АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №759/10966/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/4492/2015 /2014
Головуючий у суді першої інстанції: Морозов М.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Побірченко Т.І.
19 травня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва

у складі: головуючої судді Побірченко Т.І.

суддів Пікуль А.А., Невідомої Т.О. при секретарі Бугаю О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_3, в якому, з урахуванням збільшених позовних вимог просив стягнути борг в розмірі 1 702 298,80 грн., що складається із заборгованості з урахуванням індексу інфляції -1 603 123 грн., трьох процентів річних від суми боргу - 99 175,60 грн.. Посилається на те, що 05.04.2012р. він позичив ОСОБА_3 на строк до 20.04.2012р. 113 600 дол. США, про що оформили домовленість розпискою. За умовами договору ОСОБА_3 зобов'язалася повернути гроші не пізніше 20.04.2012р., але дана сума не була сплачена у зазначений строк та у подальшому і на даний час відповідач кошти не повертає.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2014 року позов задоволено; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 борг в сумі 1 702 298,80 грн., що складається із заборгованості з урахуванням індексу інфляції 1 603 123,20 грн., трьох процентів річних від суми боргу 99 175,60 грн., а також судові витрати в розмірі 3 654 грн..

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30 грудня 2014 року заяву ОСОБА_3 про перегляд вищевказаного заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзіОСОБА_3 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, неправильне встановлення обставин, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів. Зазначає, що подані до суду позивачем матеріали не містять належних доказів в обґрунтування позовних вимог щодо отримання нею коштів в розмірі 113 600 дол. США, оскільки в розписці зазначено лише «у.е». Жодних доказів в обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 суду не надав, це лише припущення суду. ОСОБА_3 вказує на те, що вона отримала у відповідача кошти у сумі 113 600 у.е., проте це були російські рублі, а не долари США, як стверджує позивач.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_5 не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлена 07.04.2015 року під розписку, в день розгляду справи звернулася на прийом громадян із повторною заявою про відкладення розгляду справи, посилаючись на зайнятість в іншому судовому засіданні, не надавши відповідних доказів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача - ОСОБА_6, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За умовами ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частина 1 ст.1050 ЦК України передбачає, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до змісту ст.ст.525,526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зазвичай в Україні під умовними одиницями розуміється обіг доларів США, оскільки в основному курс національної грошової одиниці прирівнюється до долара США.

Предметом договору позики в даній справі є іноземна валюта. Відповідно до ч.2 ст.192 ЦК України, іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановленому законом.

В абзаці четвертому п.1 ст.1 Декрету Кабінету міністрів України від 19.02.1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» визначено, що іноземна валюта - це іноземні грошові знаки у вигляді банкнотів, казначейських білетів, монет, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території відповідної іноземної держави, кошти у грошових одиницях іноземних держав і міжнародних розрахункових (клірингових) одиницях, що перебувають на рахунках або вносяться до банківських та інших фінансових установ за межами України.

Не зазначення в договорі, якої саме іноземної держави валюта бралася в борг, а вказівка в розписці на те, що відповідач отримав від позивача 113 600 у.о. не можуть бути підставою для відмови в позові чи стягнення суми боргу в російських рублях.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 05 квітня 2012 року між сторонами був укладений договір позики, відповідно до якого ОСОБА_3 позичила у ОСОБА_4 113 600 доларів США, які зобов'язалася повернути в строк до 20 квітня 2012 року, що підтверджується відповідною розпискою про отримання вказаних коштів (а.с.6).

Ці обставини підтверджуються дослідженими судом доказами, яким дана належна правова оцінка, що обґрунтовано доводами судового рішення і не спростовується доводами апеляційної скарги.

Оскільки грошовий еквівалент зобов'язання визначений в доларах США та стягується сума в гривнях, що відповідає встановленому курсу, індекс інфляції за весь час прострочення не стягується.

Відповідно офіційного курсу НБУ станом на 11.08.2014 року, 1 дол. США = 12,60 грн. України. А тому сума заборгованості на цей день складає 1 431 360 грн. (113 600 дол. США х 12,60 грн.).

3% річних за час прострочки виконання зобов'язання становлять: 1 431 360 грн.: 365 днів х 3% річних х 843 дні. = 99 175,60 грн.

Всього підлягає стягненню - 1 530 535,60 грн..

Судовий збір підлягає стягненню в сумі - 3 654 грн.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 317,319 ЦПК України, колегія,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2014 року скасувати в частині стягнення інфляційних витрат та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог, у зв'язку з чим резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції: стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 борг в сумі 1 431 360 грн., 3% річних від суми боргу в сумі 99 175,60 грн., а всього 1 530 535,60 грн., а також судові витрати в сумі 3 654 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

В касаційному порядку може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-