АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1172/15. Головуючий 1 інстанції Шмадченко С.І.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів: - Овсяннікової А.І., Коваленко І.П.,

за участю секретаря - Стрельченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Диліжанс» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2014 року по справі за позовом ТОВ «Порше Лізинг Україна» до ТОВ «Євро-Диліжанс», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та збитків відповідно до договору про фінансовий лізинг,-

в с т а н о в и л а:

В серпні 2014 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернувся до суду з позовом до ТОВ «Євро-Диліжанс» та ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості у розмірі 172736,91 грн.

В обґрунтування вимог посилався на те, що 21.10.2012 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ТОВ «Євро-Диліжанс» був укладений договір про фінансовий лізинг, за яким позивач передавав у розпорядження відповідача об'єкт лізингу - транспортний засіб типу VW Caddy GP Maxi Kasten 2.0 I TDI, 2011 року виробництва, а відповідач зобов'язався сплатити суму коштів за договором, що становить 27713 доларів США, не враховуючи авансового платежу на суму, що становить 4156,95 доларів США. При цьому ОСОБА_4 виступила поручителем товариства.

В зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань з боку відповідачів, 27.01.2014 року договір лізингу було розірвано. ТОВ «Євро-Диліжанс» повинен був повернути об'єкт лізингу, а також сплатити заборгованість по простроченим лізинговим платежам та штрафні санкції за неналежне виконання договору.

В добровільному порядку ТОВ «Євро-Диліжанс» об'єкт лізингу не повернув у зв'язку з чим позивач був змушений звертатися до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, що спричинило додаткові витрати. Лише 04.03.2014 року за сприяння спеціалізованої організації ТОВ «Дельта М» об'єкт лізингу було повернуто позивачеві в примусовому порядку.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги позивача підтримала.

Представник ТОВ «Євро-Диліжанс» в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала, зазначила, що відповідач не отримував від позивача рахунків для сплати щомісячних платежів за листопад, грудень 2013 року та січень 2014 року.

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2014 року позовні вимоги ТОВ «Порше Лізинг Україна» було задоволено. Стягнуто солідарно з ТОВ «Євро-Диліжанс», ОСОБА_3 на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» основну суму заборгованості за договором лізингу у сумі 20696,33 грн., збитки у сумі 136725,98 грн., пеню у сумі 1484,33 грн., 3% у сумі 445,38 грн., проценти за користування чужими грошовими коштами у сумі 1228,10 грн., неустойку в сумі 9495,12 грн., витрати на правову допомогу у сумі 10539,65 грн., а також витрати по сплаті судового збору по 863,70 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі ТОВ «Євро-Диліжанс» просить рішення суду першої інстанції скасувати і постановити нове, яким в задоволенні позовних вимог ТОВ «Порше Лізинг Україна» відмовити в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що підстав для стягнення коштів у вигляді збитків та інших у суду не було. Крім того, витрати на правову допомогу стягнуті судовим рішенням двічі.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, що з'явилися, доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу підлягаючою частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, керуючись положеннями ст. ст. 526, 530, 553, 554, 612, 625 ЦК України та ст. 10 Закону України «Про фінансовий лізинг», виходив із того, що відповідачі взяті на себе зобов'язання за договором фінансового лізингу належним чином не виконали, в результаті чого утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку.

Проте, в повному обсязі погодитись з висновками суду першої інстанції колегія суддів не може.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України - рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Встановлено, що 21.10.2012 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ТОВ «Євро-Диліжанс» було укладено договір фінансового лізингу №00003727 від 21.10.2011 року, згідно умов якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» придбав об'єкт договору фінансового лізингу та надав його у користування ТОВ «Євро-Диліжанс», а останній в свою чергу зобов'язувався оплачувати лізингові платежі в сумі і в строки, передбачені в графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів від 21.10.2011 року ( а.с. 17-31 ).

