Ухвала

іменем україни

15 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Форум Інвест», Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик», Товариства з обмеженою відповідальністю «Проект К», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «КУА АПФ «АСД-Менеджмент», про визнання права власності та визнання недійсним договору іпотеки, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 січня 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 09 квітня 2015 року, та за касаційною скаргою ОСОБА_5, поданою в інтересах ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду м. Києва від 09 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 07 серпня 2007 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Форум-Інвест» (далі - ТОВ «Форум-Інвест») був укладений договір резервування квартири за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 78,3 кв. м та був визначений порядок погашення облігацій і передачі квартири у власність. Ним в повному обсязі були виконані умови договору резервування та додаткових угод до нього, укладений договір купівлі-продажу цінних паперів, були складені акт пред'явлення облігацій до погашення, акт про погашення пакету облігацій та акт прийому-передачі майнових прав, відповідно до якого ТОВ «Форум-Інвест» передало йому майнові права на квартиру АДРЕСА_1. На даний момент житловий будинок введено в експлуатацію, на вказану квартиру виготовлений технічний паспорт, однак ТОВ «Форум-Інвест» не надає йому повного пакета документів для оформлення права власності на вказану квартиру.

Крім того, йому стало відомо, що 19 квітня 2011року відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Проект К» (далі - ТОВ «Проект») передало в іпотеку Публічному акціонерному товариству комерційному банку «Хрещатик» (далі - ПАТ «КБ «Хрещатик») майнові права на квартиру АДРЕСА_1. Вважає, що вказаний договір іпотеки укладений з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки на час укладення договору іпотеки власником майнових прав був він, а не ТОВ «Проект К».

Враховуючи наведене та з урахуванням уточнення позовних вимог, просив:

визнати недійсним договір іпотеки майнових прав на нерухоме майно від 19 квітня 2011 року, укладений між ТОВ Проект К» та ПАТ «КБ «Хрещатик», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельником Р.П. за реєстровим номером 681;

виключити з реєстру іпотек та реєстру заборон записи про іпотеку та заборону відчуження майнових прав на квартиру АДРЕСА_1;

визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1;

зобов'язати ТОВ «Форум-Інвест» надати йому всі необхідні документи для реєстрації права власності на вказану квартиру.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21 січня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним іпотечний договір від 19 квітня 2011 року, укладений між ТОВ Проект К» та ПАТ «КБ «Хрещатик», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельником Р.П. за реєстровим номером 681, в частині передачі в іпотеку ПАТ «КБ «Хрещатик» майнових прав на квартиру АДРЕСА_1.

Виключено з реєстру іпотек та реєстру заборон записи про іпотеку та заборону відчуження майнових прав на квартиру АДРЕСА_1;

Визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1, яка складається з двох кімнат жилою площею 47,7 кв. м, загальною площею 91 кв. м.

У решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 09 квітня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині виключення з реєстру іпотек та реєстру заборон записів про іпотеку та заборону відчуження майнових прав на квартиру та визнання за ОСОБА_3 права власності на спірну квартиру скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні зазначених позовних вимог.

В іншій частині рішення районного суду залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ПАТ «КБ «Хрещатик» просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_3, просить скасувати рішення апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог, направити справу в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційних скарги, перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають відхиленню з таких підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що 01 вересня 2005 року між ТОВ «Форум-Інвест» та Державним підприємством «Житлоінбуд» (далі - ДП «Житлоінбуд») було укладено договір про будівництво багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1.

07 серпня 2007 року між ТОВ «Форум-Інвест» та ОСОБА_3 було укладено договір резервування квартири, за умовами якого за власником облігацій резервується квартира у будинку АДРЕСА_1 та визначається порядок погашення облігацій та передачі квартири.

Згідно з договором купівлі-продажу цінних паперів від 28 вересня 2007 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «КУА АПФ «АСД-Менеджмент» (далі - ТОВ «КУА АПФ «АСД-Менеджмент» ) та ОСОБА_3, останній придбав цінні папери (іменні безпроцентні облігації) в кількості 7 830 шт., загальною номінальною вартістю 375 840 грн.

Відповідно до розпоряджень на виконання облікової операції, виданих 29 жовтня та 07 листопада 2007 року, придбані іменні безпроцентні цільові облігації було зараховано на рахунок позивача.

26 березня 2009 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Форум-Інвест» було укладено додаткову угоду № 1 до договору резервування квартири від 07 серпня 2007 року, відповідно до умов якої виконавець приймає від власника сплачений ним пакет облігацій шляхом передачі власнику облігацій майнових прав на об'єкт нерухомості для подальшого оформлення свідоцтва про право власності у порядку, передбаченому чинним законодавством та договором.

Також 26 березня 2009 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Форум-Інвест» були складені акт пред'явлення облігацій до погашення, акт про погашення пакета облігацій та акт прийому-передачі майнових прав, відповідно до яких ТОВ «Форум-Інвест» передало, а ОСОБА_3 прийняв майнові права на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 86,7 кв. м, житловою площею 46,8 кв. м.

Разом з тим 14 березня 2011 року між ТОВ «Проект К», ДП «Житлоінбуд» та ТОВ «Форум-Інвест» було укладено договір, відповідно до умов якого ТОВ «Проект К» було передано усі права, які належали ТОВ «Форум-Інвест за основним договором від 01 вересня 2005 року в частині інвестування об'єкта будівництва багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1, в тому числі й майнові права на спірну квартиру.

19 квітня 2011 року між ПАТ «КБ «Хрещатик» та ТОВ «Проект К» було укладено кредитний договір про відкриття банком позичальнику не відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування 15 995 000 грн, зі сплатою 18 % річних.

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором, 19 квітня 2011 року між вказаними сторонами було укладено договір іпотеки, предметом якого є майнові права ТОВ «Проект К» за договором від 14 березня 2011 року (з усіма змінами та доповненнями), укладеним з ДП «Житлоінбуд» та ТОВ «Форум-Інвест», на отримання у власність квартир загальною площею 1 257,30 кв. м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, який є невід'ємною частиною договору від 01 вересня 2005 року, укладеного між ДП «Житлоінбуд» та ТОВ «Форум-Інвест».

13 червня 2011 року між вказаними сторонами було укладено договір про внесення змін до договору іпотеки, відповідно до умов якого, крім іншого, сторони внесли зміни до п. 1.2 договору іпотеки та виклали його в наступній редакції: «предметом іпотеки за цим договором є майнові права на нерухоме майно (квартири) площею 4 762,50 кв. м, за договором від 14 березня 2011 року (з усіма змінами та доповненнями), укладеним між ТОВ «Проект К», ДП «Житлоінбуд» та ТОВ «Форум-Інвест», який є невід'ємною частиною договору від 01 вересня 2005 року, укладеного між ДП «Житлоінбуд» та ТОВ «Форум-Інвест» на будівництво житла по АДРЕСА_1, та яке стане власністю іпотекодавця в майбутньому».

30 червня 2011 року на підставі даного договору до державного реєстру іпотек було внесено реєстраційний запис щодо обтяження майнових прав на квартири загальною площею 4 762,50 кв. м, які належать ТОВ «Проект К» за договором від 13 березня 2011 року, в тому числі і на спірну квартиру АДРЕСА_1.

Визнаючи недійсним договір іпотеки від 19 квітня 2011 року, укладений між ТОВ Проект К» та ПАТ «КБ «Хрещатик», в частині передачі в іпотеку майнових прав на квартиру АДРЕСА_1, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що вказаний договір є недійсним в силу ст. ст. 203, 215 ЦК України, оскільки, укладаючи даний договір іпотеки, іпотекодавець ТОВ «Проект К» не було власником предмета іпотеки - майнових прав на спірну квартиру та не мало згоди власника, позивача уо справі, на передачу цих майнових прав в іпотеку.

Колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується із зазначеними висновками судів першої та апеляційної інстанцій виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави (ч. 2 ст. 583 ЦК України).

У статті 5 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, яка була чинною на час укладення договору іпотеки) було указано вичерпний перелік об'єктів, які могли бути предметом іпотеки за іпотечним договором.

Предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Предметом іпотеки також може бути об'єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна в майбутньому.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_3, виконавши взяті на себе зобов'язання за договором резервування спірної квартири, додаткових угод до нього, а також договору купівлі-продажу цінних паперів, 26 березня 2009 року, з моменту складення акта прийому-передачі, набув майнових прав на квартиру АДРЕСА_1.

За таких обставин суди правильно визнали недійсним вищевказаний договір іпотеки в частині передачі в іпотеку майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 з підстав того, що, укладаючи даний договір іпотеки, іпотекодавець ТОВ «Проект К» не було власником предмета іпотеки - майнових прав на спірну квартиру та не мало згоди власника, позивача у справі, на передачу цих майнових прав в іпотеку.

Разом з тим, погоджуючись з висновками суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає за необхідне також зазначити наступне.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 - 532 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Майном як особливим об'єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки (ч. 1 ст. 190 ЦК України).

Майновими правами визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.

Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

Разом з тим ч. 1ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 331 ЦК України встановила загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.

За правилами ст. 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Виникнення права власності на новостворений об'єкт нерухомості на підставі судового рішення зазначеними нормами та нормою ст. 331 ЦК України не передбачено.

Указаними Законами визначено порядок оформлення права власності (здійснення державної реєстрації права власності) на об'єкт інвестування після прийняття такого об'єкта до експлуатації.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 лютого 2015 року у справі № 6-244цс14 та від 24 червня 2015 року у справі № 6-318цс15.

При ухваленні оскаржуваних рішень судами правильно встановлено фактичні обставини справи та застосовано до них норми матеріального права.

Перевіривши доводи касаційних скарг та дослідивши матеріали справи, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про відхилення касаційних скарг та залишення без змін рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 січня 2015 року у незміненій після апеляційного перегляду частині та рішення апеляційного суду м. Києва від 09 квітня 2015 року, оскільки вказані судові рішення законні та обґрунтовані, а доводи касаційних скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» відхилити.

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану в інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 січня 2015 року у незміненій після апеляційного перегляду частині та рішення апеляційного суду м. Києва від 09 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська