Справа № 2-2375/09 Головуючий у І інстанції Закаблук О. В.
Провадження № 22-ц/780/4205/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 21.07.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

21 липня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Касьяненко Л.І., Приходька К.П.,

при секретарі: Ромашині І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішенння Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики, -

в с т а н о в и л а:

у травні 2011 року позивач звернувся до суду із позовом, посилаючись на те, що 09.04.2011 року вона надала відповідачам за договором позики 70000 доларів США, що підтверджується розпискою від цього ж дня.

Домовленість про повернення коштів була визначена за вимогою, проте у визначений за вимогою строк вимоги позивача про повернення коштів відповідачі вказану суму не повернули в звязку з чим позивач просив стягнути вказану суму у судовому порядку.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2015 року позов задоволений.

Стягнуто з відповідачів на користь позивача солідарно у рівних частках 557788 грн., 3654 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати в зязку з порушенням норм матеріального та процесуального права і задовольнити позов в частині стягнення з нього 154860 грн. Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Установивши, що відповідачі не повернули запозичену ними суму, що підтверджується розпискою, суд стягнув її, вважаючи позов обгрунтованим, стягнувши також і судові витрати. Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. ст. 526, 1046, 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути запозичену суму у тому ж розмірі у встановлені строки.

Доводи апеляційної скарги проте, що позивач не довів, що ОСОБА_2 узяла гроші у борг спростовується укладеною розпискою (а.с. 4 т.1).

Доводи про те, що вказані обставини вона спростовує письмовими поясненнями свідчить про її позицію захисту, яка не підтверджена ні належними, ні допустимими доказами.

Посилання апелянтана те, що підпис у розписці не її не доведений і не підтверджується проведеною у справі експертизою № 14218 проведеною Київським експертно-дослідним центром 03.03.2015 року у висновках якої зазначено, що встановити, чи виконаний підпис від імені ОСОБА_2 в зазначеній вище розписці самою ОСОБА_2 Ж/.А. чи іншою особою не виявилося можливим.

Проте суд, в порушення вимог ст. 11 ЦПК України, вийшов за межі предявлених вимог і не звернув уваги на те, що позивач просив стягнути заборгованість з відповідачів солідарно і стягнув заборгованість солідарно в рівних частках, що є недопустимим згідно чинного законодавства.

Тому рішення підлягає зміні, а саме з абзацу другого резолютивної частини рішення словосполучення «в рівних частках» необхідно виключити.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2015 року змінити.

Виключити з другого абзацу резолютивної частини рішення словосполучення (в рівних частках).

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді