Справа № 466/2680/14 Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Провадження № 22-ц/783/2014/15 Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца Ю. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Берези В.І., Бойко С.М.,

за участі судового секретаря: Брикайло М.В.,

позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та її представника-адвоката Казурової Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 01 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа відділ у справах дітей Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дітьми батька, який проживає окремо, -

встановила:

В квітні 2014 року позивач ОСОБА_2звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов'язати ОСОБА_3 не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільно спілкуватись з дітьми: сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 і донькою - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та визначити наступні способи його участі у вихованні дітей, встановивши час його спілкування з дітьми, а саме: побачення сім разів на тиждень з понеділка по неділю з 10 до 18 год. за місцем навчання дітей або за місцем їх проживання, перебування з правом забирати дітей з дому чи школи особисто; спільний відпочинок дітей з батьком у першу половину літніх канікул; необмежене спілкування позивача з дітьми засобами телефонного поштового, електронного та іншого зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дітьми. Крім того, просить зобов'язати відповідача за два дні до його зустрічі з дітьми надавати йому точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання та перебування дітей, а у разі настання змін повідомляти про це його особисто на наступний день з часу настання таких обставин.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 2004 року перебував у шлюбі з відповідачкою, який розірвано в червні 2014 р. за рішенням суду. До 13 листопада 2012 р. спільно проживав із відповідачкою ОСОБА_3 та їхніми неповнолітніми дітьми ОСОБА_5 і ОСОБА_6 у АДРЕСА_1. 12 листопада 2012 р. до цього міста приїхала мати відповідачки, яка проживає у м. Львові, та забрала ОСОБА_3 та їхніх дітей до себе, з того часу він з дітьми практично не бачився, відповідач забороняє дітям спілкуватися з ним по телефону, створює штучні перешкоди у його спілкуванні з дітьми.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 01 грудня 2014 року у задоволенні цього позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_2, вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного і всебічного з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Апелянт зазначає, що судом не взято до уваги відгуки людей та характеристик, в який зазначається, що він зразкова, працьовита та відповідальна людина, яка любить своїх дітей і приймає участь у їх вихованні, як у сімейному так і у різносторонньому суспільному розвитку дітей. Апелянт стверджує, що висновок комісії з питань захисту прав дитини Шевченківської РДА щодо участі батька у вихованні дитини, не є висновком органу опіки та піклування, та не відповідає вимогам ст.158 СК України, таким чином справа розглянуто без висновку третьої особи. Крім того зазначає, що судом не взято до уваги той факт, що діти потребують спілкування з батьком. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог (а.с. 79-83).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2 на обґрунтування доводів апеляційної скарги, заперечення на скаргу відповідача ОСОБА_3 та її представника-адвоката Казурової Л.В.., перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як визначено положеннями ст.214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання : чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження , які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Однак зазначеним вимогам закону дане рішення в повній мірі не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та беззаперечно встановлено судом першої інстанції сторони ОСОБА_2та ОСОБА_3 є колишнім подружжям, шлюб між ними розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 10 червня 2014 р. У шлюбі у них народилось двоє дітей: син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2

В листопаді 2012 року відповідач ОСОБА_3 на ґрунті сімейних конфліктів разом з дітьми переїхали з місця проживання у АДРЕСА_1 у АДРЕСА_2 та спільно проживають у матері відповідачки. З цього часу позивач ОСОБА_2 не спілкується з дітьми та не бере участі у їхньому вихованні.

Відмовляючи у задоволенні позову в повному обсязі, суд першої інстанції виходив із тих обставин, що позивач ОСОБА_2 постановоюДІМ Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 15 листопада 2012 р. притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП України за вчинення психологічного насильства по відношенню до дружини в листопаді 2012 року (а.с.60,62), відповідно до психологічної характеристики практичного психолога методиста Львівської гімназії «Престиж» діти переживають емоційний дискомфорт, ставлення до батька у них негативне внаслідок проявлення форм насильства до них чи матері з боку батька, а тому на даний час спілкування з батьком може негативно вплинути на стан здоров'я дітей; а також виходив із недоведеності факту чинення відповідачем перешкод ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні дітей.

Однак колегія суддів не може в повній мірі погодитись з таким висновком суду першої інстанції, оскільки такий зроблено без повного і всебічного дослідження та аналізу наявних у справі доказів з порушенням норм процесуального права та без належного застосування норм матеріального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно з ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів

У відповідності до ч.9 тієї ж статті СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності відповідно до моральних засад суспільства.

У відповідності до ч.10 тієї ж статті кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу (далі-СК) України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У відповідності до ч.1 ст.152 СК України встановлене право дитини на належне батьківське виховання, яке забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Статтею 15 Закону України "Про охорону дитинства"передбачено, що у разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків, виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

У відповідності до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

В супереч висновкам суду першої інстанції, аналіз наявних у справі доказів дає підстави для висновку про те, що відповідач ОСОБА_3 в листопаді 2012 року вивезла дітей з їхнього постійного місця проживання у АДРЕСА_1 та фактично позбавила позивача ОСОБА_2 у вільному спілкуванні та вихованні дітей, не дає можливості спілкування з дітьми і за місцем їх нинішнього проживання у м.Львові, та фактично перешкоджає позивачу у можливості його особистого спілкування з дітьми та виховання дітей вказуючи на побоювання негативного впливу позивача на психо-емоційний стан дітей.

