УХВАЛА

03 вересня 2015 року м. Мукачево Справа № 303/5244/15-ц

2/303/2886/15

Номер рядка с.з. - 26

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Кость В.В., розглянувши заяву публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» про забезпечення позову

за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк»

до відповідача (1) ОСОБА_1, який також діє від імені ОСОБА_1

до відповідача (2) ОСОБА_2, яка також діє від імені ОСОБА_1

до відповідача (3) ОСОБА_3

до відповідача (4) ОСОБА_4

до відповідача (5) ОСОБА_5

про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк» (далі Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, який також діє від імені ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка також діє від імені ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Поряд з цим, на підставі письмової заяви «ВіЕс Банк» просить для належного збереження та недопущення погіршення або знищення майна передати в управління Банку домоволодіння до складу якого входять житловий будинок, що знаходиться в с. Лавки Мукачівського району, вул. Гагаріна, 30 та земельна ділянка, загальною площею 0,2309 га., кадастровий номер :00:005:0030, яка знаходиться в с. Лавки Мукачівського району, вул. Гагаріна, 30, що належать ОСОБА_1, із забезпеченням ПАТ «ВіЕс Банк» права управителя, щодо:

-вільного доступу представників управителя та інших осіб визначених управителем до майна, що передано в управління;

-укладання договорів оренди майна переданого в управління з третіми особами;

-розпорядження коштами, отриманими за результатами управління майном;

-укладання договорів відповідального зберігання майна,що передається в управління з третіми особами;

-представляти інтереси у всіх установах чи підприємствах незалежно від організації форми та підпорядкування з питань пов»язаних з замовленням, посвідченням, отриманням необхідних документів ( в тому числі у відповідній райдержадміністрації, в органах місцевого самоврядування, в банківських установах, житлово-комунальних органах, в органах державної пожежної охорони, в органах газопостачання, у відповідному структурному підрозділі енергозабезпечувальної установи, в органах зв»язку, водоканалу та інших підприємствах, установах та організаціях) з питань, що стосуються належного здійснення управління майном, передачу в оренду, забезпеченням майна електроенергією, водо- та газопостачанням, телефонним зв»язком,

-здійснювати реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень ( в тому числі але не виключно права власності, інших речових прав, обтяжень речових прав тощо, щодо їх виникнення, припинення, переходу, зміни тощо) підписувати і подавати заяви про надання витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про державну реєстрацію припинення іпотеки та про державну реєстрацію припинення обтяження нерухомо майна;

-- володіти, користуватися і розпоряджатися майном у встановлених чинним в Україні законодавством та цим Договором;

-- інші права необхідні для здійснення належного управління майном.

Вимоги за заявою обґрунтовуються доводами про навмисне невиконання відповідачами зобов»язання за кредитним договором №KF48661 від 22.04.2008 року щодо погашення суми боргу, процентів за його користування, внаслідок чого у них перед Банком виникла заборгованість у розмірі 53902,67 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 1153314,84 грн.

З огляду на те, що відповідач (1) намагається у будь-який спосіб уникнути від виконання зобов»язань за кредитним договором, до вирішення справи по суті може здійснити будь-які дії по відчуженню належного майна, просить забезпечити позов, шляхом передачі предмету іпотеки в управління Банку.

При вирішенні вищезазначеного клопотання суд, передусім виходить з того, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно з приписами частини другої ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Виходячи з аналізу даної норми закону, під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити, і такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Поряд з цим, у пункті третьому та четвертому постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, Пленум Верховного Суду України розяснив, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст. 10 Закону України "Про Іпотеку" іпотекодержатель має право у будь-який час протягом строку дії іпотечного договору за умови попереднього письмового повідомлення іпотекодавця перевіряти документально і в натурі наявність, стан, умови збереження та користування предметом іпотеки. Іпотекодавець зобов'язаний не перешкоджати реалізації цього права іпотекодержателем, надавати йому всі документи, необхідні для перевірки наявності, стану, умов збереження та користування предметом іпотеки, а також негайно на вимогу іпотекодержателя забезпечити йому фізичний доступ до предмета іпотеки. Проведення іпотекодержателем зазначеної перевірки не повинно призупиняти користування предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення або іншим чином порушувати права іпотекодавця чи іншої особи, в тимчасовому користуванні якої знаходиться предмет іпотеки.

Таким чином, право на доступ представників іпотекодержателя до майна, яке перебуває в іпотеці банку чітко регламентовано Законом і не потребує жодних додаткових заходів для їх втілення, в тому числі і ухвал суду про забезпечення цього права. Представником позивача не подано суду жодних даних на підтвердження неможливості реалізувати визначені Законом і Іпотечним договором права іпотекодержателя.

Посилання представника позивача на можливість знищення чи знецінення майна внаслідок неправомірних дій іпотекодержателя є голослівними, не підтвердженими жодними доказами та певною мірою абсурдними.

Більшість вимог, які ставить у заяві про забезпечення позову позивач, врегульовані п.п.7-11 Іпотечного договору від 22.04.2008 і не потребують вирішення. А вимога про передачу Домоволодіння в управління позивачу з правом володіти, користуватись та розпоряджатись майном (що складає зміст права власності) до вирішення питання по суті позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, суперечить самій суті поняття іпотеки, яка в законі визначена, як вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Аналіз змісту заяви позивача та наявних у матеріалах справи документів свідчить про відсутність у них фактичних даних, які б безпосередньо свідчили про необхідність застосування судом заходів для забезпечення позову та існування реальної загрози невиконання відповідачами своїх зобовязань за кредитним договором. Крім того Домоволодіння, до складу якого входять житловий будинок і земельна ділянка, які належать відповідачу (1) знаходиться в іпотеці на підставі договору від 22.04.2008 року, який на даний час не скасований.

Суд, за відсутності таких фактичних даних, які повинні зазначатися в заяві з урахуванням положень п. 3 частини другої ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України, позбавлений можливості обєктивно вирішити вимоги за заявою.

Крім того, такий вид забезпечення позову, до ухвалення судом рішення за позовом банківської установи про звернення стягнення на майно, є передчасним, оскільки його вжиття фактично вирішує спір на перед.

Вищезазначене є підставою для повернення заяви заявнику на підставі частини восьмої ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 209, 210 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Заяву публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1, який також діє від імені ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка також діє від імені ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки - повернути заявнику

2. Копію ухвали направити представнику позивача публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк».

3. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п»яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В. Кость