Справа № 351/1957/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1155/2015
Головуючий у 1 інстанції Собко Б.М.
Суддя-доповідач Бойчук І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів Ясеновенко Л.В., Вакарук В.М.,

секретаря Драганчук У.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Белелуйської сільської ради про визнання недійсним та скасування свідоцтва права власності на будинковолодіння за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Снятинського районного суду від 15 грудня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Снятинського районного суду від 15 грудня 2014 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Белелуйської сільської ради про визнання недійсним та скасування свідоцтва права власності на будинковолодіння.

Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1 від 10.01.1992 р. видане Снятинською районною радою на ОСОБА_5, зареєстроване в Коломийському МБТІ в реєстровій книзі №1 за реєстровим № 204 від 10.01.1992 р.

Визнано недійсним та скасувати договір дарування 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1, укладений 13 січня 1992 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3.

Апелянт незгідний з рішенням суду першої інстанції, вважає його незаконним, подав апеляційну скаргу в якій вказує, що судом в рішенні зазначено що станом на 1971 рік спірне будинковолодіння відносилося до суспільної групи «колгоспний двір», а також всі особи які в ньому проживали в тому числі позивач та апелянт набули права власності по 1/5 частині даного будинковолодіння. Однак з таким висновком суду апелянт не погоджується, оскільки виділу та поділу колгоспного двору не проводилось, а тому судом застосовано норму закону, яка не може бути застосована при даних правовідносинах.

Станом на 15.04.1991 року спірне будинковолодіння відноситься до суспільної групи «робітничий двір», а тому дане будинковолодіння належало на праві спільної сумісної власності виключно їхнім батькам.

Після перетворення даного господарства із колгоспного двору в робітничий ніхто із членів двору, в тому числі і позивач, не звертався із оформленням права власності на дане будинковолодіння, окрім їхнього батька.

Апелянт, вважає що дане рішення порушує його права, оскільки відповідно до рішення він фактично стає співвласником 1/5 частини спірного будинковолодіння. Однак апелянт вважає, що він немає права на 1/5 частини спірного будинковолодіння, оскільки дане будинковолодіння не відноситься до суспільної групи «колгоспний двір».

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що станом на 01.07.1971 року господарство АДРЕСА_2, у якому проживає позивач відносилося до колгоспного двору і у ньому були зареєстровані батько ОСОБА_5,1933 р.н., мати ОСОБА_6,1933 р.н., та троє дітей: син ОСОБА_4 1958 р.н., син ОСОБА_2-позивач по справі1961 р.н. та син ОСОБА_3 1966 р.н.

У 1971 році колгоспний двір було перетворено у робітничий і батько ОСОБА_5 10.01.1992 року отримав свідоцтво про право власності на все будинковолодіння, а 13 січня 1992 року незаконно подарував ? частину будинковолодіння відповідачу ОСОБА_3.

Апелянт ОСОБА_4 вказує, що таким рішенням порушено його право і вказує, що він не був залучений стороною у даному спорі, а рішення суду вважає незаконним.

Проте задовольняючи позов та визнаючи недійсним та скасовуючи свідоцтво про право власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1 від 10.01.1992 р. видане Снятинською районною радою на ОСОБА_5, зареєстроване в Коломийському МБТІ в реєстровій книзі №1 за реєстровим № 204 від 10.01.1992 р. та скасовуючи договір дарування 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1, укладений 13 січня 1992 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, суд першої інстанції не з'ясував кола осіб які мають бути залучені до участі у розгляді даної справи, чим допустив порушення прав інших членів сім'ї, які були зареєстровані у даному господарстві.

Колегія суддів вважає, що за таких обставин оскаржуване рішення порушує права апелянта, який не був залучений до участі в справі. Однак, апеляційний суд законодавчо позбавлений права в такому разі скасувати рішення з направленням справи на новий розгляд, відповідно як і залучити таких осіб до участі в справі та вирішити спір як суд першої інстанції.

Разом з тим, враховуючи положення ст. 303 ЦПК України щодо перевірки апеляційним судом законності та обґрунтованості рішення суду лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що постановлене рішення не може залишатися в силі та підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Снятинського районного суду від 15 грудня 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Белелуйської сільської ради про визнання недійсним та скасування свідоцтва права власності на будинковолодіння відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: І.В. Бойчук

Л.В.Ясеновенко

В.М. Вакарук