РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

Справа №668/3933/15-ц

Пров. №2/668/1309/15

25.05.2015

Суворовський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого судді - Гаврилова Д.В.,

при секретарі - Підгрушко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі рішення Суворовського районного суду м. Херсона позивач має право на користування квартирою АДРЕСА_1. Крім неї в квартирі зареєстровані її сини ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Старший син ОСОБА_2 з грудня 2013 року виїхав з квартири та більше в ній не з'являвся, місцезнаходження його на даний час не відоме, зв'язок з рідними не підтримується. Перебування відповідача на реєстраційному обліку спричиняє позивачеві додаткові витрати на утримання житла тому звернулась до суду з вказаним позовом.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі рішенням Суворовського районного суду м. Херсона №2-2037/96 від 13.08.1996 року за ОСОБА_1 визнано право на жиле приміщення в квартирі АДРЕСА_1.

Згідно довідки ОСББ «ВЕСНА» від 25.03.2015 року, крім позивача в даній квартирі зареєстровані її сини ОСОБА_2, 1985 р.н., та ОСОБА_2, 1992 р.н.

Як зазначає позивач її син ОСОБА_2 в грудні 2013 року виїхав з квартири, його місцезнаходження на даний час їй не відоме, зв'язку з ним немає, а його перебування на реєстраційному обліку спричиняє позивачеві додаткові витрати на утримання житла.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили той факт, що відповідач з грудня 2013 року у вказаній квартирі не проживає, з того часу його ні в квартирі ні в місті Херсоні не бачили. В утриманні житла участі не приймає.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЖК України наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення.

Згідно вимог ст. 160 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Відповідно до положення ст. 161 ЖК України, наймач вправі вселити в займане ним жиле приміщення у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб за письмовою згодою власника будинку (квартири) і всіх членів сім'ї, які проживають з наймачем. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Особи, що вселились в жиле приміщення відповідно до цієї статті як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування приміщенням, якщо при їх вселенні між цими особами, наймодавцем, наймачем та членами його сім'ї, які проживають разом з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Таким чином, належними та допустимими доказами було доведено те, що відповідач не проживає у спірній квартирі, сторони з того часу не спілкуються, а відтак ОСОБА_2 втратив право користування зазначеною квартирою.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 71, 72, 158, 160, 161, ЖК України, ст.ст. 209, 212-215, 218, 224-233 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.) таким, що втратив право користування житлом у квартирі АДРЕСА_1.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України, згідно якого рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяГаврилов Д. В.