На виконання умов вищевказаного договору лізингу ТОВ «Порше Лізинг Україна» передало у користування ТОВ «Євро-Диліжанс» об'єкт лізингу, а саме транспортний засіб типу VW Caddy GP Maxi Kasten 2.0 I TDI, 2011 року виробництва, шасі номер НОМЕР_1, двигун НОМЕР_2, вартістю 27713,00 дол. США.

ОСОБА_4 згідно договору поруки від 21.10.2011 року, взяла на себе зобов'язання відповідати за виконання ТОВ «Євро-Диліжанс» усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з договору фінансового лізингу №00003727 від 21.10.2011 року (а.с.26-27).

З жовтня 2012 року ТОВ «Євро-Диліжанс» почав порушувати свої зобов'язання за договором щодо виплати лізингових платежів, виплачувати їх з порушенням строків погоджених в планах відшкодування.

Позивач, на виконання п.8.3.1 умов договору, надіслав відповідачу платіжні вимоги (а.с.49-54).

ТОВ «Євро-Диліжанс» свої зобов'язання зі сплати лізингових платежів за періоди з жовтня по грудень 2013 року та січень 2014 року не виконав, належним чином лізингові платежі за вказаний період не здійснив, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку позивача складає 20696,33 грн. та підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Статтею 526 ЦК України встановлено зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом (ч.2 ст.806 ЦК України).

Відповідно до п.12.6.1 умов Договору, позивач має право в односторонньому порядку припинити договір у разі, якщо відповідач не сплатив наступний лізинговий платіж у повному обсязі або частково, і строк невиконання зобов'язання зі сплати перевищує 30 днів.

ТОВ «Євро-Диліжанс» свої зобов'язання зі сплати лізингових платежів за періоди з жовтня по грудень 2013 року та січень 2014 року не виконав.

Згідно ч.2 ст.782 ЦК України у разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Договір між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ТОВ «Євро-Диліжанс» є припиненим з 27.01.2014 року.

Відповідно до п.6.8 умов договору лізингоодержувач інформує ТОВ «Порше Лізинг Україна» протягом 5 робочих днів з дати виставлення рахунку щодо можливого неотримання такого рахунку.

Однак відповідач жодного разу не звертався до позивача з приводу того, що протягом 3 місяців йому не надходять рахунки для сплати щомісячних платежів.

Відповідно до ч.1 ст.625 України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

За таких обставин колегія суддів не приймає посилання представника відповідача про те, що лізингові платежі з грудня 2013 року по січень 2014 року товариство не могло сплатити, через те, що не отримували рахунків від позивача.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що відповідачами не надано доказів на спростування обставин, вказаних позивачем, не спростовано наведений позивачем розрахунок.

Окрім того не надано належних доказів погашення заборгованості за договором лізингу за період з жовтня 2013 року по січень 2014 року.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про обґрунтованість задоволення позовних вимог ТОВ «Порше Лізинг Україна» в частині стягнення з відповідачів основної суми заборгованості за договором лізингу, збитків, пені, 3% річних, процентів за користування чужими грошовими коштами, неустойки, а також витрат по сплаті судового збору.

Проте, витрати на правову допомогу у сумі 10539,65 грн. були стягнуті судом з відповідачів помилково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно із ч. 1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі (ч. 2 ст. 56 ЦПК України).

Сума, понесена позивачем в якості витрат на правову допомогу, врахована ним при обрахуванні суми збитків, тобто, врахована двічі, в зв'язку з чим в задоволенні цієї вимоги має бути відмовлено, рішення суду підлягає зміні в цій частині.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.1; 313, 316, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ТОВ «Євро-Диліжанс» - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2014 року - в частині стягнення солідарно з ТОВ «Євро-Диліжанс», ОСОБА_3 витрат на правову допомогу в сумі 10539,65 грн. скасувати і в позові ТОВ «Порше Лізинг Україна» в цій частині - відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді