АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа 22- 5972/2015р. Головуючий у 1 інстанції- Українець В.В.
Доповідач-Барановська Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого- Барановської Л.В.

Суддів- Качана В.Я., Прокопчук Н.О.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення

Солом»янського районного суду м.Києва від 20.02.2015р. у справі за

позовом ОСОБА_5 до Українського державного

підприємства поштового зв»язку «Укрпошта», 3-тя особа: ОСОБА_6 про визнання наказу незаконним, скасування наказу,

поновлення на роботі, стягнення коштів.

Заслухавши доповідь судді Барановської Л.В., пояснення осіб, які

з»явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи,

обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія-

В с т а н о в и л а:

У грудні 2014р. позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача.

Зазначав, що наказом № 726/к від 26.12.2013р. його було прийнято на посаду заступника керівника апарату з питань діяльності філіалів УДППЗ «Укрпошта».

Наказом В.о. Генерального директора УДППЗ «Укрпошта» від 12.08.2014р. № 729/к його звільнено з цієї посади з 14.08.2014р. на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін.

Посилався на те, що заява про звільнення була написана ним під дією морального та психологічного тиску з боку керівництва відповідача в період перебування його у відпустці; надалі через 15 хвилин того ж дня він написав заяву про відкликання заяви про звільнення, не було його волевиявлення на розірвання трудового договору саме з 14.08.2014р. Просив позов задовольнити.

Рішенням Солом»янського районного суду м.Києва від 20.02.2015р. в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на те, що суд не дав належної оцінки доказам, неповно з»ясував обставини справи.

Апеляційна скарга ОСОБА_5 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом Генерального директора УДППЗ «Укрпошта» від 26.12.2013р. № 726/к позивача призначено на посаду заступника керівника апарату з питань діяльності філіалів УДППЗ «Укрпошта».

Наказом В.о. Генерального директора УДППЗ «Укрпошта» від 12.08.2014р. № 729/к ОСОБА_5 звільнено із займаної посади з 14.08.2014р. на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін.

Підставою для видачі наказу про звільнення була заява ОСОБА_5 від 25.07.2014р. та згода власника.

Відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є угода сторін.

Згідно п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992р. №9 судам необхідно мати на увазі, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п.1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.

Позивач посилався на те, що звільнення є незаконним, оскільки заява про звільнення була написана під дією морального та психологічного тиску з боку керівництва, він фактично через 15 хвилин того ж дня написав заяву про відкликання заяви про звільнення, відсутність вільного волевиявлення на розірвання трудового договору є порушенням норм Кодексу законів про працю України.

З матеріалів справи вбачається, що 25.07.2014р. ОСОБА_5 звернувся із заявою на ім»я виконуючого обов»язки Генерального директора УДППЗ «Укрпошта» ОСОБА_6, у якій просив звільнити його з роботи в останній день його щорічної відпустки за угодою сторін, а саме, з 14.08.2014р.

Заява про звільнення, яка зберігається у відділі укомплектування та підготовки кадрів УДППЗ «Укрпошта» містить резолюцію ОСОБА_10 - «До наказу» та погодження ОСОБА_11, що свідчить про її передачу до відділу кадрів.

В підтвердження доводів про те, що заява про звільнення за угодою сторін була написана під дією морального та психологічного тиску з боку керівництва позивачем не надано достовірних доказів і цього не встановлено судом.

Заява про звільнення від 25.07.2014р. написана позивачем власноручно, містить його підпис та день проведення звільнення, що свідчить про його вільне волевиявлення на звільнення із займаної посади саме на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. Факт написання заяви стороною позивача не оспорювався.

Підставою для припинення трудового договору за п.1 ст.36 КЗпП України є угода сторін в і заяві ОСОБА_5 вона зазначена.

Не є підставою для визнання наказу про звільнення незаконним посилання позивача на те, що він через 15 хвилин того ж дня написав заяву про відкликання заяви про звільнення.

Листом від 04.08 2014р. позивача повідомлено про те, що УДППЗ «Укрпошта» прийнято рішення про відмову в скасуванні раніше досягнутої угоди. Зазначений лист отримано позивачем по справі 21.08.2014р., що підтверджено зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення. (а.с.30)

Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992р. №9 анулювання домовленості про припинення трудового договору може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.

Відповідачем відмовлено в задоволенні заяви позивача про відкликання згоди на звільнення за п.1 ст. 36 КЗпП України, що свідчить про відсутність взаємної згоди на анулювання домовленості про звільнення.

З матеріалів справи також вбачається, що у відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України на запит суду щодо перетинання державного кордону України громадянином України ОСОБА_5 зазначено, що 06 серпня 2014р. позивач здійснив виїзд за межі України, а 20.08.2014р. здійснив в»їзд на територію України.

Таким чином позивач не міг з 14.08.2014р. приступити до роботи після відпустки, оскільки до 20.08.2014р. перебував за кордоном, що свідчить про його обізнаність про звільнення з роботи з цієї дати та про відсутність згоди відповідача на відкликання заяви про звільнення за п.1 ст.36 КЗпП України.

За таких обставин суд прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в позові.

Суд повно та всебічно з»ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги висновки рішення суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія-

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, рішення Солом»янського районного суду м.Києва від 20.02.2015р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді