АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/4898/15 Головуючий 1 інстанції - Чередник В.Є.
Справа № 636/756/15-ц Доповідач Кірсанова Л.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Кірсанової Л.І.

суддів: Трішкової І.Ю., Крилової Т.Г.

за участю секретаря - Асєєвої В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Харківського національного університету внутрішніх справ на рішення Київського районного суду м. Харкова від 06 травня 2015 року по справі за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов»язаних з навчанням,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 р. Харківський національний університет внутрішніх справ звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 суму за навчання у розмірі 45 455, 52 грн.

При цьому, позивач посилався на те, що наказом ХНУВС від 30 серпня 2006 року № 274 о/с відповідача ОСОБА_1 було зараховано до складу курсантів університету.

01 вересня 2007 року між ХНУВС та відповідачем був укладений Договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України.

Згідно з наказом ХНУВС від 18 червня 2011 року курсанта 4-го курсу лейтенанта міліції ОСОБА_1 було відраховано зі складу курсантів та відкомандировано для подальшого проходження служби до ГУМВС України у Харківській області.

Наказом ГУМВС України в Харківськиій області від 08 травня 2012 року № 77 о/с лейтенанта міліції ОСОБА_1 було звільнено з органів внутрішніх слрав за п. 64 "ж" Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України (за власним бажанням).

Відповідно до п. 2.3.6. Договору відповідач зобов'язувався у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням під час навчання в університеті згідно з затвердженим розрахунком.

Відповідно до розрахунку фактичних витрат, пов'язаних з утриманням ОСОБА_1 у ХНУВС їх сума складає 45 455,52 гривень, які позивач просив стягнути з відповідача.

В судове засідання представник позивача не з'явився, в поданій до суду заяві просив розглядати справу за його відсутності та просив позовні вимоги задовольнити / а.с.20/.

Представник відповідача подав письмові заперечення проти позову та просив розглянути справу за його відсутності. Свої вимоги обґрунтовував тим, що відповідач мав підстави для дострокового розірвання угоди про навчання, договір на який посилається позивач припинив свою дію, строк виконання зобов'язання щодо сплати грошових коштів не визначено, а позивач із вимогою до відповідача щодо сплати спірних сум не звертався.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 06 травня 2015 року відмовлено в задоволенні позову Харківського національного університету внутрішніх справ.

Не погодившись з вказаним рішенням, Харківський національний університет внутрішніх справ звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення районного суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ХНУВС у повному обсязі. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, незаконність та необґрунтованість рішення суду. Вказує на те, що можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб'єктом правовідносин інших засобів правового захисту, у тому числі досудового врегулювання спору.Зазначає, що сам по собі факт народження дитини згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 1 березня 2007 року № 313 "Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ" та Наказом МВС України від 14.03.2007 № 150 не є підставою для звільнення відповідача від відшкодування коштів за навчання у НУВС.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленими про день та місце розгляду справи, у судове засідання апеляційного суду повторно не з»явилися, ніяких клопотань суду не надали. Зазначене свідчить про їх небажання приймати участь в розгляді справи в апеляційному суді. Від універнситету надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Враховуючи строки розгляду апеляційної скарги на рішення суду, судова колегія знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідача та його представника, так як вони належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте зазначені вимоги закону залишилися поза увагою суду першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано документального підтвердження свого звернення до відповідача, з вимогою добровільного відшкодування витрат, пов»язаних з навчанням і тим більше не надані дані про відмову відповідача від цієї вимоги. Тобто між сторонами була відсутня суперечка, а право позивача фактично не було порушене.

Судова колегія не може погодитися з вказаним висновком з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що наказом ХНУВС від 30 серпня 2006 року № 274 о/с відповідача ОСОБА_1 було зараховано до складу курсантів університету.

01 вересня 2007 року між ХНУВС та відповідачем був укладений Договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України.

Згідно з наказом ХНУВС від 18 червня 2011 року курсанта 4-го курсу лейтенанта міліції ОСОБА_1 було відраховано зі складу курсантів та відкомандировано для подальшого проходження служби до ГУМВС України у Харківській області.

Наказом ГУМВС України в Харківськиій області від 08 травня 2012 року № 77 о/с лейтенанта міліції ОСОБА_1 було звільнено з органів внутрішніх слрав за п. 64 "ж" Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України (за власним бажанням).

Відповідно до п. 2.3.6. Договору відповідач зобов'язувався у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням під час навчання в університеті згідно з затвердженим розрахунком.

Пунктом 14 постанови Кабінету Міністрів України №992 від 22 серпня 1996 року « Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням» яка діяла на момент вступу ОСОБА_1 до університету, передбачено, що у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов»язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.

Зазначене свідчить, що Відповідач знав, що у разі відмови від подальшого проходження служби в ОВС протягом перших трьох років після закінчення навчання, в нього виникне обов'язок щодо відшкодування витрат, пов'язаних із навчанням, про що свідчить йо підпис в договорі про підготовку фахівця у ВНЗ МВС України від 01.09.2007 року.

Судова колегія знаходить необгрунтованим посилання суду першої інстанції, що позивачем не було надано документального підтвердження звернення до відповідача з вимогою добровільного відшкодування витрат, пов»язаних з навчанням і тим більше не надані дані про відмову відповідача від цієї вимоги, що свідчить про відсутність між сторонами суперечки.

.З наведених даних вбачається, що відповідач знав про обов'язок щодо відшкодування витрат пов'язаних із навчанням, і мав достатньо часу для того щоб відшкодувати відповідні кошти в добровільному порядку.

Суд першої інстанції посилається тільки на Постанову КМУ № 992 від 22.08.1996 «Про Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням» застосовуючи її норму як підставу звільнення від відшкодування коштів за навчання у зв'язку з народженням дитини.

Вказаною Постановою затверджена типова угода про підготовку фахівців з вищою освітою, тобто і її дія поширювалась на угоду, яку укладали до прийняття Постанови Кабінету Міністрів України від 1 березня 2007 року № 313 "Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ" та Наказу МВС України від 14.03.2007 № 150, яким затверджена типова форма Договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України, який уклав відповідач при вступі до університету.

Окрім того, на момент звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ діяла постанова Кабінету Міністрів України від 4 березня 1994 р. № 150, якою затверджено перелік поважних причин, сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення військовослужбовців, які проходять службу за контрактом на посадах рядового, сержантського і старшинського складу, прапорщиків, мічманів та офіцерів з військової служби, а саме: смерть дружини (чоловіка) військовослужбовця, якщо на його вихованні залишилися одна неповнолітня дитина або декілька дітей;

-розірвання шлюбу, якщо на вихованні військовослужбовця залишилися згідно з рішенням суду одна неповнолітня дитина або декілька дітей;

-взяття шлюбу військовослужбовцем з громадянкою (громадянином) України чи особою без громадянства, яка (який) вибуває для постійного проживання за межі України, або з іноземною громадянкою (громадянином), яка (який) проживає за межами України;

-хвороба військовослужбовця чи дружини (чоловіка), дитини, а також батьків своїх чи дружини (чоловіка), які проживають разом з ним, якщо ця хвороба перешкоджає проходженню служби в даній місцевості (згідно з медичним висновком), за неможливості переведення до іншої місцевості;

-необхідність догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка) - за медичним висновком;

- наявність у військовослужбовців-жінок дитини віком до трьох років або дитини віком до шести років, яка потребує домашнього догляду за висновком військово-лікарської комісії, а в одиноких матерів - дитини віком до чотирнадцяти років або дитини - інваліда.

Враховуючи викладене, сам по собі факт народження дитини згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 1 березня 2007 року № 313 "Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ" та Наказом МВС України від 14.03.2007 № 150 не є підставою для звільнення відповідача від відшкодування коштів за навчання у НУВС.

