Справа № 307/4167/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

15 липня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів Боднар О.В., Джуги С.Д.

при секретарі: Маринець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Тячівського районного суду від 08 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Тересвянської селищної ради, третя особа управління Держземагенства у Тячівському районі, про скасування рішення Тересвянської селищної ради, технічної документації та державної реєстрації земельної ділянки,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на рішення Тячівського районного суду від 08.06.2015 року, яким відмовлено в задоволенні її позову до ОСОБА_3, Тересвянської селищної ради, третя особа управління Держземагенства у Тячівському районі, про скасування рішення Тересвянської селищної ради, технічної документації та державної реєстрації земельної ділянки.

В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зокрема зазначає, що вона платила земельний податок в загальному за 0,62 га, в тому числі й за користування земельною ділянкою по вул.Грушевського, б/н. Вважає, що суд безпідставно не взяв до уваги покази свідків, які підтвердили, що саме вона користувалася земельною ділянкою по вул.Грушевського, б/н більше 30-и років. Також не згідна з рішенням суду в частині стягнення з неї витрат на правову допомогу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та цивільної справи і обговоривши підстави апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено, що рішенням 16 сесії 6 скликання Тересвянської селищної ради №279 від 26.06.2012 року надано ОСОБА_3 дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в смт.Тересва, вул.Грушевського, б/н (а.с.11, 12).

Рішенням 21 сесії 6 скликання Тересвянської селищної ради №389 від 18.01.2013 року надано затверджено ОСОБА_3 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1277 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в смт.Тересва, вул.Грушевського, б/н (а.с.13, 14).

ОСОБА_2 предявила позов про скасування вищевказаних рішень органу місцевого самоврядування, скасування технічної документації та державної реєстрації земельної ділянки площею 0,1277 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в смт.Тересва, вул.Грушевського, б/н, яка передана у власність ОСОБА_3 В обґрунтування позову посилається на те, що зазначена земельна ділянка більше 50-років перебувала у користуванні її сімї.

Так, рішенням 19 сесії 1 скликання Тересвянської селищної ради від 02.04.1994 року чоловіку позивачки ОСОБА_4 була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,16 га в урочищі «Круг замалинський» (а.с.8), і за її твердженням це і є вищевказана земельна ділянка по вул. Грушевського, б/н.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що право позивачки не порушено, так як вищезазначені дві земельні ділянки знаходяться у зовсім різних місцях та не накладаються.

З даним висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки він ґрунтується на нормах матеріального права.

Зокрема згідно ст. 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки.

Відповідно до ст. 193 ЗК України Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Однією із складових Державного земельного кадастру є кадастрової зйомки, які включаються в себе в тому числі геодезичне встановлення меж земельної ділянки (ст. 198 ЗК України).

Із зазначеного слідує, що у разі виникнення спору щодо дійсних меж та місцезнаходження земельних ділянок, то такий вирішується на підставі даних земельно-кадастрової документації.

З акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 24.07.2014 року вбачається, що відповідно до даних картографічних матеріалів, інформації наданої Тересвянською селищною радою, земельна ділянка, яка передана у приватну власність ОСОБА_4, площею 0,16 га в урочищі «Круг замалиський», знаходиться поряд із земельною ділянкою по вул.Армійській, 72, тобто в зовсім іншому місці, з іншою площею, в іншій категорії земель, та не межує і не накаладється із земельною ділянкою ОСОБА_3, площею 0,1277 га по вул. Грушевського, б/н, яка виділена останньому із земель запасу селищної ради (а.с.39, 40).

З матеріалів проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 по вул. Грушевського, б/н вбачається, що суміжними землекористувачами даної земельної ділянки є гр. ОСОБА_5 та сам ОСОБА_3 (а.с.54).

03.02.2015 року складено акт, яким погоджено встановлені в натурі межі землеволодінь урочищі «Круг замалинський», і з доданої до акту схеми розташування земельних ділянок в смт.Тересва в урочищі «Круг замалинський» вбачається, що суміжними землекористувачами ОСОБА_4 є гр. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.82, 83), тобто зовсім інші ніж у земельної ділянки по вул. Грушевського, б/н.

За таких обставин суд першої інстанції вірно виходив, що зазначені дві земельні є різними, знаходяться в різних місцях та не накладаються.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на показання свідків, оскільки у разі спору щодо меж чи місцезнаходження земельної ділянки належними доказами є дані земельно-кадастрової документації чи висновок земельно-технічної експертизи (яка робиться на підставі таких даних), а не показання свідків.

Також не спростовує висновку суду першої інстанції посилання апелянта на сплату ним земельного податку, оскільки в наданих нею квитанціях лише вказана її адреса (вул. Армійська, 72) та загальна площа 0,62 га (а.с.81), однак з даних квитанцій не можна встановити, що земельний податок сплачувався в тому числі й за користування земельною ділянкою по вул. Грушевського, б/н.

Що стосується посилання апелянта на стягнення з нього витрат на правову допомогу, то рішення суду в цій частині повністю відповідає приписам ст. 88 ЦПК України. В даному випадку рішення ухвалено на користь відповідача, а тому з позивача підлягаю стягненню судові витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. сплачені відповідачем адвокату ОСОБА_8 (а.с.80), який здійснював його представництво в суді першої інстанції. При цьому посилання апелянта на свій вік, малу пенсію та наявність на її утриманні інваліда 1 групи не має жодного значення, так як чинним законодавством не передбачена можливість зменшення чи звільнення від сплати судових витрат на правову допомогу.

Таким чином доводи апеляційної карги висновків суду першої інстанції не спростовують, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тячівського районного суду від 08 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач

Судді