У Х В А Л А

іменем України

"09" вересня 2015 р. Справа153/542/15-ц

Ямпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Любинецької-Онілової А.Г.

за участю секретаря судового засідання Сарафімовської Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ямпіль

подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Ямпільського районного управління юстиції у Вінницькій області про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України,

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець відділу ДВС Ямпільського РУЮ Вінницької області звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1. Вказала, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Ямпільського районного управління юстиції знаходиться виконавчий лист №153/542/15-ц від 21.07.2015 Ямпільського районного суду Вінницької області про зобовязання ОСОБА_1 усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_2 права користування та розпорядження своїм майном, а саме привести приміщення загального користування коридор (колясочну) біля квартир №№19,20,21,22 на третьому поверсі у будинку №93/22 у м. Ямпіль Вінницької області у відповідний стан, демонтувати двері та перегородки й забрати будівельний матеріал з коридору (колясочної) загального користування. Державний виконавець у своєму поданні зазначає, що боржник рішення суду не виконує, ухиляється від боргових зобовязань покладених на неї Ямпільським районним судом Вінницької області. Заявник просить суд винести ухвалу про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення посвідки на проживання в Україні, до повного виконання ним судового рішення.

Старший державний виконавець відділу ДВС Ямпільського РУЮ Вінницької області ОСОБА_3, яка діє на підставі Доручення №4700/3-20/1 від 09.09.2015, подання підтримала, про що надала суду заяву від 09.09.2015 із клопотанням справу розглянути без її участі, подання підтримує повністю.

Відповідно до ст.377-1 ч.2 ЦПК України суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Судом ухвалено про задоволення заявленого клопотання державного виконавця, оскільки її неявка не перешкоджає розгляду подання, такий розгляд справи не порушує прав та інтересів державного виконавця або будь-яких інших осіб.

Із досліджених доказів, а саме копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 24.07.2015 встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Ямпільського районного управління юстиції знаходиться виконавчий лист №153/542/15-ц від 21.07.2015 Ямпільського районного суду Вінницької області про зобовязання ОСОБА_1 усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_2 права користування та розпорядження своїм майном, а саме привести приміщення загального користування коридор (колясочну) біля квартир №№19,20,21,22 на третьому поверсі у будинку №93/22 у м. Ямпіль Вінницької області у відповідний стан, демонтувати двері та перегородки й забрати будівельний матеріал з коридору (колясочної) загального користування. Із копії заяви ОСОБА_2 встановлено, що ОСОБА_2 02.09.2015 звернувся до відділу ДВС Ямпільського РУЮ Вінницької області із заявою про заборону виїзду за кордон ОСОБА_1 посилаючись на те, що судове рішення не виконано, боржник ОСОБА_1 відсутня за місцем проживання та знаходиться на заробітках у м.Москва Російської Федерації. Із копії довідки, виданої Ямпільским РС УДМС України у Вінницькій області вих.№ 1288 від 02.09.2015 встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована з 15.09.2011 АДРЕСА_1 за посвідкою ВН 0200772, виданою ВГІРФО РВ УМВС Україниу Вінницкій області. Із копії акту державного виконавця від 03.08.2015 слідує, що ОСОБА_1 рішення суду не виконала, не усунула перешкоди у здійсненні ОСОБА_2 права користування та розпорядженням своїм майном.

Старшим державним виконавцем у цьому провадженні не заявлено клопотань про витребування інших доказів, виклик свідків чи призначення судових експертиз, а тому суд розглянув справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України.

Оцінюючи усі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності та враховуючи, що відповідно до ст.60 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що заявлені вимоги є такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи (кн. друга ЦК), а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (гл. 21 кн. другої ЦК). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

В матеріалах подання відсутні будь-які докази, які б підтвердили ту обставину, що боржник отримала копію постанови про відкриття виконавчого провадження відносно неї та повідомлена у встановленому порядку про можливість добровільного виконання судового рішення. Відсутні докази, що боржник отримала закордонний паспорт чи має намір іншим чином перетнути Державний кордон України, з метою ухилення від виконання судового рішення. Вказані в поданні державним виконавцем обставини про необхідність обмеження права боржника у виїзді за кордон з метою попередження можливого ухилення боржника від виконання судового рішення шляхом виїзду за кордон не ґрунтуються на вимогах закону та не є підставою вважати, що боржник ухиляється від виконання рішення або може виїхати за кордон саме з метою ухилення від виконання судового рішення.

Надані державним виконавцем письмові докази не підтверджують факту ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання судового рішення та не підтверджують тієї обставини, що державним виконавцем вжито усіх необхідних й достатніх заходів для повного виконання боржником судового рішення у спосіб, вказаний у виконавчому документі. Жодним доказом не доведено тієї обставини, на яку стягувач вказує у своїй заяві про заборону виїзду за кордон боржника, що ОСОБА_1 працевлаштована за кордоном, як і не доведено тієї обставини, що вона має намір виїхати за межі України саме з метою ухилення від виконання вказаного судового рішення. Викладені у заяві стягувача обставини є лише його припущенням, так як не підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст.60 ч. 4 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Неповнота вчинення виконавчих дій у цьому виконавчому провадженні, відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов'язань, відсутність у поданих державним виконавцем доказах відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання дає підставу суду вважати недоведеними обставини, на які старший державний виконавець посилається у своєму поданні.

Оскільки заявником не надано суду переконливих та достовірних доказів на підтвердження його вимог, суд вважає подання необґрунтованим і має підстави відмовити у його задоволенні.

Керуючись ст.ст.5, 8, 10, 11, 60, 208, 212, 213, 214, 215, 293, 377-1 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Ямпільського районного управління юстиції у Вінницькій області про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Ямпільський районний суд Вінницької області. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

ГОЛОВУЮЧИЙ А.Г. ЛЮБИНЕЦЬКА-ОНІЛОВА