АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 655/229/15-ц Головуючий в І інстанції: Лебедь І.П.
Номер провадження №22-ц/791/1239/2015 Доповідач: Вейтас І.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року травня місяця 25 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Вейтас І.В.
Суддів:Радченка С.В.
Склярської І.В.
При секретарі:Благовещенській О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_6на ухвалу Цюрупинського районного суду Херсонської області від 10 жовтня 2014 року у справі за скаргою ОСОБА_6 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Цюрупинського районного управління юстиції Херсонської області щодо перерахунку заборгованості по сплаті аліментів та стягнення заборгованості по аліментам -

В С Т А Н О В И Л А:

В вересні 2014 року ОСОБА_6 звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Цюрупинського районного управління юстиції Херсонської області, посилаючись на те, що у провадженні у вказаному відділі ДВС знаходиться виконавче провадження про стягнення зі ОСОБА_6 на її користь аліментів на утримання доньки - ОСОБА_7.

Скаржник зазначає, що ОСОБА_6 аліменти не сплачував, але надавав їй грошову допомогу через грошові перекази. Підтвердженням цього є те, що у квитанціях (касових чеках) машинописним, печатним текстом не зазначено, що ці грошові перекази є саме аліментами.

Таким чином за період з червня 2011 року по березень 2014 року ОСОБА_6 аліменти фактично не платив і має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 11491,35 грн., але на її прохання провести перерахунок заборгованості державний виконавець ВДВС Цюрупинського РУЮ Херсонської області повідомив, що у боржника наявна заборгованість лише у розмірі 2193,76 грн., тобто фактично відмовив у проведені перерахунку заборгованості по аліментам.

Просила суд зобов'язати ВДВС Цюрупинського РУЮ Херсонської області перерахувати розмір заборгованості і стягнути з боржника заборгованість по аліментам в сумі 11491,35 грн..

Ухвалою Цюрупинського районного суду Херсонської області від 10 жовтня 2014 року в задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_6, в апеляційній скарзі зазначає, що суд безпідставно не взяв до уваги доводи скарги, стосовно того, що касові чеки, які знаходяться в матеріалах виконавчого провадження не можна розглядати як докази сплати аліментів. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити скаргу в повному обсязі.

В судовому засіданні під час розгляду справи апеляційним судом представник ОСОБА_6 - ОСОБА_5, пояснив, що вимога скарги, щодо стягнення заборгованості по аліментам зі ОСОБА_6 на користь ОСОБА_6 в розмірі 11 491 грн. 35 коп. заявлена в порядку оскарження дій державного виконавця з метою зобов'язати державного виконавця стягнути вказану заборгованість в межах здійснення виконавчого провадження.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу відділ ДВС Цюрупинського районного управління юстиції Херсонської області, посилаючись на безпідставність її доводів, просить скаргу відхилити, ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення представника ОСОБА_6 - ОСОБА_5, перевіривши відповідність оскаржуваної ухвали вимогам закону, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відмовляючи в задоволенні скарги на дії державного виконавця, щодо відмови в проведенні перерахунку заборгованості, суд першої інстанції прийшов до висновку, що у державного виконавця не було підстав не враховувати надані платником аліментів квитанції (касові чеки) щодо перерахування ним ОСОБА_6 грошових коштів на утримання дочки (аліментів). Колегія суддів вважає такий висновок суду правильним, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, та не заперечується сторонами, що в провадженні ВДВС Цюрупинського РУЮ Херсонської області знаходиться виконавче провадження № 4973795 про стягнення зі ОСОБА_6 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання доньки - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, відкритого на підставі виконавчого листа № 2а-84, виданого 14 серпня 1998 року Цюрупинським районним судом Херсонської області.

Згідно довідки - розрахунку, зробленої державним виконавцем за період з 01.12.2008 року по 09.03.2014 року ОСОБА_6 мав сплатити 19774,56 гривень аліментів, боржником сплачено за вказаний період 17599 гривень, заборгованість складає 2193,76 гривень.

Розмір визначених державним виконавцем щомісячних аліментів, що мали бути сплачені боржником ОСОБА_6 заявником не оскаржується.

В зв'язку з тим, що боржник ОСОБА_6 в зазначений період не працював, сплачував аліменти самостійно, відповідно до п. 7.23 Інструкції з організації примусового виконання рішень, квитанції (або їх завірені копії) про перерахунок аліментів долучалися до матеріалів виконавчого провадження.

Не погоджуючись з розрахунком державного виконавця, заявник ОСОБА_6 вказує, що грошові кошти, які були перераховані ОСОБА_6 на її ім`я є грошовими переказами, які можна розцінювати як грошову допомогу, або як додаткові витрати на дитину, оскільки на квитанціях, наданих платником аліментів, машинописним, печатним текстом не зазначено, що ці грошові перекази є саме аліментами.

Колегія суддів не бере до уваги вказані доводи як юридично безпідставні та такі, що спростовуються матеріалами справи, виходячи з наступного.

Як слідує з розрахунку зробленого державним виконавцем, сплата аліментів боржником мала характер щомісячних платежів, з невеликим відхиленням від розміру визначеного державним виконавцем, також мала місце не систематична періодична несплата аліментів протягом одного - двох місяців, після чого боржник, як правило сплачував суму, що відповідала розміру заборгованості (а.с.5).

Враховуючи, що заявником ОСОБА_6 не доведено наявність будь-яких інших, крім аліментних, зобов'язань між сторонами, то у суду не було підстав вважати, що боржником по аліментам щомісячно з 2011 року перераховувалась кошти не в рахунок сплати аліментів, а в якості матеріальної допомоги.

Крім того, безпідставними є доводи заявника, що вказані періодичні платежі вона вважає виплатами ОСОБА_6 додаткових витрат на дитину, оскільки такі виплати стягуються в порядку ст.185 СК України рішенням суду, про існування та примусове виконання якого заявник не повідомляла суду.

За вказаних обставин не зазначення банком у квитанціях машинописним текстом призначення платежу «аліменти» не дають підстав вважати, що ОСОБА_6 щомісячно здійснював на користь ОСОБА_6 інші, ніж аліментні, платежі.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування ухвали суду немає, оскільки вона постановлена правильно, у відповідності до норм матеріального та процесуального права, в межах заявлених вимог, на підставі наданих сторонами доказів, досліджених в судовому засіданні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.2 ст. 307, п.1ч.1.ст. 312 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу скаргою ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_6, відхилити.

Ухвалу Цюрупинського районного суду Херсонської області від 10 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: