Справа № 361/9581/14-ц
Провадження № 2/361/285/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2015 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Маценко Н.П.

при секретарі Телепі Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Броварського району Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 Держземагентства у Броварському районі Київської області про визнання недійсним рішення сільської ради та державного акту на право власності на земельну ділянку

в с т а н о в и в:

У листопаді 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду із даним позовом, в якому просить визнати недійсним рішення ОСОБА_2 сільської ради Броварського району Київської області від 25.06.2007 року № 73 про безкоштовну передачу у власність ОСОБА_3 земельної ділянки розміром 0,2025 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд; визнати недійсним державний акт серії ЯВ № 786599 про право власності на земельну ділянку площею 0,2025 га, що розташована за адресою Київська область, Броварський район, ОСОБА_2 сільська рада с. Підлісся, вул. Миру, 90.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він є власником земельної ділянки площею 0,2550 га, розташованої за адресою с. Підлісся ОСОБА_2 сільської ради Броварського району Київської області.

28.04.2011 року він уклав договір з ДП «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» про створення проектно-технічної документації на вказану земельну ділянку.

У ході виконання замовлення на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку спеціалістами названого підприємства в процесі визначення кадастрового номера встановлено накладання земельної ділянки на іншу земельну ділянку, що в свою чергу стало перешкодою для присвоєння кадастрового номера його земельній ділянці.

З метою встановлення причини накладення земельних ділянок він звернувся до Головного управління Держкомзему у Київській області, спеціалістами якого проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства та виявлено, що його земельна ділянка з південної сторони накладається на суміжну земельну ділянку, ширина накладки становить 3,60 м, в результаті чого площа ділянки зменшується на 0,0375 га.

Далі зазначає, що на підставі рішення ОСОБА_2 сільської ради Броварського району Київської області від 25 червня 2007 року № 73 ОСОБА_3 видано державний акт серії ЯВ № 786599 про право власності на земельну ділянку площею 0,2025 га, що розташована за адресою Київська обл., Броварський район, ОСОБА_2 сільська рада с.Підлісся, вул..Миру 90. Рішення про передачу у власність останньому земельної ділянки площею 0,2025 га прийняте ОСОБА_2 сільською радою 25 червня 2007 року, в той час як його батько набув право власності на земельну ділянку ще 17 жовтня 1997 року.

Отже приймаючи рішення про безкоштовну передачу земельної ділянки ОСОБА_3 ОСОБА_2 сільська рада передала у власність і частину земельної ділянки, належної йому.

Крім того, при оформленні спірного державного акту на право власності на земельну ділянку межі земельної ділянки з суміжними землекористувачами не погоджувалися. У акті про встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки підроблено його підпис. Більше того, підпис власника земельної ділянки також суттєво відрізняється від підпису ОСОБА_3

Враховуючи ту обставину, що оскаржуваним рішенням сільської ради порушується його право власності на земельну ділянку і це рішення суперечить актам цивільного законодавства щодо непорушності права власності, воно підлягає визнанню недійсним, як і виготовлений на підставі цього рішення державний акт на право власності на земельну ділянку.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні фабулі позовної заяви. Додала, що позивач одноособово є власником земельної ділянки разом з тим, через наявну накладку не має можливості отримати кадастровий номер та оформити своє речове право.

Представник позивача ОСОБА_8 позовні вимоги та пояснення дані представником ОСОБА_7 підтримала. Просить позов задовольнити, так як вважає, що ними надано достатньо доказів щодо наявності накладки земельної ділянки. Від проведення судової землевпорядної експертизи вона відмовляється.

Представник відповідача ОСОБА_9 позовні вимоги не визнав, пояснив, що 31.08.2010 року ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_3 земельну ділянку за адресою Броварський район с. Підлісся вул. Миру, 90.

Питання щодо законності державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на імя ОСОБА_3 перебувало на розгляді у суді. При цьому судовим рішенням першої та апеляційної інстанцій встановлено його законність. Будь-яких підстав для скасування спірного державного акту позивачем не доведено. Документи на які посилається останній не є належними доказами.

Додав, що технічна документація на земельну ділянку відповідача розроблялася спеціалізованою організацією, яка має відповідну ліцензію та пройшла всі необхідні погодження. Передача земельної ділянки ОСОБА_3 відбувалася на підставі його заяви та містобудівної документації основою якої є генеральний план села та детальний план забудови території. Просить суд відмовити у задоволенні позову у звязку з його безпідставністю.

Представник відповідача ОСОБА_10 позовні вимоги не визнала, підтримала пояснення дані представником ОСОБА_9, просить суд відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_2 сільська рада Броварського району Київської області у судове засідання повторно не зявилася, про день і час розгляду даної справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяв про слухання справи у її відсутності до суду не направила.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання повторно не зявився, про день і час розгляду даної справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заява про слухання справи у його відсутності до суду не надходила.

Відповідач ОСОБА_5 Держземагентства у Броварському районі Київської області у судове засідання не зявився, направив листа з проханням слухати дану справу у відсутності його представника а. с. 39.

Вислухавши пояснення представників позивача, заперечення представників відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання передбачено ч.1 ст. 15 ЦК України. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (ст. 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (ч.1ст. 55).

Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації.

Згідно із ч.3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (стаття 155 ЗК України).

Ч. 2 ст. 158 ЗК України встановлено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням ОСОБА_2 сільської Ради народних депутатів від 31 березня 1994 року ОСОБА_11, надано земельну ділянку площею 0,2550 га в с. Підлісся ОСОБА_2 сільської Ради Броварського району для житлового будівництва та обслуговування житлового будинку.

Право власності на вказану земельну ділянку на імя ОСОБА_11 підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії КВ виданим 17 жовтня 1997 року та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 83.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.11.1999 року ОСОБА_6 належить ? частина земельної ділянки площею 0,255 га, розміщеної на землях, що знаходяться у віданні ОСОБА_2 сільської ради, наданої для житлового будівництва та обслуговування житлового будинку у с. Підлісся Броварського району

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 вересня 2006 року за ОСОБА_6 визнано право власності в порядку спадкування за законом після померлої 23 березня 2005 року ОСОБА_12 на ? частину вищевказаної земельної ділянки, площею 0,2550 га.

Отже, позивач одноособово ОСОБА_6 є власником земельної ділянки площею 0,2550 га в с. Підлісся ОСОБА_2 сільської Ради Броварського району, цільове призначення для житлового будівництва та обслуговування житлового будинку.

Оскаржуваним рішенням ОСОБА_2 сільської ради за № 73 від 25 червня 2007 року ОСОБА_3 передана земельна ділянка, площею 0,2025 га з постійного користування у приватну власність, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель.

Як вбачається із матеріалів справи 23.05.2008 року ОСОБА_3 видано державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,2025 га, за адресою: вул. Миру, 90 в с. Підлісся Броварського району Київської області.

З акту про встановлення та погодження на місцевості зовнішньої межі земельної ділянки вбачається, що останній погоджений представниками суміжних землекористувачів у тому числі від точки Б до точки В ОСОБА_13

При розгляді даної справи по суті встановлено, що 31.08.2010 року ОСОБА_3 відчужив належну йому земельну ділянку ОСОБА_4

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 у 2012 році звертався до суду із позовом про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,2025 га.

Так, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 23.11.2012 року. Залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 31.01.2013 року у задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання недійсним державного акту відмовлено.

Заявляючи вимогу про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування та державного акту на право власності на земельну ділянку, позивач зазначає про наявність накладки його земельної ділянки на суміжну та зменшення у звязку з цим площі на 0,0375 га та непогодження ним меж земельної ділянки суміжного землекористувача.

Так, відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства, складеного Головним ОСОБА_5 Держкомзему у Київській області від 11.11.2011 року вбачається, що при встановленні в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки та передачі на зберігання межових знаків ОСОБА_6 ДП «Київський інститут землеустрою» було встановлено, що земельна ділянка, яка належить ОСОБА_6 з південної сторони накладається на суміжну земельну ділянку. Ширина накладки становить 3,60 м у результаті чого площа земельної ділянки ОСОБА_6 зменшується на 0,0375 га. У додатку до даного акту міститься план розміщення земельних ділянок.

Суд не може вважати даний акт належним доказом у справі, так як здійснення вказаних перевірок дотримання вимог земельного законодавства не належить до компетенції Держземагентства. Контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює Державна інспекція сільського господарства України, про що свідчить лист від 15.08.2013 року ГУ Держземагентства України у Київській області а. с. 168.

Відповідно до акту встановлення в натурі меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки та передачі на зберігання межових знаків від 11.11.2011 року при проведенні топографо-геодезичних робіт було встановлено, що земельна ділянка ОСОБА_6 площею 0,255 га за адресою с. Підлісся вул. Миру, 91 з південної сторони накладається на суміжну земельну ділянку ОСОБА_3 з кадастровим номером :05:013:0013. Ширина накладки становить 3,60 м у результаті чого площа земельної ділянки ОСОБА_6 зменшується на 0,0375 га. Межові знаки довготривалого зберігання, якими закріплено повторні точки межі земельної ділянки у кількості 4 штуки встановлені предявлені землевласнику та передані йому на зберігання.

Листом від 07.03.2013 року ДП «Київський інститут землеустрою» повідомило позивача, що під час проведення землевпорядних робіт виявлено, що земельна ділянка за кадастровим номером :05:013:0013. Ширина накладення становить 3,60 м у результаті чого площа земельної ділянки зменшується на 0,0375 га.

Відповідно до листа ТОВ «Земприватсервіс» від 23.08.2013 року технічна документація на замовлення ОСОБА_3 розроблялася на основі розроблених та погоджених генерального плану, плану детальної забудови території та проекту формування території населеного пункту і відповідає його вимогам. Технічна документація була розроблена відповідно до вимог законодавства, жодної інформації щодо накладення земельної ділянки на суміжні ділянки на час розроблення технічної документації не було.

Із матеріалів справи вбачається, що земельній ділянці по вул. Миру, 90 у с. Підлісся присвоєно кадастровий номер.

Судом при розгляді даної справи по суті досліджувалася первинна технічна документація, а саме технічний звіт на виготовлення технічної документації про передачу у приватну власність присадибних земельних ділянок на першого власника земельної ділянки № 91 по вул. Миру у с. Підлісся ОСОБА_11 Так, абрис земельної ділянки під індивідуальну забудову погоджений землевпорядником сільської ради, ОСОБА_11 та суміжним землевласником ОСОБА_14

З листа ОСОБА_5 Держземагентства у Броварському районі Київської області вбачається, що інформація щодо технічної документації на ОСОБА_3 в архіві управління відсутня.

Обґрунтовуючи свої вимоги щодо наявності накладки земельної ділянки, позивач також посилається на висновок експерта № 1-21/05 від 21.05.2015 року Українського центру судових експертиз згідно з яким накладення земельної ділянки за адресою с. Підлісся вул. Миру, 90, що належить ОСОБА_4 та земельної ділянки за адресою с. Підлісся вул. Миру, 91, що належить ОСОБА_6 має місце. Площа накладення становить 371,4 кв.м. Фактична центральна межа земельної ділянки ОСОБА_4 не відповідає центральній межі відповідно до державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. Встановити, чи відповідає фактична тильна, ліва та права межі земельної ділянки по вул. Миру, 90 у с. Підлісся правовстановлюючих документам не вбачається можливим у звязку з відсутністю фактичної лівої межі та незабезпеченням доступу до території вказаної земельної ділянки.

Оцінюючи вказаний висновок експерта, суд не може взяти його за основу та вважати безспірним доказом, враховуючи при цьому те, що обставини по даній справі зокрема щодо наявності накладок мають бути підтверджені відповідним висновком судової землевпорядної експертизи.

Так, при розгляді даної справи суд у порядку ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд сприяючи всебічному і повному зясуванню обставин по даній справі, розяснив сторонам право заявити клопотання про призначення землевпорядної експертизи. При цьому сторона позивача такого клопотання не заявила та відмовилася від проведення експертизи, мотивуючи тим, що висновок експерта ними зроблений, витрачені кошти і додаткового вони не потребують.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем не доведено обставин, на які він посилається, докази подані останнім не є належними та допустимими. При цьому суд, не може ґрунтувати своє рішення на припущеннях щодо наявності накладок.

Щодо непогодження ОСОБА_6 меж суміжної земельної ділянки та не вчинення ним підпису у акті про встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки, то суд не може взяти за основу та вважати належним доказом висновок експерта № 181 від 03.04.2015 року екпертно-криміналістичного центру, так як він складений експертом у рамках кримінального провадження. При цьому вирок суду, що набрав законної сили з питань підробки підпису від імені ОСОБА_6 відсутній.

Аналізуючи всі вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні даного позову з огляду на його недоведеність у розумінні ст. 60 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Броварського району Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 Держземагентства у Броварському районі Київської області про визнання недійсним рішення сільської ради та державного акту на право власності на земельну ділянку відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Н. П. Маценко