Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2015 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючої - судді Семенцової Л.М.,

за участі секретарів - Барашивець Т.С., Федоренко Ю.І., Слончак А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 25.09.2014 року біля його будинку АДРЕСА_1 він побачив, як його сусід - відповідач ОСОБА_2 викидав сміття в яр, що знаходиться поруч його будинку. На його зауваження ОСОБА_2 став ображати його та штовхати, а потім до них підійшов інший сусід - відповідач ОСОБА_3, який, допомагаючи ОСОБА_2, намагався затіяти бійку. У подальшому вони удвох заштовхали його на подвір'я належного йому будинку, намагаючись його вдарити, а після того, як позивач забіг до будинку, вони почали кидати в його сторону каміння, яим було побито вікна. Внаслідок постійних сварок з відповідачами він звертався до лікарів за медичною допомогою. Протиправними діями відповідачів йому було заподіяно моральну шкоду, тому просить стягнути з них по 5000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди та судові витрати.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав, обґрунтовуючи його обставинами, викладеними в позовній заяві. Окрім того, пояснив, що протиправними діями відповідачів, а саме штовханнями і нецензурними висловлюваннями в його адресу була принижена його честь та гідність, завдана моральна шкода. І він звертався до правоохоронних органів з приводу даного факту та за медичною допомогою.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, пояснивши, що всі обставини, викладені позивачем, є неправдивими. 25.09.2014 року він виносив сміття та хотів його спалити. Позивач вимагав від нього забрати сміття і своїми діями сам спровокував конфлікт, розмахував у його сторону палицею, а ОСОБА_3 намагався його втихомирити. Він не ображав та не штовхав позивача, каміння вони не кидали. Через те, що позивач бризнув на нього газовим балончиком, він також звертався до дільничного інспектора міліції.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання повтороно не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутності до суду не надходило.

Суд, заслухавши позивача та відповідача, свідків, дослідивши письмові матеріали, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як передбачено ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна (немайнова) шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями, чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За правилами ч. 1, п. п. 2, 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка, зокрема полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, а також приниженні честі та гідності фізичної особи.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягає з'ясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб.

Судом встановлено, що 25.09.2014 року по АДРЕСА_1 між сторонами виник конфлікт з приводу винесення та складання сміття відповідачем ОСОБА_2, з приводу якого позивач та відповідач ОСОБА_2 зверталися до Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області. Дільничним інсектором міліції Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області Бойчуком Л.В. було складено висновок від 30.09.2014 року, з якого вбачається, що грубого порушення громадського порядку проведеною перевіркою не встановлено і з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проводилися профілактичні бесіди щодо недопущення антигромадської поведінки в побуті.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 надала показання про те, що восени 2014 року її сусід ОСОБА_2 прибрав обрізки дошок із загального подвір'я, а через деякий час вона почула як позивач кричав до ОСОБА_2, щоб той не складав їх, а він, у свою чергу, говорив про те, що спалить їх. Позивача не можна було втихомирити. Потім до них підійшов ОСОБА_3 У подальшому позивач пішов до свого будинку, і повернувся з палицею, якою став лякати відповідачів і щось бризнув їм в очі, через що вони побігли вмиватися. Під час цих подій вона не бачила, щоб позивача відповідачі штовхали чи обзивали.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 надала показання про те, що восени 2014 року на крики, які доносилися з вулиці, вона вибігла і побачила, що позивач розмахував палицею перед її чоловіком ОСОБА_3 та ОСОБА_2 і в них текли сльози від дії якоїсь речовини. Вона також підтвердила, що не бачила, щоб ОСОБА_3 та ОСОБА_2 штовхали чи обзивали позивача.

Суд приймає до уваги показання свідків, вважає їх правдивими, оскільки вони узгоджуються між собою та не суперечать іншим доказам.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи встановлені судом обставини та досліджені докази, суд вважає, що позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження протиправної поведінки відповідачів щодо нього, приниження його честі та гідності, заподіяння йому відповідачами моральної шкоди, наявності вини відповідачів, а також існування причинного зв'язку між такою шкодою та протиправною поведінкою.

Тому за наведених обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки вимоги позивача щодо відшкодування йому моральної шкоди не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та не ґрунтуються на вимогах закону.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 23, 1167 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами), ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.М. Семенцова