Вказані обставини відповідач фактично підтвердила в судовому засіданні суду апеляційної інстанції та категорично заперечила щодо можливості зустрічей позивача з дітьми з огляду на його агресивну поведінку в минулому та факти застосування насильства в сім`ї. В той же час ствердила. Що не перешкоджає його спілкуванню дітьми по телефону. Остання обставина позивачем фактично не спростована.

В той же час, в матеріалах справи відсутня будь-яка об'єктивна інформація щодо протиправної поведінки ОСОБА_2, втому числі по відношенню до відповідача ОСОБА_3 та неповнолітніх дітей як до так і після подій, що мали місце 12 листопада 2012 року.

Судом не взято до уваги і ту обставину, що згідно характеризуючих матеріалів з місця проживання ОСОБА_2 в АДРЕСА_1, останній проявив себе як турботливий батько, який позитивно характеризується як за місцем проживання так і за місцем роботи, що підтверджується довідками дошкільного навчального закладу ясла-садка №10»Дюймовочка» за №01-13/25 від 22.04.2013 р., № 01-13/78 та № 01-13/79 від 26.06.2014р. та характеристиками з місця роботи у відділенні Запорожської філії ОАО ВТБ Банк, ТзОВ «НВБ», депутата Новомосковської міської ради (а.с.13, 17,18, 41,42,43).

Поза увагою суду залишились докази неодноразового звернення ОСОБА_2 до правоохоронних органів щодо чинення йому перешкод з боку відповідачки щодо зустрічей і спілкування з дітьми та його участі у їх вихованні, що підтверджується відповідями Шевченківського районного відділу ЛМУ МВС у Львівській області за №16/13-10344 від 30.08.2013 р. та №16/13-1107 від 04.02.2014 р. (а.с.11,12).

Поряд з тим, як вбачається з листа заступника голови Шевченквіської районної адміністрації Львівської міської ради№36-1819 від 11.08.14р. за результатами засідання комісії з питань захисту прав дитини Шевченківської районної адміністрації за участі ОСОБА_3 та ОСОБА_2, останньому хоча і було відмовлено у задоволенні зави про визначення порядку спілкування, зустрічей та виховання дітей, в той же час було рекомендовано відвідувати дітей за місцем навчання, зустрічатись з ними під час перерви та позашкільний час разом з шкільним психологом, щоб поступово відновити емоційний контакт та довіру до батька а також рекомендовано налагодити належні відносини з колишньою дружиною з метою уникнення подальших конфліктів (а.с.52-53).

В ході апеляційного розгляду даної справи колегією суддів було доручено органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради надати висновок щодо можливості визначення способу участі ОСОБА_2 у вихованні дітей та спілкування з ними.

Згідно відповіді голови Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради за №36-1033 від 12.05.15р. орган опіки та піклування - Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради з врахуванням пропозицій комісії з питань захисту прав дитини вважає, що встановлення конкретного способу участі батька у вихованні дітей на даний час є неможливим та недоцільним з огляду на необхідність забезпечення психічного здоров'я та психічного благополуччя дітей з метою не погіршити їх психоемоційний стан та відсторонення від можливості вчинення насильницьких з боку особи, що може їх заподіяти, забезпечити повну безпеку та знизити рівень тривоги, посприяти їх психічній реабілітації.

В той же час, для усунення психоемоційного дисбалансу батькам, дітям спільно з шкільним психологом рекомендовано взяти участь у психологічних консультаціях.

Беручи до уваги викладене, послідовне і наполегливе прагнення батька брати участь у вихованні дітей в тому числі шляхом безпосереднього спілкування з ними, колегія суддів приходить до переконання, що виключення будь-якого спілкування батька з дітьми не буде сприяти відновленню їх емоційного контакту, унеможливить їх подальше спілкування та не буде сприяти належному формуванню позитивних стосунків між батьком та дітьми та їх повноцінному вихованню, та вважає за можливе на даний час встановити спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні дітей шляхом його побачення та спілкування з дітьми в першу неділю кожного місяця з 15 години до 18 години за попереднім узгодженням з матір'ю, ОСОБА_3, місця проведення зустрічей і за її участі.

Поряд з цим, колегія суддів вважає за необхідне зобов'язати відповідача ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_2 у зустрічах з дітьми у визначений судом час.

Згідно ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ч.2 ст.314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 01 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Встановити спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, шляхом побачення з дітьми в першу неділю кожного місяця з 15 години до 18 години за попереднім узгодженням з матір'ю, ОСОБА_3 місця проведення зустрічей з дітьми та за її участі.

Зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_2 у зустрічах з дітьми у визначений судом час.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Головуючий: Штефаніца Ю.Г.

Судді: Береза В.І.

Бойко С.М.