АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/1400/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі : головуючого судді Переверзєвої Н.І..

суддів: Кізюн О.Ю., Грох Л.М.

при секретарі Дубовій М.В.

з участю: представників ОСОБА_1 та ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 на ухвалу Хмельницького міськ районного суду від 03 червня 2015 року по справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд в звязку з нововиявленими обставинами рішення Хмельницького міськрайонного суду від 03 червня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5, ОСОБА_6, виконавчий комітет Хмельницької міської ради в особі Служби у справах дітей Хмельницької міської ради, державне підприємство „Будинкоуправління №2 КЕВ м. Хмельницького про вселення та визначення порядку користування житловим приміщенням, а також за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5, виконавчий комітет Хмельницької міської ради як орган опіки і піклування в особі Служби у справах дітей Хмельницької міської ради про визнання осіб такими, що втратили право на користування квартирою

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

В грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду і просила переглянути за нововиявленими обставинами рішення Хмельницького міськрайонного суду від 03 червня 2013 року, скасувати його і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов до ОСОБА_2 _______________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7 Провадження № 22ц/792/1400/15

Доповідач Переверзєва Н.І. Категорія ухвала

Є.А. про визначення порядку користування житловим приміщенням та відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання її на її неповнолітніх дітей втратившими право на користування спірним житловим приміщенням. Підставою для цього

вважала те, що рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 4 грудня 2013 року змінено рішення Хмельницького міськрайонного суду від 18 грудня 2012 року і виключено з

його мотивувальної частини ту обставину, що з 2007 року ОСОБА_1 разом з дітьми не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, та не користується

нею. Оскільки вказана обставина була врахована судом при ухваленні рішення Хмельницького міськрайонного суду від 3 червня 2013 року, тому рішення повинно бути переглянуто у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Справа судами розглядалась неодноразово і останньою ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 03 червня 2015 року в задоволенні заяви відмовлено.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 означену ухвалу вважає незаконною, просить її скасувати і направити цивільну справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Посилається на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, який при прийнятті рішення по її заяві не врахував обставин, що досліджені і встановлені ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 22 травня 2014 року та випливають із змісту ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 листопада 2014 року.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

У відповідності до ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказуу звязку з нововиявленими обставинами є:

Істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду.

Відповідно розяснень, що містяться в п.п.3, 9, 20 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до ново виявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК України).

Скасування судового рішення (пункт 3 частини другої статті 361 ЦПК) може бути визнано нововиявленою обставиною лише в тому випадку, коли суд обґрунтував ухвалене судове рішення скасованим (воно було підставою для ухвалення такого судового рішення) або виходив із нього, хоча прямо й не посилався на нього на підтвердження наявності вказаних обставин, а також якщо наслідком скасування судового рішення є інше за змістом вирішення спору.

Вирішуючи питання про скасування судового рішення із зазначених підстав, суди мають виходити з преюдиційного зв'язку судових рішень, зокрема, із того, що між рішеннями має існувати матеріально-правовий зв'язок, факти, встановлені в одній із справ, мають значення для іншої справи.

Відмовляючи в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Хмельницького міськрайонного суду від 03 червня 2013 року, суд першої інстанції послався на те, що рішення Хмельницького міськрайонного суду від 18 грудня 2012 року не було скасовано повністю, а лише змінено і вказана заявником обставина не була єдиною обставиною, яка покладена в обгрунтування рішення. Натомість, встановлені судом інші обставини за заявленими сторонами вимогами та врахування диспозиції ч. 2 ст. 107 ЖК України не давали суду можливості ухвалити інше за змістом судове рішення.

Однак з такими висновками суду погодись не можна, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи слідує, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 03 червня 2013 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1, в звязку із вибуттям їх на інше постійне місце проживання. В мотивувальній частині даного рішення суд послався на те, що ОСОБА_1 та її неповнолітні діти ОСОБА_3, ОСОБА_4 з 2007 року постійно мешкають в трикімнатній квартирі АДРЕСА_2, а у квартирі АДРЕСА_3 не проживають. Оскільки вказані обставини встановлені рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18 грудня 2012 року, тому в силу ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню в даній цивільній справі. Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 04 грудня 2013 року рішення Хмельницького міськрайонного суду від 18 грудня 2012 року змінено та виключено з мотивувальної частини ту обставину, що з 2007 року ОСОБА_1 разом з дітьми не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2 та не користується нею. Свою позицію апеляційний суд мотивував тим, що: ОСОБА_1 в судовому засіданні не визнала ту обставину, що вона з сімєю не проживає у спірній квартирі та не користується нею; достатніх доказів вищевказаного факту судом здобуто не було, а письмові пояснення інших громадян з цього приводу, на думку апеляційного суду, не є допустимими доказами і не могли бути використані судом як засіб доказування.

За змістом частини другої статті 307 ЦПК апеляційний суд відповідно до наданих йому повноважень має право постановити ухвалу про скасування ухвали суду першої інстанції про залишення заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами без задоволення, постановленої з порушенням норм процесуального права, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, до повноважень якого законом віднесено вирішення цього питання. Нормами Цивільного процесуального кодексу України не надано права апеляційному суду постановляти ухвалу про задоволення заяви про перегляд рішення у звязку з нововиявленими обставинами і скасування ухваленого судом першої інстанції судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Хмельницького міськрайонного суду від 03 червня 2013 року обґрунтоване обставинами і фактами, встановленими рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18 грудня 2012 року, які на той час мали преюдиційне значення для вирішення даної цивільної справи. Однак дане рішення від 18 грудня 2012 року саме в частині встановлення цих фактів було змінено апеляційним судом, шляхом їх виключення із рішення.

Однак , ці обставини залишились поза увагою суду першої інстанції, натомість він послався на достатність інших доказів та наявність інших обставин ( факту реєстрації позивачки разом із дітьми у спірній квартирі; факту її проживання разом з чоловіком і дітьми у іншій квартирі із 2007 року), покладених в основу рішення суду від 03 червня 2013 року. Таким чином, на стадії перегляду рішення за нововиявленими обставинами суд фактично не надав оцінку наведеним у заяві нововиявленим обставинам, а здійснив оцінку доказів і обставин справи, які можливо зробити на стадії розгляду справи по суті.

Вищенаведене дає підстави колегії суддів прийти до висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. Тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню із направленням заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Хмельницького міськрайонного суду від 03 червня 2013 року разом з цивільною справою для продовження розгляду до суду першої інстанції. Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги апеляційної скарги про скасування апеляційним судом рішення Хмельницького міськрайонного суду від 03 червня 2013 року, оскільки відповідно до норм ЦПК України апеляційний суд не наділений такими повноваженнями на даній стадії процесу.

Керуючись ст. ст. 307, 311, 313, 315, 317, 319,361 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 03 червня 2015 року скасувати. Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5, ОСОБА_6, виконавчий комітет Хмельницької міської ради в особі Служби у справах дітей Хмельницької міської ради, державне підприємство „Будинкоуправління №2 КЕВ м. Хмельницького про вселення та визначення порядку користування житловим приміщенням, а також за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5, виконавчий комітет Хмельницької міської ради як орган опіки і піклування в особі Служби у справах дітей Хмельницької міської ради про визнання осіб такими, що втратили право на користування квартирою і заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Хмельницького міськрайонного суду від 3 червня 2013 року за нововиявленими обставинами направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: (підпис) судді: (підписи)

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.І. Переверзєва