Провадження № 2/760/4930/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі : головуючого судді - Букіної О.М.

при секретарі - Осадчій В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа- Солом»янський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з вищезазначеним позовом та просить суд постановити рішення про визнання ОСОБА_3, такою, що втратила право користування житловим приміщенням - АДРЕСА_1.

Свої вимоги мотивує тим, що спірне житло належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 17.05.2007 року.

Зазначає, що відповідач є рідною сестрою її колишнього чоловіка.

Посилається, що у липні 2010 року відповідач уклала шлюб та виїхала на проживання до Російської Федерації.

Зазначає, що відповідач з липня 2010 року добровільно покинула жиле приміщення, забравши всі свої речі, витрат по утриманню житлового приміщення не несе, а тому втратила право користування житловим приміщенням.

Позивач просила задовольнити позов.

В судове засідання позивач не з»явилися, проте подала заяву про слухання справи у її відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач та третя особа в судове засіданні не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені.

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд вважає можливим розглядати справу у порядку заочного розгляду справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 17.05.2007 року позивач ОСОБА_1 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу придбала квартиру АДРЕСА_1 ( а.с. 5).

У спірній квартирі в даний час зареєстровані : позивач, колишній чоловік позивача та відповідач по справі.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є рідною сестрою колишнього чоловіка позивача.

Також встановлено, що фактично у спірній квартирі проживає лише позивач.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач після одруження, в липні 2010 року, добровільно покинув спірне приміщення та виїхала на проживання до Російської Федерації.

Згідно акту від 06.06.2015 року затвердженого начальником ЖЕД-902 вбачається, що ОСОБА_2 не проживає у АДРЕСА_1 5 років ( а.с. 34).

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Згідно ч.2,3 ст. 156 ЖК України за згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї.

Згідно ст.64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до статей 6, 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець або особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язанні протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду, свідоцтва про смерть.

Згідно з частиною 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і

власником житла або законом.

Вбачається, що в розумінні вимог чинного законодавства, відповідач не є членом сім"ї позивача, тобто власника житла.

Також з поданих матеріалів вбачається, що між позивачем та відповідачем не було встановлено житлового сервітуту на спірне житлове приміщення.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач не проживає у спірному житловому приміщенні, позивач жодних перешкод відповідачу у користуванні житлом не чинив.

Також з матеріалів справи вбачається, що відповідач не цікавиться спірною квартирою, не приймає участі в її утримані та не сплачує комунальних платежів.

Оцінюючи матеріали справи, суд вважає встановленим, що відповідач не проживає у спірній квартирі понад рік без поважних причин.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати пов'язані з розглядом справи у розмірі 243, 60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 321,383, 405 ЦК України, ст. 64, 150,156 ЖК України, ст.ст. 3,4,10, 11, 57-60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, , суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: