Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3941/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2015 року Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого судді Шиповича В.В.

при секретарі Чучупака Т.В., Панькевич Л.В., Євтушенко М.В.

за участі представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна, відшкодування збитків, встановлення розміру відсотків, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору фізична особа-підприємець ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 30.04.2015 року (дата здачі позову на пошту) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна, відшкодування збитків, встановлення розміру відсотків, вказавши, що 18.04.2014 року зі свого банківського карткового рахунку №779027 помилково перерахував на картку ОСОБА_2 №812412 у «Приватбанку» грошові кошти в сумі 20160 гривень. Після чого неодноразово звертався до ОСОБА_2 з проханням повернути помилково перераховані кошти, однак ОСОБА_2 гроші так і не повернув. За таких обставин позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2, - на підставі ст. ст. 1212, 1214 ЦК України безпідставно отримані гроші в сумі 20160 гривень, згідно ст. 625 ЦК України інфляційні втрати в сумі 5292,4 гривень та три проценти річних в сумі 303,23 гривень. Також на підставі ч.2 ст. 536 ЦК України ОСОБА_4 просив суд встановити розмір відсотків для подальшого стягнення встановленої суми з ОСОБА_2.

Ухвалою суду від 03.09.2015 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено фізичну особу-підприємця ОСОБА_3.

У судовому засіданні за його участі в режимі відеоконференції позивач ОСОБА_4 підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Пояснив, що навесні 2014 року відбулося перевезення вантажу автомобілем з Німеччини до України у м. Черкаси. В цьому перевезенні він виступав в ролі посередника між фірмою замовником та ОСОБА_5, який організовував таке перевезення. Ніяких документів ні з ОСОБА_5, ні з ОСОБА_2 чи ОСОБА_3 він не підписував. Наскільки він зрозумів то перевезення здійснював ОСОБА_3. Номер картки «ПриватБанку» на яку він перерахував гроші 18.04.2014 року він отримав від ОСОБА_5. Зі слів ОСОБА_5 на цю картку необхідно було перерахувати гроші як оплату послуг автоперевезення. Однак в подальшому зясувалося, що номер вказаної картки належить не ОСОБА_3, а ОСОБА_2. З приводу помилкової банківської операції він усно звертався до працівників ПАТ КБ «ПриватБанк», однак ті йому повідомили, що гроші вже зняті і потрібно звертатися до суду. Перераховані гроші в сумі 20160 гривень належали йому особисто.

Представник позивача підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав. Пояснив, що і він і його батько ОСОБА_3 надають послуги з автоперевезення та зареєстровані на спеціалізованому сайті в мережі Інтернет. Зокрема ОСОБА_3 є власником вантажного автомобіля НОМЕР_1 та напівпричіпу реєстраційний номер НОМЕР_2. У березні 2014 року до відповідача звернувся ОСОБА_5 для здійснення автоперевезення з Німеччини в Україну до м. Черкас, про що було складено відповідну заявку. Він в свою чергу оформив відповідну заявку зі своїм батьком на здійснення цього перевезення. Після чого на автомобілі та напівпричіпі належних ОСОБА_3 було перевезено вантаж з Німеччини до м. Черкас в Україну. Таким чином, у вказаному перевезенні він (ОСОБА_2М.) та ОСОБА_5 виступали як посередники, а ОСОБА_3, як перевізник. Ще одним посередником між фірмою замовником та ОСОБА_5 був позивач ОСОБА_4. З метою оплати послуг з перевезення відповідач надав ОСОБА_5 номер своєї банківської картки в «ПриватБанку», на яку 18.04.2015 року йому ОСОБА_4 було перераховано 20160 гривень в якості оплати цих послуг. Із вказаної суми він сплати ОСОБА_3 як перевізнику 19000 гривень, а іншу частину залишив собі в якості плати за посередництво. Позовні вимоги ОСОБА_4 вважав необґрунтованими, оскільки ні про яку помилку не може бути й мови, гроші були сплачені за перевезення та перевізник отримав ці гроші.

Третя особа ФОП ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги вважав незаконними. Підтвердив пояснення відповідача ОСОБА_2. Додатково пояснив, що перевезення вантажу з Німеччини в Україну було здійснено на його автомобілі НОМЕР_1 та напівпричіпі реєстраційний номер НОМЕР_2 та його водієм. За перевезення він отримав від ОСОБА_2 гроші в сумі 19000 гривень та ніяких претензій ні до ОСОБА_2, ні до інших осіб з приводу оплати своїх послуг не має.

Суд вислухавши пояснення сторін, третьої особи та представника позивача, допитавши свідка, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Згідно міжнародної товарно-транспортної накладної CMR (а.с. 34) компанія Sappi Alfeld GMBH з Німеччини є відправником, а ПАТ «Графія Україна» м. Черкаси Україна отримувачем вантажу паперу. Перевезення здійснено автомобілем з реєстраційним номером СА0139АМ та причіпом з номером СА0963ХТ. Дата відправки 20.03.2014 року, дата отримання 24.03.2014 року.

Відповідно до Свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, - власником автомобіля НОМЕР_1 та напівпричіпу реєстраційний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_3.

ОСОБА_3 з 1993 року зареєстрований в України як фізична особа-підприємець з основним видом діяльності вантажний автомобільний транспорт, що підтверджується інформацією з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців України (а.с. 48).

Таким чином у судовому засіданні достовірно встановлено та визнано сторонами, що ФОП ОСОБА_3 у період з 20 по 24 березня 2014 року здійснив перевезення вантажу паперу з Німеччини в Україну від компанії Sappi Alfeld GMBH для ПАТ «Графія Україна».

Той факт, що саме ОСОБА_3 у даному випадку був перевізником підтвердив і свідок ОСОБА_5 допитаний у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Крім того свідок ОСОБА_5 пояснив, що у березні 2014 року він виступав посередником у перевезенні паперу з Німеччини в Україну до м. Черкас, а саме спочатку отримав заявку від фірми з Німеччини, а потім в свою чергу сам розмістив заявку в Інтернеті про необхідність перевезення вантажу. Йому зателефонував чоловік, як він зрозумів працівник ОСОБА_3, і сказав, що вони можуть здійснити таке перевезення. Після чого він уклав із ОСОБА_3 договір/заявку на перевезення. Номер банківської картки на яку необхідно було здійснити перерахування коштів за перевезення йому надав представник ОСОБА_3, можливо це був і ОСОБА_2. Безпосередню оплату послуг перевізника він не здійснював, оскільки це повинен був здійснити замовник. У всіх цих взаємовідносинах між замовниками, посередниками та перевізником приймав якусь участь чоловік на імя ОСОБА_4, однак оскільки пройшло вже багато часу точно його роль ОСОБА_5 пояснити не зміг. Після перевезення зясувалося, що частина вантажу була пошкоджена, однак ОСОБА_3 так і не відшкодував завдані збитки, внаслідок чого ОСОБА_5 ніякої винагороди як посередник не отримав.

Згідно платіжного доручення №Р24А78790 від 18.04.2014 року ОСОБА_4 перерахував ОСОБА_2 на картку №812412 відкриту в ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в сумі 20160 гривень (а.с. 8, 35).

Суд вважає, що призначенням вказаного платежу ОСОБА_4 була оплата послуг перевізника за перевезення вантажу з Німеччини в Україну.

Ці обставини підтверджує і претензія від 22.05.2014 року ФОП ОСОБА_5 до ФОП ОСОБА_3 з приводу пошкодження вантажу, в якій вказано номер платіжного доручення №Р24А78790 від 18.04.2014 року та зазначено, що вказаний платіж був спрямований на оплату послуг ФОП ОСОБА_3 як перевізника (а.с. 33).

ФОП ОСОБА_3 у судовому засіданні підтвердив, що отримав належні йому за перевезення гроші перераховані 18.04.2014 року ОСОБА_4 на картку ОСОБА_2 та ніяких претензій з приводу порядку та форми оплати своїх послуг ні до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 ні до фірм відправника чи отримувача вантажу не має, у тому числі не заперечував, що ОСОБА_2 із перерахованої суми утримав свою винагороду у розмірі 1160 гривен. При цьому ФОП ОСОБА_3 вважав, що у випадку якщо замовники перевезення чи посередники мають до нього якісь претензії з приводу нібито пошкодженого при перевезенні вантажу то ці претензії повинні вирішуватися в іншому судовому процесі.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Дослідивши надані сторонами докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 про повернення безпідставно набутого майна, відшкодування збитків, встановлення розміру відсотків не підлягають задоволенню, оскільки грошові кошти в сумі 20160 гривень перераховані позивачем 18.04.2014 року на банківську картку ОСОБА_2 не є безпідставно набутим майном в розумінні ст. 1212 ЦК України, а є оплатою послуг ФОП ОСОБА_6 з перевезення вантажу у березні 2014 року з Німеччини до України. При цьому сам перевізник не заперечував проти такого порядку та форми оплати його послуг і визнав у судовому засіданні факт отримання належних йому грошей.

Надані суду оригінал заявки №77 від 19.03.2014 року на транспортування вантажу автомобільним транспортом між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 (а.с. 80), а також копії заявок від 19.03.2014 року на здійснення транспортних послуг з перевезення між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_5, а також між ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_5 (а.с. 45-46) не спростовують вищенаведених висновків суду та не дають підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду відшкодуванню не підлягають.

На підставі ст.ст. 908-909, 929, 1212, 1214 ЦК України, керуючись ст.ст. 8, 10-11, 60-61, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна, відшкодування збитків, встановлення розміру відсотків.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд міста Черкаси шляхом подачі в десяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий: ОСОБА_7