Справа № 2-4721/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Кізюн Л.І.

при секретарі: Слепусі О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Позивач ПАТ «ВТБ Банк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 128 309,55 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 10 липня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № R8В, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в сумі 50 000,00 грн. на строк до 10 липня 2015 року, зі сплатою 34 % річних за користування кредитом.

Відповідно до п.3.9 Кредитного договору кредит був наданий шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, операції за якими можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів № НОМЕР_1 у відділенні «Новоголосіївське» ПАТ «ВТБ Банк».

Згідно п.п. 3.4, 3.5, 4.6, 5.3.1 Кредитного договору відповідач зобов'язався погашати кредит та проценти за користування кредитом, комісійну винагороду та інші платежі в порядку, на умовах та у строки, що встановлені кредитним договором.

Відповідач порушує умови укладеного договору, не виконує взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час і місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, врахувавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 10 липня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № R8В, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в сумі 50 000,00 грн. на строк до 10 липня 2015 року, зі сплатою 34 % річних за користування кредитом.

Відповідно до п.3.9 Кредитного договору кредит був наданий шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, операції за якими можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів № НОМЕР_1 у відділенні «Новоголосіївське» ПАТ «ВТБ Банк».

Згідно п.п. 3.4, 3.5, 4.6, 5.3.1 Кредитного договору відповідач зобов'язався погашати кредит та проценти за користування кредитом, комісійну винагороду та інші платежі в порядку, на умовах та у строки, що встановлені кредитним договором.

Відповідно до п. 4.10 Кредитного договору за наявності прострочення виконання зобов'язань позичальником розмір платежу збільшується на суму комісійної винагороди, неустойки та інших платежів, у т.ч. відшкодування витрат та збитків банку, пов'язаних з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору.

Пунктом 9.4 Кредитного договору сторони домовилися про те, що будь-яке порушення відповідачем умов кредитного договору повинно розглядатися як істотне порушення договору, яке надає право позивачу в порядку, передбаченому кредитним договором та/або чинним законодавством України, незалежно від встановлених договором строків виконання зобов'язань, вимагати від позичальника дострокового повернення заборгованості за кредитним договором.

Згідно з п.п. 5.2.2 Кредитного договору банк має право вимагати від позичальника здійснити дострокове повернення кредиту протягом 30 календарних днів з дати відправлення позичальнику відповідного повідомлення банка з вимогою дострокового повернення кредиту або у інші строки, передбачені умовами договору.

Відповідно до п. 7.1 Кредитного договору у разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочки.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Банк свої зобов'язання за умовами договору виконав, надавши кредит.

Але позичальником умови договору не виконуються, кредит та відсотки за його користування не повертаються, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, або розірвання договору.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку з порушенням умов Кредитного договору 26 листопада 2014 року позичальнику було направлено вимогу про дострокове повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором (а.с.а.с. 21-22). Проте заборгованість у встановлені строки повернута не була.

Наявність заборгованості підтверджується даними розрахунку заборгованості по кредитам, наданого позивачем.

Відповідно до даних розрахунку, заборгованість за Кредитним договором № R8В від 10 липня 2012 року станом на 23 жовтня 2014 року становить 128 309,55 грн. та включає в себе: прострочена заборгованість за кредитом - 50 000,00 грн.; 3% річних, нараховані у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту - 347,03 грн.; інфляційні витрати (кредит) - 211,33 грн., прострочена заборгованість за процентами - 24 813,95 грн.; 3% річних, нараховані у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення процентів - 509,61 грн.; інфляційні витрати (проценти) - 297,35 грн.; пеня за кредитним договором - 52 130,28 грн.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання, а вимоги позивача є обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 1 283,10 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 27, 31, 88, 209, 214, 215, 224 ЦПК України, на підставі ст. ст. 525, 526, 530, 546, 549, 550, 611, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, -

в и р і ш и в :

Позов Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» заборгованість за Кредитним договором № R8В від 10 липня 2012 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та ОСОБА_1, у розмірі 128 309 (сто двадцять вісім тисяч триста дев'ять) грн. 55 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» судовий збір у розмірі 1 283 (одну тисячу двісті вісімдесят три) грн. 10 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.І. Кізюн