Крім того, згідно з пунктом 6.8 Положення про вищі навчальні заклади МВС, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 14 лютого 2008 року № 62 "Про ствердження Положення про вищі навчальні заклади МВС", початком проходження служби органах внутрішніх справ вважається дата, зазначена в наказі про зарахування на навчання до вищого навчального закладу.

Відповідно до п. 2.3. наказу від 16.07.2007 №419/831/240/605/537/219/534 Про затвердження Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах період навчання, за який здійснюється відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням, визначається з дня зарахування по день виключення курсанта зі списків особового складу ВНЗ.

Вказана правова позиція також відображена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.07.2012 , в якій зазначено, що матеріально - технічне забезпечення відповідача здійснюється не з моменту укладення з ним договору, а з моменту його зарахування до числа курсантів ХНУВС.

Відповідач за весь період навчання знаходився на продовольчому, речовому та комунальному забезпеченні ХНУВС. Всі умови договору ХНУВС виконав, а саме ОСОБА_1 щомісяця нараховувалось та виплачувалось грошове забезпечення, кожного дня він отримував триразове харчування в їдальні університету та проживав у гуртожитку, а також отримав форму та обмундирування. Вказане підтверджується довідками, які містяться в матеріалах справи.

ОСОБА_1 погодився з умовами договору і отримав речове забезпечення про що свідчить його підпис, щомісячно отримував грошове забезпечення, користувався комунальними послугами та харчувався в їдальні ХНУВС, як передбачено договором.

Будучи зарахованим до ХНУВС 30.08.2006, ОСОБА_1 підписав Договір від 1.09.2007 на підготовку у вищому навчальному закладі МВС України за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» за спеціальністю «фінанси». Після закінчення 2009/2010 н.р., тобто 4-го курсу, ОСОБА_1 здобув кваліфікацію «бакалавр» за напрямом «фінанси» й отримав відповідний диплом: серія 1В № 11547099 від 19.06.2010.

Наказом ХНУВС від 31.08.2010 № 385 «Про переведення курсантів ННІПФМКМ на наступний курс» ОСОБА_1 був переведений на 5-й курс навчально-наукового інституту підготовки фахівців кримінальної міліції для продовження навчання, уклавши Договір від 25.05.2011 на підготовку у вищому навчальному закладі МВС України за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня «спеціаліст» за спеціальністю «фінанси».

Після закінчення 2010/2011 н.р., тобто 5-го курсу, ОСОБА_1 здобув кваліфікацію «спеціаліст» за напрямом «Фінанси», отримавши відповідний диплом: серія МВ № 11550601 від 18.06.2011, нагрудний знак випускника ХНУВС, відповідні грошові виплати, а також на підставі протоколу персонального розподілу випускників ХНУВС у 2011 році від 24.05.2011, наказом ХНУВС від 18.06.2011 № 272 о/с був відкомандирований для подальшого проходженні служби до ГУМВС України в Харківській області.

Таким чином Харківський національний університет внутрішніх справ, як вищій навчальний заклад, що підпорядковується МВС України та діє згідно чинного законодавства України, зі свого боку виконав усі передбачені Договором зобов'язання.

Слід звернути увагу, що Договір від 01.09.2007 та Договір від 25.05.2011 це договори на підготовку різних освітньо- кваліфікаційних рівнів.

Відповідно до розрахунку фактичних витрат, пов'язаних з утриманням ОСОБА_1 у ХНУВС їх сума складає 45 455,52 гривень

За таких обставин суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення по справі, допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Виходячи з наведеного колегія суддів, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що згідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог Харківського національного університету внутрішніх справ в повному обсязі.

Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки рішення ухвалено на користь позивача, судові витрати стягуються з відповідача.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, 309, 313,314,316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Харківського національного університету внутрішніх справ задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 06 травня 2015 року скасувати, постановити нове рішення.

Позовні вимоги Харківського національного університету внутрішніх справ задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету внутрішніх справ витрати, пов»язані з навчанням в розмірі 45455 грн. та витрати пов»язані зі сплатою судового збору в розмірі 452 грн. 85 коп.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: СУДДІ: