Провадження № 22-ц/780/2556/15 Доповідач у 2 інстанції Верланов С. М.
Категорія 1 25.05.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

25 травня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Березовенко Р.В., Таргоній Д.О.,

при секретарі - Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: комунальне підприємство Білоцерківської міської ради Служба приватизації державного житлового фонду, Реєстраційна служба Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, про скасування розпорядження, визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 14 січня 2003 року по 27 вересня 2013 року вона перебувала з відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу вони разом працювали в тролейбусному депо, де отримали кімнату АДРЕСА_1, в якій проживали однією сім'єю. У квітні 2014 року вона дізналась, що відповідач у 2012 року без її відома та згоди приватизував вказану вище кімнату у гуртожитку, надавши недостовірні відомості до Служби приватизації державного житлового фонду про те, що він є одиноким.

З урахуванням уточнення позовних вимог, позивач просила визнати незаконним та скасувати розпорядження комунального підприємства Білоцерківської міської ради Служба приватизації державного житлового фонду від 19 вересня 2012 року за № 1-2-18 щодо приватизації ОСОБА_2 кімнати АДРЕСА_1; визнати недійсним свідоцтво про право власності, видане на ім'я ОСОБА_2 та скасувати державну реєстрацію права власності на кімнату АДРЕСА_1, здійснену на підставі свідоцтва про права власності, виданого на підставі розпорядження від 19 вересня 2012 року за № 1-2-18.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження комунального підприємства Білоцерківської міської ради Служба приватизації державного житлового фонду від 19 вересня 2012 року за № 1-2-18 щодо приватизації ОСОБА_2 кімнати АДРЕСА_1.

Визнано недійсним та таким, що не може бути підставою для реєстрації права власності свідоцтво про право власності, видане на ім'я ОСОБА_2 на підставі розпорядження № 1-12-18, на кімнату АДРЕСА_1.

Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на кімнату АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові ОСОБА_3, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи у серпні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: комунальне підприємство Білоцерківської міської ради Служба приватизації державного житлового фонду, Реєстраційна служба Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог, просила визнати незаконним та скасувати розпорядження комунального підприємства Білоцерківської міської ради Служба приватизації державного житлового фонду від 19 вересня 2012 року за № 1-2-18 щодо приватизації ОСОБА_2 кімнати АДРЕСА_1; визнати недійсним свідоцтво про право власності, видане на ім'я ОСОБА_2 та скасувати державну реєстрацію права власності на кімнату АДРЕСА_1, здійснену на підставі свідоцтва про права власності, яке видане на підставі розпорядження від 19 вересня 2012 року за № 1-2-18.

Тобто, фактично у своєму позові ОСОБА_3 оскаржує розпорядження комунального підприємства Білоцерківської міської ради Служба приватизації державного житлового фонду від 19 вересня 2012 року, свідоцтво про право власності на нерухоме майно та просить скасувати державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст.119 ЦПК України, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Пунктом 2 ч.6 ст.130 ЦПК України визначено, що суд під час проведення попереднього судового засідання вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, та відповідно до ч.1 ст.33 ЦПК України, за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Таким чином, на суд як державний орган, покладено обов'язок вирішення справи відповідно до закону, у зв'язку з чим він має право й зобов`язаний визначити суб'єктний склад спору залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню.

Проте, встановивши, що фактично у позові ОСОБА_3 оскаржує розпорядження комунального підприємства Білоцерківської міської ради Служба приватизації державного житлового фонду від 19 вересня 2012 року та просить скасувати державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна, суд першої інстанції незаконно вирішив питання про права та обов'язки комунального підприємства Білоцерківської міської ради Служба приватизації державного житлового фонду та Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, які є третіми особами по справі. При цьому, суд у порушення положень ст.33 ЦПК України не залучив їх до участі у справі в якості співвідповідачів й дійшов передчасного висновку щодо вирішення спору.

Апеляційний суд відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства позбавлений можливості залучати співвідповідачів до участі у справі, у зв'язку з чим не може усунути вказані вище порушення та вирішити спір.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України щодо його законності й обґрунтованості, оскільки при його ухваленні допущено порушення норм процесуального права, що в силу ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 з наведених вище підстав.

Згідно з ч.1 і ч.5 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі апеляційної скарги ОСОБА_2 сплатив судовий збір у розмірі 121 грн. 80 коп. Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і задовольняє апеляційну відповідача, тому з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 121 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: комунальне підприємство Білоцерківської міської ради Служба приватизації державного житлового фонду, Реєстраційна служба Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, про скасування розпорядження, визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 121 грн. 80 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді