Апеляційний суд Полтавської області
Суддя-доповідач: Чічіль В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2010 року м. Полтава

Колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Чічіля В.А.

Суддів: Піку ля В.П., Мартєва С.Ю.

при секретарі: Фадєйкіній Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 17 червня 2010 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» в особі філії Придніпровське регіональне управління ПАТ «Банк Фінанси та Кредит», треті особи ПП «Олександр», ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання договору недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 17 червня 2010 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено повністю.

З рішенням не погодився позивач, в апеляційній скарзі просив скасувати рішення місцевого суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу слід відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції, та не заперечувалось сторонами, що 21.03.2008 року між позивачем та ВАТ «Фінанси та Кредит» в особі філії «Придніпровське регіональне управління» було укладено договір про відкриття кредитної лінії № МК 164-08-3 на суму 10 500 доларів США строком до 19.03.2010 року зі сплатою 16% річних. Даний договір забезпечувався договором поруки укладеним з ОСОБА_5, та договором застави автомобіля.

Крім того, 04.08.2008 року між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ВАТ «Банк Фінанси та Кредит» в особі «Придніпровського регіонального управління» укладено кредитний договір № МК 193-08-3 на суму 31 000 доларів США, строком до 04.10.2012 року зі сплатою 18% річних. Даний договір забезпечувався договорами поруки, укладеними із ОСОБА_5 та ОСОБА_6, та договором застави транспортних засобів.

Через порушення ОСОБА_3 умов вищезазначених договорів утворилась заборгованість по погашення сум кредитів та відповідно відсотків за користування коштами.

Рішенням Комсомольського міського суду від 08.02.2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» в особі філії «Придніпровське регіональне управління» заборгованість за кредитним договором № МК 164-08-3 від 21.03.2008 року в сумі 68876,82 грн.

Та стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» в особі філії «Придніпровське регіональне управління» заборгованість за кредитним договором № МК 193-08-3 від 04.08.2008 року в сумі 280302,55 грн.

Позивач звернувся до суду, вказуючи на те, що при укладенні вищевказаних кредитних договорів він не був належним чином повідомлений Банком про всі умови кредитування, а отже вчинив дані правочини під впливом помилки.

Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Згідно роз роз'яснень п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що помилка дійсно мала місце, а також що вона мала істотне значення.

Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією із сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що судом безпідставно не було взято до уваги його мотиви щодо необізнаності стосовно валютних ризиків.

Вказані доводи не заслуговують на увагу суду, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами не одноразово укладались кредитні договори в письмовій формі з зазначенням виду, суми та строку кредиту, типу відсоткової ставки, сукупної вартості кредиту, умов його забезпечення, що, як вірно встановлено місцевим судом, свідчить про відсутність у нього помилки щодо правової природи та істотних умов укладених правочинів.

З наведеного вбачається, що місцевий суд дійшов до вірного висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

Отже, виходячи із вищенаведеного, місцевий суд повно і всебічно дослідив обставини виникнення правовідносин між сторонами, та надані в ході судового розгляду докази, а рішення суду не суперечить чинному законодавству.

Апеляційна скарга не містить у собі нових фактів чи засобів доведення, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

За таких обставин рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 17 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Г оловуючий:

Судді: