестра відповідачка по справі в усній формі уклали договір купівлі-продажу квартири.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, суду пояснив, що знає тільки третю особу по справі, а само ОСОБА_3, який його найняв у серпні місяці 2014 року для того щоб він зробив ремонт у спірній квартирі. Хто є власниками квартири він не знає. Коли він робив ремонт то приходив позивач до спірної квартири, коли само він приходив, і чого він пояснити не може.

Суд, заслухавши позивача, представників сторін, третю особу, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 26 жовтня 2012 року ОСОБА_5 подарував ОСОБА_1 безкоштовно у власність 23/50 частки, що складається з приміщень: 2 - житловою площею 14,6 кв.м., квартири АДРЕСА_1, що підтверджується Договором дарування частини квартири, посвідченим 26 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Васильківського міського нотаріального округу Київської області, зареєстровано в реєстрі за № 1372 та витягом про державну реєстрацію прав № 36187849 від 09 листопада 2012 року, реєстраційний № 4676779, запис № 5341 в книзі № 37-343 (а.с. 5, 6).

За п. 2 Договору, квартира, частина якої дарується, двокімнатна, житловою площею 32,0 кв.м., загальною площею - 46,7 кв.м. Коридор, кухня, ванна, туалет - в загальному користуванні (а.с. 5).

Згідно технічного паспорту, інвентарний № 2602, складеного станом на 30 липня 2012 року, на квартиру АДРЕСА_1, власниками квартири є ОСОБА_2, якій належить 27/50 ідеальна частка, та ОСОБА_1, якому належить 23/50 ідеальна частка (а.с. 27-28).

З огляду висновку, затвердженого 01 травня 2013 року начальником Васильківського МВ (з обслуговування м. Василькова та Васильківського району) ГУ МВС України в Київській області, та висновку по матеріалам перевірки, затвердженого 27 лютого 2015 року начальником Васильківського МВ (з обслуговування м. Василькова та Васильківського району) ГУ МВС України в Київській області, відповідачка за місцем проживання відсутня, на виклики до Васильківського МВ не з'являлася. При цьому встановлено, що ОСОБА_2 повідомила ОСОБА_1 про те, що не дозволить йому потрапити до вказаного помешкання, погрожуючи фізичною розправою. За час проведення перевірки при неодноразових візитах за адресою: АДРЕСА_1 двері до квартири ніхто не відчиняє. Як пояснив гр. ОСОБА_6, що проживає по сусідству з ним в квартирі № 44 проживає молода сім`я яких він бачить дуже рідко (а.с. 10-11, 26).

Зважаючи на надані сторонами докази, судом встановлено реєстрацію ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1, починаючи з 12 березня 2003 року. (а.с. 50).

Згідно штампу Васильківського РВ УДМС України в Київській області, 14 лютого 2014 року, ОСОБА_3, який 19 травня 2015 року на підставі свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського МРУЮ у Київській області змінив прізвище на ОСОБА_3, зареєстрований у спірній квартирі (а.с. 50, 67).

Згідно довідки № 1105 Форми № 3 виданої у травні 2015 року КП "ККП м. Василькова", без зазначення конкретної дати її видачі, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають ОСОБА_3 та ОСОБА_8 (а.с. 65-66).

Актом вселення в квартиру АДРЕСА_1, складеним 27 травня 2015 року комісією в складі співвласника квартири ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_15, ст. дільничного інспектора міліції Васильківського МВ ГУ МВС України в Київській області старшого лейтенанта ОСОБА_10, колишнього власника ОСОБА_5 та сусідів ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, встановлено невідповідність ключів наданих ОСОБА_5 при укладенні договору дарування ОСОБА_1 замкам наявним на вхідних дверях квартири станом на 27 травня 2015 року, що призвело до неможливості вселення в квартиру позивача (а.с. 79).

Як вбачається з висновку по матеріалам перевірки, затвердженого 28 травня 2015 року т.в.о. начальника Васильківського МВ (з обслуговування м. Василькова та Васильківського району) ГУ МВС України в Київській області підполковником міліції С.В.Максименком, в квартирі АДРЕСА_1 хто проживає невідомо, двері ніхто не відчиняє (а.с.80).

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох і більше осіб з визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

В даному випадку позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.

Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. 391 ЦК України.

Права власника житлового будинку, квартири, визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач не має вільного доступу до квартири, частина якої належить йому на праві приватної власності, а тому його вимоги про усунення перешкод в здійсненні права користування квартирою та вселення мають бути задоволені на підставі ст. ст. 321, 391 ЦК України та ст. 150 ЖК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 321, 356, 383, 386, 391 ЦК України, ст. 150 Житлового Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 61, 88, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про вселення та усунення перешкод у користуванні квартирою - задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні житловим приміщенням кватири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 02 червня 2015 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко