Справа № 343/855/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1641/2015
Головуючий у 1 інстанції Андрусів І. М.
Суддя-доповідач Проскурніцький П.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

Головуючого: Проскурніцького П.І.

Суддів: Бойчука І.В., Ясеновенко Л.В.

за участю секретаря: Турів О.М.

сторін: представника ПАТ "Банк "Київська Русь" - Пестова М.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за заявою Публічного акціонергого товариства "Банк "Київська Русь" (далі - ПАТ "Банк "Київська Русь") про забезпечення позову по справі за позовом ПАТ "Банк "Київська Русь" до фізичної особи підприємця ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 48-08/1 від 23.07.2008 року в сумі 288 289,41 грн., за апеляційною скаргою фізичної особи підприємця ОСОБА_3 на ухвалу Долинського районного суду від 19 червня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Долинського районного суду від 19 червня 2015 року заяву представника ПАТ "Банк "Київська Русь" про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на банківські рахунки фізичної особи підприємця ОСОБА_3, відкриті у банківських установах: АТ "Райффайзен Банк АВАЛЬ"; ПАТ "Банк "Київська Русь", а також на будь-які інші банківські рахунки ФОП ОСОБА_3, виявлені дердавним виконавцем під час виконання даної ухвали, в межах суми, яка не перевищує 288 289 грн. 41 коп.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, фізична особа підприємець ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм чинного законодавства.

2

Вказав, що всупереч вимог ст.151 ЦПК України, позивачем не зазначено причин, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, обгрунтування необхідності вжиття забезпечення позову.

Судом першої інстанції не взято до уваги роз'яснення, викладені в постанові Пленуму ВСУ від 12.06.2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції". Єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. У даному випадку заява позивача про забезпеченя позову не містить жодних обгрунтувань щодо відсутності гарантій виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Не враховано, що згідно кредитного договору та договору іпотеки кредит забезпечений заставою нерухомого майна, вартість якого в кілька разів перевищує позовні вимоги. На думку відповідача, дана застава і є способом забезпечення позову.

Вказав, що застосування заходів забезпечення позову, арешт рахунку призведе до повного припинення господарської діяльності, виконання умов, викладених в контракті перед міжнародними партнерами, що, в свою чергу,унеможливлює виплату заробітної плати працівникам та сплати бюджетних платежів.

У зв'язку із наведеним, просить ухвалу про забезпечення позову скасувати.

Вислухавши доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 151,152,153 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. При цьому позов майнового характеру забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно частин 1, 3 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи

виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6)

зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у

3

судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", викладених у п. 4 постанови № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Задовольняючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову, суд виходив з того, що відповідачі протягом тривалого часу ухиляються від добровільного повернення кредитних коштів, незважаючи на висленні вимоги банку; розмір боргу є значним; відповідачі вживають заходів щодо виведення грошових коштів товариства, фіктивного відчуження майнових активів товариства на користь сторонніх осіб, що дає підстави зробити обгрунтоване припущення стосовно того, що грошові кошти, які перебувають на рахунках у банку, можуть істотно зменшитись або зникнути на момент виконання судового рішення про стягнення з відповідача кредитної заборгованості.

З таким висновокм погоджується і колегія суддів.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Приймаючи до уваги вище наведене, колегія суддів вважає, що постановлена в даній справі ухвала є законною і обґрунтовано. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують. Тому підстав для скасування оскарженої ухвали колегія суддів не знаходить.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 312, 313-315; 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_3 відхилити.

4

Ухвалу Долинського районного суду від 19 червня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала суду набирає законної сили з часу її проголошення і у касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: П.І. Проскурніцький

Судді: І.В. Бойчук

Л.В. Ясеновенко