Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.04.15 р. м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Фастовця В.М.,

при секретарі судового засідання Гавриленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Лисичанську цивільну справу за позовом приватного підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої працівником, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідачки грошові кошти у розмірі 14464,2 грн. відповідно до укладеного договору про повну матеріальну відповідальність від 01.10.2013 р.

Позивачка в судове засідання не з'явилась, позов підтримала, справу просила розглядати в її відсутність, надала суду письмові пояснення, з яких вбачається, що з 01.10.2013 р. відповідачка працювала продавцем непродовольчих товарів з повною матеріальною відповідальністю на підставі трудового договору №393, була ознайомлена з правилами внутрішнього розкладу, правилами проведення перезмінкі з метою передачі товару іншому продавцю перед своїми вихідними. 15.06.2014 р. відповідачка вкотре прийняла зміну, після чого на роботу не вийшла, заяви про звільнення написано не було. Відповідачка представляла документ про то, що перезмінка пройшла без порушень і претензій до колег, що давало їй можливість приступити до виконання своїх посадових обов'язків. Згідно з договором про матеріальну відповідальність, відповідачка повинна була забезпечити зберігання матеріальних цінностей і негайно сповіщати про всі випадки крадіжок, нестач довірених їй цінностей, а не приймати на свою відповідальність розписки, які їй видавала її змінниця. 18.06.2014 р. нею було проведено інвентаризацію залишку товарів у відділі, в якому працювала відповідачка та виявлено нестачу коштів у розмірі 14464,2 грн.

Після чого була проведена інвентаризація товарних цінностей для виявлення відповідності залишків товару обліковим даним, її висновки оформлені, згідно вимогам з підписами всіх учасників.

Відповідачка у судове засідання не з'явилася, справу просила розглядати за її відсутності, про що надала відповідну письмову заяву.

У судовому засіданні досліджені докази: копія трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю; копія доповідної; копія договору про повну матеріальну відповідальність; копія розпорядження про проведення інвентаризації відділу; копія акту про виявлення недостачі товару; копія розпорядження про відшкодування недостачі грошових коштів; копії актів про невихід на роботу; копія свідоцтва платника єдиного податку; копія свідоцтва про державну реєстрацію ФОП; копія заяви; копія розпорядження №39 про прийом на роботу; копія правил внутрішнього розпорядку; копія правил проведення перезміни у відділі та здачу звіту за підсумками роботи; копії розписок; письмові пояснення.

Згідно ч. 1 ст. 134 КЗпП України, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

У судовому засіданні встановлено, що з 01.10.2013 р. відповідачка працює продавцем непродовольчих товарів на підставі трудового договору №393, зареєстрованого 07.10.2013 р. в Лисичанському міському центрі зайнятості.

Між сторонами 01.10.2013 р. був укладений договір про повну матеріальну відповідальність. Відповідачка буда ознайомлена з правилами внутрішнього розпорядку, зокрема в частині здачі й прийому зміни та заборони відпустки товару у "борг".

18.06.2014 р. позивачкою було проведено інвентаризацію залишку товарів у відділі, в якому працювала відповідачка, та виявлено нестачу коштів у розмірі 14464,2 грн., які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивачки.

Суд не приймає до уваги посилання відповідачки на розписку ОСОБА_3 від 18.04.2014 р. на ім'я відповідачки (а.с.34), бо ця розписка стосується боргових зобов'язань між вказаними особами, і в силу ст.58 ч.3 ЦПК України є неналежними доказами у справі.

Так само не приймає суд до уваги і посилання на розписку ОСОБА_3 від 16 червня 2014 р. про здачу зміни і товару з недостачею в 7700 грн. (а.с.35), бо з неї не вбачається ознайомлення з цією розпискою позивачки та її згоду на такі дії. Окрім того, з розписки відповідачки від 18 квітня 2014 р. та 15 червня 2014 р. вбачається, що відповідачка не мала претензій під час прийняття зміни від ОСОБА_3

Не впливає на висновки суду і те, що відповідачка не ознайомлена з актом інвентаризації, бо за її власними пояснен7нями на час її проведення відповідачка була відсутня у м. Лисичанську.

Таким чином, позов підлягає задоволенню.

Суд вважає надані позивачкою докази достатніми та переконливими.

З відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,6 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов приватного підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої працівником, задовольнити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 14464 (чотирнадцять тисяч чотириста шістдесят чотири) грн. 20 коп., судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп., а всього 14707 (чотирнадцять тисяч сімсот сім) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання до Лисичанського міського суду апеляційної скарги у 10-тиденний строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя: