Справа № 640/7534/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову

"15" травня 2015 р.

Суддя Київського районного суду м. Харкова Золотарьова Л.І., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позикою, -

ВСТАНОВИВ:

23.04.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму основного боргу 356320 грн., інфляційні нарахування у розмірі 152104,10 грн. та 14764,10 грн.

З позовом позивачем подано заяву про забезпечення позову, просить накласти арешт на нерухоме майно відповідача - земельну ділянку, яка розташована в с. Черкаська Лозова, вулиця Профспілкова 4/6, Дергачівського району, Харківської області, площею 0,2155 га, та квартиру АДРЕСА_1, в межах суми позовних вимог 523188,20 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з відповідачем укладені договори позики від 21.10.2011, 24.01.2014, 03.11.2014 рр. на загальну суму 16000 доларів США. На теперішній час відповідач ухиляється виконання прийнятих на себе зобов'язань на суму 523188,20 грн. Боргові правовідносини тривають з 2011 року та до теперішнього часу позичальником не виконані в повному обсязі. Не вжиття заходів забезпечення позову може призвести до відчуження майна належного відповідачу під час розгляду справи та ускладнити у майбутньому виконання рішення суду та призведе позбавлення та порушення його прав та інтересів на повернення та отримання коштів.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов та вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх доказами згідно зі ст.60 ЦПК, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 N9, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Позивач просить накласти арешт на земельну ділянку площею 0,2155 га. та квартиру, однак за відсутності вартості цих обєктів нерухомості суд позбавлений можливості оцінити співмірність виду забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 152 ЦПК України). Крім того, не надано належних та допустимих доказів щодо належності відповідачу на праві власності вказаної квартири. Копія державного акту на право власності відповідача на вказану земельну ділянку датована 07.09.2006 року, що не виключає, що земельна ділянка могла неодноразово відчужуватися та належати вже іншим особам, тому при накладенні арешту можуть бути порушені права зовсім інших осіб, які не є учасниками справи. Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Підтвердженням того, що позичальник свої зобов'язання не виконав, борг не повернув, є наявний у позивача оригінал зазначеного договору позики (розписки). Однак, позивачем надані лише копії розписок. Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладено, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 60, 151-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позикою відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя -