АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 603/138/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Гудкова Ю.Г.
Провадження № 22-ц/789/922/15 Доповідач - Кузьма Р.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Кузьми Р.М.

суддів - Жолудько Л. Д., Сташків Б. І.,

при секретарі - Баляс Т.І.

з участю ОСОБА_1, її представник, представник ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Монастириського районного суду від 26 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 селищної ради Монастириського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - державний нотаріус Монастириської державної нотаріальної контори Тернопільської області ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_2 до ОСОБА_4 селищної ради Монастириського району Тернопільської області, ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення 3 сесії 22 скликання ОСОБА_4 селищної ради Монастириського району Тернопільської області від 29 травня 1995 року про безкоштовну передачу земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_6,-

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2015 року ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до відповідача ОСОБА_4 селищної ради Монастириського району Тернопільської області (далі - ОСОБА_4 селищна рада), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - державний нотаріус Монастириської державної нотаріальної контори Тернопільської області ОСОБА_5, про визнання права власності на спадкове майно, а саме на земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по вул. Черешнева, 34 в с. Стігла Монастириського району Тернопільської області, та на земельну ділянку площею 0,12 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в урочищі «Докторське» с. Стігла Монастириського району Тернопільської області. Посилається на те, що 08.07.2014 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно ОСОБА_6, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями № 34 по вул. Черешнева в с. Стігла Монастириського району Тернопільського району. Проте одержати у нотаріальній конторі свідоцтво про прийняття спадщини на спірні земельні ділянки не може у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 29.07.2014 року. Оскільки відповідач - ОСОБА_4 селищна рада не визнає її як власника вищевказаних земельних ділянок, що прийняті у спадок, просить визнати за нею право власності на зазначене спадкове майно, а саме на земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по Черешнева, 34 в с. Стігла Монастириського району Тернопільської області, та на земельну ділянку площею 0,12 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в урочищі «Докторське» с. Стігла Монастириського району Тернопільської області, що належали спадкодавцю ОСОБА_6 згідно рішення ОСОБА_4 селищної ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування» від 08 квітня і 29 травня 1995 року.

ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, до відповідачів ОСОБА_4 селищної ради, ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення 3 сесії 22 скликання ОСОБА_4 селищної ради депутатів Монастириського району Тернопільської області від 29 травня 1995 року про безкоштовну передачу земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_6

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 31 березня 2015 року задоволено заяву ОСОБА_2 про допуск її до участі у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно, як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, та прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду. Згідно клопотань ОСОБА_2 та її представника на підставі ч. 2 ст. 34 ЦПК України справу розглянуто з початку.

У пред'явленому позові ОСОБА_2 посилається на те, що згідно рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 30.08.2011 року, яке набрало законної сили, за нею визнано право власності на спадкове майно після смерті її чоловіка - спадкодавця ОСОБА_7, зокрема на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по Черешнева, 34 в с. Стігла Монастириського району Тернопільської області, та на земельну ділянку площею 0,16 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться по Черешнева, 34 в с. Стігла Монастириського району Тернопільської області. На зазначені земельні ділянки нею виготовлено державні акти.

Оспорюване рішення 3 сесії 22 скликання ОСОБА_4 селищної ради депутатів Монастириського району Тернопільської області від 29 травня 1995 року про безкоштовну передачу земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_6 вважає незаконним, оскільки органом місцевого самоврядування не взято до уваги матеріали картографічного зображення 1963 року та земельно-кадастрову документацію, що згідно ст. 107 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) є основою для меж та виготовлення технічної документації. Посилається на положення ч.ч.2,4 ст. 17 ЗК України (1990 року), який діяв на час виникнення спірних правовідносин, згідно яких земельні ділянки передаються на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір. Передача у власність земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні інших громадян чи юридичних осіб, проводиться після їх вилучення (викупу). Згідно земельно-кадастрової документації та державних актів про право власності на землю за нею рахується 0,41 га по Черешнева, 34 в с. Стігла Монастириського району Тернопільської області, при цьому земельні ділянки за зазначеною адресою протягом 1978 - 2008 років не вилучались. Згідно плану земельних ділянок в с.Стігла ОСОБА_4 селищної ради Монастириського району Тернопільської області гр..ОСОБА_2 та ОСОБА_6, виконаного на замовлення ПП «Землі Придністров»я» 06.06.2011 року, по Черешнева, 33 в с. Стігла Монастириського району за ОСОБА_2 рахується 0,3189 кв. м, за ОСОБА_6, - 0,3040 кв.м. Таким чином, земельна ділянка, призначення якої - обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по Черешнева, 34 в с. Стігла Монастириського району Тернопільської області, є меншою ніж 0,25 га, право власності на яку просить визнати позивач за первинним позовом. Тому, на підставі зазначеного, просить суд її позов задовольнити.

У ході розгляду справи ОСОБА_2 уточнила позовні вимоги, зокрема зазначила, що просить визнати недійсним рішення 3 сесії 22 скликання ОСОБА_4 селищної ради депутатів Монастириського району Тернопільської області від 29 травня 1995 року про безкоштовну передачу земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_6 частково, а саме в частині безкоштовної передачі земельної ділянки площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Рішенням Монастириського районного суду від 26 травня 2015 року у задоволенні позовів відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 селищної ради Монастириського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - державний нотаріус Монастириської державної нотаріальної контори Тернопільської області ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно та ухвалити нове, в цій частині яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

У судовому засіданні апелянт та представник апелянта підтримали апеляційну скаргу, зіславшись на доводи, викладені в ній, просять її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 апеляційної скарги не визнав, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що земельно-технічна документація на спірну земельну ділянку не представлена, і як слідує із пояснень представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 не виготовлена, хоч як ствердив представник ПП «Землі Придністров»я» такий договір на виготовлення технічної документації спадкодавцем ОСОБА_6 укладено, що у свою чергу, свідчить про те, після надання земельної ділянки спадкодавець ОСОБА_6 та його донька ОСОБА_1 після прийняття спадщини не вчинили дій щодо виділення земельних ділянок в натурі та оформлення документів, що посвідчують право власності.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, оскільки він відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 308 ЦПК України - апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В силу вимог статей 11, 10, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Судом встановлено, що рішенням ОСОБА_4 селищної ради народних депутатів 22 скликання 3 сесії від 29 травня 1995 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування» згідно Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 та заяв громадян сіл ОСОБА_4 селищної ради вирішено надати земельну ділянку ОСОБА_6, зокрема у приватну власність всього разом 0,37 га, з яких - 0,25 га - для обслуговування житлового будинку та 0,12 га - для ведення підсобного господарства, у графі «місце проживання» зазначено: с. Стігла.

03 листопада 2013 року ОСОБА_6 помер.

Як убачається із спадкової справи № 57/2014 р. до майна померлого 03.11.2013 р. ОСОБА_6, спадщину після його смерті прийняла донька - позивач по первинному позову ОСОБА_1 Зокрема згідно свідоцтв про право на спадщину за заповітом, виданих державним нотаріусом Монастириської державної нотаріальної контори Тернопільської області 08.07.2014 року ОСОБА_1 успадкувала належний спадкодавцю житловий будинок з надвірними будівлями № 34 по вул. Черешнева в с. Стігла Монастириського району Тернопільської області (реєстровий запис № 901), а також земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,3471 га, що розташована на території ОСОБА_4 селищної ради та належала ОСОБА_6 на підставі державного акта на право приватної власності на землю.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії завідувача Монастириської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 № 678/02-31 від 29.07.2014 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,30 га, що розташована по вул. Черешнева, 34 в с. Стігла Монастириського району Тернопільської області, після смерті батька ОСОБА_6

Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 30.08.2011 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 05.03.2012 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.07.2012 року, задоволено позов ОСОБА_2, визнано за нею право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_6, який помер 03.11.2013 року (актовий запис № 62), а саме: на земельну ділянку для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га, яка розташована по вул. Черешнева,33 в с. Стігла Монастириського району Тернопільської області; на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,16 га, яка розташована по вул. Черешнева,33 в с. Стігла Монастириського району Тернопільської області.

На підставі рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 30.08.2011 року № 2-341/2011 відділом Держземагенства у Монастириському районі 27.11.2012 року на ім'я ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №1918020, згідно якого ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,25 га межах згідно планом, яка розташована по вул. Черешнева,33 в с. Стігла Монастириського району Тернопільської області, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Згідно роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. № 24-753/0/13 (п. 3.5), відповідно, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації (ч.3 ст. 116 ЗК).

Згідно вказаного роз'яснення визнається правильною практика судів, які задовольняють вимоги спадкоємців, що звернулися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Як встановлено судом першої інстанції, ще за життя спадкодавця було ухвалено рішення компетентного органу про передачу ОСОБА_6, жителю с. Стігла, безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,25 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, проте технічної документації на земельну ділянку не виготовлено (не визначено її межі в натурі, не погоджено із суміжними землевласниками та землекористувачами), правовстановлюючий документ на земельну ділянку спадкодавець не отримував, та відповідно не була проведена первинна реєстрації права власності.

Як вбачається із повідомлення ОСОБА_4 селищної ради, що ОСОБА_1 не зверталась до селищної ради з питання давання дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач-відповідач ОСОБА_1, прийнявши спадщину після смерті батька, набула право на спадкування усіх прав та обов'язків, що належали йому, включно з правом на завершення приватизації земельної ділянки.

Пленум Верховного Суду України у Постанові № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (п.10) судам роз'яснив, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Виникнення права власності на земельну ділянку та документи, які посвідчують право на земельну ділянку, врегульовано положеннями ст.ст. 125, 126 ЗК України, в різних редакціях.

Проте, якщо спадкодавцем передбачені законом вимоги не дотримано, то право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Монастириського районного суду від 26 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_8