Апеляційний суд Полтавської області
Головуючий по 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Чічіль В.А.
21 вересня 2010 року м. Полтава
Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:
Чічіля В.А. Пікуля В.П.
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_5
на рішення Київського районного суду м. Полтави від 01 червня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Відкритого акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит», ОСОБА_7 про визнання договору банківського вкладу недійсним, повернення банківського вкладу та процентів за вкладом ,-
Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 01 червня 2010 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

У апеляційній скарзі позивача порушено питання про скасування рішення з підстав невірного застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обгрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.І ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_7 з 17.06.1998 року перебувають у зареєстрованому шлюбі.

03 липня 2008 року між ВАТ «Банк Фінанси та Кредит» та ОСОБА_7 укладено договір банківського вкладу №30273/ДП/0 та додаткову угоду №1 до договору банківського вкладу №30273/ДП/0.

Згідно з умовами вказаного договору ОСОБА_7 внесла, а банк прийняв від ОСОБА_7 грошові кошти в валюті евро на депозитний рахунок НОМЕР_1 у сумі 16805,00 євро на строк з 03.07.2008 року по 08.07.2009 року. Згідно додаткової угоди №1 до договору нараховані проценти щоквартально перераховуються на депозитний рахунок клієнта. На отриману таким чином суму вкладу здійснюється подальше нарахування процентів згідно з умовами договору. За час користування коштами вкладу протягом вказаного строку банк нараховує і виплачує клієнту проценти за ставкою 11% річних (а.с.7-8).

При зверненні до суду позивач посилається на те, що оскільки дружина ОСОБА_7 уклала зазначений договір без його згоди, то вказаний договір повинен бути визнаний судом недійсним. Проте, зазначені доводи є необгрунтованими, та не відповідають обставинам справи.

Відповідно до ст.61 Сімейного кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Відповідно до ч.З ст.61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Як вбачається із матеріалів справи, по закінченні строку дії договору №30273/ДП/0 та додаткової угоди №1 ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_7 повернуто вклад, сума якого склала на той час 18231,81 евро та відсотки за користування коштами в сумі 534,20 євро (а.с.89-90).

Тобто, місцевий суд прийшов до вірного висновку, що одержана за оспорюваним договором сума процентів також є об'єктом спільної сумісної власності подружися, а договір банківського вкладу №30273/ДП/0 та додаткова угода №1 укладена ОСОБА_7 з ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в інтересах сім'ї.

Як передбачено ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статтею 65 СК України зазначається, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Отже, колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги не містять у собі нових фактів чи засобів доведення, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 01 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: підпис

Судді: підписи

З оригіналом згідно: