БОРИСПІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Ткаченка Д.В.,

за участю секретаря Пузирна А.І.,

за участю позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, представників відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя. З урахуванням уточнень, змін та доповнень позовної заяви від 22.01.2015 року, ОСОБА_1 просить суд поділити спільну квартиру АДРЕСА_1 із відступом від засади рівності часток подружжя, виділивши позивачу 4/5 спірної квартири, а відповідачу виділити 1/5 частину квартири. Посилаючись на вимоги ч. 2 ст. 70 СК України позивач стверджує, що відповідач не дбала про матеріальне становище сімї, а зловживаючи довірою чоловіка використовувала його для задоволення своїх матеріальних потреб. Також, на підставі ст.. 365 ЦК України позивач просить суд припинити право власності відповідача на 1/5 частку квартири оскільки спільне володіння і користування квартирою є неможливим, а частка відповідача є незначною, припинення не завдасть істотної шкоди сторонам.

ОСОБА_5 у зустрічному позові також просить суд поділити спільну квартиру із відступом від засади рівності часток подружжя на свою користь, виділивши у власність позивача 2/3 частки спірної квартири, а відповідачу - 1/3 частину квартири. В обґрунтування своїх вимог вона послалася на те, що ремонт та обладнання квартири вона робила за власні кошти, а позивач участі у ремонті квартири не приймав.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується первісний та зустрічний позови, суд вважає первісний позов ОСОБА_1 таким, що підлягає частковому задоволенню, вимоги за зустрічним позовом підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що з 27 жовтня 2007 року по 11 січня 2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі за рахунок спільних коштів ними було придбано квартиру АДРЕСА_2 на підставі договору про участь у фонді фінансування будівництва виду А від 23.03.2012 року. Право власності на вищевказану квартиру було зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.08.2012 року.

За змістом ст. 60, 61 СК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Як вказав Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням приватного підприємства „ІКІО" щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 Сімейного кодексу України 19 вересня 2012 року № 17-рп/2012 власність у сім'ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя. При цьому підставами набуття права спільної сумісної власності подружжя є юридично визначений факт шлюбних відносин або проживання чоловіка і жінки однією сім'єю.

Суд погоджується із доводами сторін, що спірна квартира набута за час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, тобто належить сторонам на праві спільної сумісної власності.

Згідно із ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Звертаючись до суду із даним позовом, позивач, посилаючись на вищевказані вимоги закону, просить суд відступити від засади рівності часток подружжя через те, що відповідач не дбала про матеріальне становище сімї та зловживаючи довірою чоловіка використовувала його для задоволення своїх матеріальних потреб.

Натомість в обґрунтування таких тверджень позивачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів наявності такої істотної виключної обставини.

Так, судом відхиляються посилання позивача на долучені ним відомості послужної книжки моряка, рахунки для перерахування заробітної плати, тому що вказані документи жодним чином не підтверджують неправомірну поведінку відповідача, зокрема що вона не дбала якимось чином про матеріальне забезпечення їх сім'ї. Навпаки, під час допиту позивач пояснив, що відповідач протягом шлюбу працювала, мала невелику заробітну плату, а тому у сукупності із його заробленими коштами їм вистачало грошових коштів для належного забезпечення сімейних потреб.

До справи долучені копія трудової книжки ОСОБА_5, довідки з місця роботи про доходи відповідача, які також підтверджують працевлаштування відповідача, отримання нею відповідного доходу. Крім того, до справи долучено копію кредитного комплексного договору від 27.03.2012 року № 1/1152206, укладений між ПАТ «Креді ОСОБА_6» та ОСОБА_5 яким підтверджується отримання відповідачем кредиту в розмірі 45843,20 грн. на споживчі потреби.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, батьки позивача, також не підтвердили обставин на які посилається позивач у позові, вони лише пояснили, що в той час коли сторони проживали разом із ними у м. Переяслав Хмельницький, то у період відсутності їх сина у місті, вони бачили відповідачку разом з іншими чоловіками. На їх думку, вона зраджувала сину і вела аморальний спосіб життя.

Як пояснив свідок ОСОБА_7, після переїзду сторін на проживання до м. Бориспіль, вони рідко спілкувались, жили в постійних сварках, відповідач навіть їздила на відпочинок за кордон без чоловіка.

Допитаний свідок ОСОБА_9 також не підтвердив, що відповідач не дбала про матеріальне забезпечення сім'ї, він лише зазначив, що сторони жили нормально, іноді сварились через батьків.

Свідок ОСОБА_10, брат відповідача, пояснив, що у його сестри не склались нормальні відносини з матірю позивача, коли приїздив у гості до сестри, вона розповідала про конфлікти, про те, що в неї є бажання народити дітей, але її чоловік перебуває у плаванні. Також, про бажання відповідача народити дитину вказав допитаний свідок ОСОБА_11 Вона підтвердила, що працювала разом із відповідачкою і що отримували заробітну плату, розмір якої цілком влаштовував їх.

Таким чином, показаннями допитаних у судовому засіданні свідків, а також показаннями позивача не підтверджується та обставина, що відповідач не дбала про матеріальне забезпечення сім'ї, витрачала майно на шкоду інтересам сім'ї. Доводи позивача відносно постійних зрад відповідачки судом відкидаються, тому що в розумінні ст.. ч. 2 ст. 70 СК України така обставина не може бути підставою для відступу від засади рівності часток подружжя при вирішенні спору про поділ майна.

За таких обставин, відсутні правові підстави для задоволення судом вимоги позивача щодо відступу від засади рівності часток подружжя на користь позивача та відповідно припинення права власності відповідача на частину спірної квартири.

Також, суд вважає необґрунтованими вимоги відповідача за зустрічним позовом щодо необхідності відступу від засади рівності часток подружжя через те, що ремонт спірної квартири вона робила виключно за власні кошти.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Стаття 63 СК України також встановлює, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

В судовому засіданні позивач пояснив, що у той час коли він перебував у плаванні він дійсно перераховував дружині кошти у тому числі на здійснення нею ремонту у квартирі. Факт придбання відповідачем матеріалів та здійснення нею ремонту не заперечується сторонами. Крім того, до справи долучені відповідні чеки, квитанції на придбання будівельних матеріалів, обладнання, договір від 04.07.2012 року на виготовлення та встановлення вікон, дверей, вітражів. Допитані в судовому засіданні свідки нічого не пояснили відносно здійснення ремонтних робіт у спірній квартирі, походження коштів на ремонт. Згідно висновку про вартість майна від 16.02.2015 року ринкова вартість спірної квартири становить 1864910 грн.

З огляду на те, що в обґрунтування зустрічних вимог щодо необхідності відступу від засади рівності часток подружжя відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів, такі вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі ст. 88 ЦПК України понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати стягнути з відповідача.

Керуючись ст. 88, 208, 213-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Первісний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на ? частину квартири №32, яка знаходиться у м. Бориспіль, вулиця Головатого, будинок 20.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 3654 грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_5 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на ? частину квартири №32, яка знаходиться у м. Бориспіль, вулиця Головатого, будинок 20.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 судовий збір в сумі 3654 грн.

В задоволенні решти вимог зустрічного позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Д.В. Ткаченко