Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/493/15-ц Головуючий у 1-й інст. Маслак В. П.
Категорія 53 Доповідач Трояновська Г. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів Миніч Т.І., Павицької Т.М.

при секретарі Ковальській Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справі за позовом ОСОБА_1 до Об»єднання співвласників багатоквартирного будинку «Надія-102» про стягнення заборгованості із заробітної плати,-

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 07 травня 2015 року

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Об»єднання співвласників багатоквартирного будинку «Надія-102» про стягнення заборгованості із заробітної плати та просила стягнути з ОСББ «Надія-102» 1650 грн. середнього заробітку за період з 31.12.2013 року по 16.06.2014 року. В обгрунтування вимог зазначала, що 22.01.2013 року на підставі наказу №3 ОСББ «Надія-102» її було звільнено з посади паспортиста. Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 30 грудня 2013 року зазначений наказ визнано незаконним та поновлено її з 22.01.2013 року на посаді паспортиста ОСББ «Надія-102». Рішення суду про поновлення на роботі підлягало негайному виконанню. Однак відповідач поновив її на роботі лише з 17.06.2014 року, у зв»язку з чим на підставі ст. 236 КЗпП України, просила задовольнити позов.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 07 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 працювала на посаді паспортиста ОСББ „Надія-102" з 21.07.2009 року відповідно до наказу №22 від 20.07.2009 року/а.с.41/.

Наказом №3 від 22 січня 2013 року звільнена з роботи з 22.01.2013 року на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України/а.с.41/.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 30 грудня 2013 року позивачку поновлено на посаді паспортиста ОСББ „Надія-102" з 22.01.2013 року /а.с.4-6/.

30 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернулась до голови ОСББ „Надія-102" Стоцької Л.В. із заявою про поновлення її на роботі /а.с.7/. Проте добровільно рішення суду виконано не було, наказ про поновлення ОСОБА_1 на роботі відповідачем не видавався.

03.03.2013року позивачка подала Корольовському ВДВС Житомирського міського управління юстиції заяву про прийняття до виконання виконавчого листа № 296/1248/13-ц, виданого Корольовським районним судом 03.03.2014 року про поновлення її з 22.01.2013 року на посаді паспортиста в ОСББ „Надія-102" /а.с.42,43/.

Із листів голови правління ОСББ „Надія-102" Стоцької Л.В., які вона направляла на адресу Корольовського відділу ДВС, вбачається, що відповідач відмовлявся поновлювати позивачку на роботі з різних підстав, а саме: з підстав звернення його до суду про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, зобов"язував позивачку надати медичний висновок про придатність до займаної посади, посилався на зайняття посади паспортиста іншим працівником /а.с.51,52,54/.

Наказом №9 голови правління ОСББ „Надія-102" від 16.06.2014 року ОСОБА_1 з 17.06.2014 року поновлено на посаді паспортиста /а.с.46/.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 34 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Таким чином, рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на роботі виконано лише 16.06.2014 року.

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Отже, за затримку виконання судового рішення про поновлення працівника на роботі законодавством передбачено відповідальність.

Суд першої інстанції у своєму рішенні дійшов обгрунтованого висновку про наявність вини відповідача у своєчасному виконанні рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на роботі.

Так, згідно з п.4 ч.1 ст.367 ЦПК україни рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст. 24,31, ч.5 ст.235 КЗпП України, ст. 77 Закону України „Про виконавче провадження", негайне виконання рішення суду означає обов"язок, а не право власника не пізніше наступного дня після проголошення судового рішення видати наказ (розпорядження) про поновлення на роботі і фактично допустити його до виконання попередніх обов"язків.

Відтак, з вини відповідача позивачка фактично була поновлена на роботі, не з дня винесення рішення судом (30.12.2013року), а лише 16.06.2014року (згідно наказу №9 від 16.06.2014року).

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з тих підстав, що заробіток позивачки за новим місцем роботи - в ОСББ „Гоголівська-9" за спірний період становив більше ніж 1650грн.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 працювала паспортистом в ОСББ „Надія-102" з окладом 0,25 згідно штатного розпису, за що отримувала заробітну плату в розмірі 300грн. на місяць /а.с.5,9,46/.

Водночас, з 1 липня 2010 року по 31 грудня 2014 року, вона працювала прибиральницею під"їздів в ОСББ „Гоголівська 9" з окладом 0,5 мінімального окладу згідно штатного розпису, тобто до моменту звільнення ОСОБА_1 з посади паспортиста (22.01.2013 року) та після поновлення її на роботі (30.12.2013 року) вона працювала та продовжувала працювати прибиральницею під"їздів в ОСББ „Гоголівська 9".

В трудовій книжці ОСОБА_1 після звільнення її з посади паспортиста міститься запис про поновлення її на роботі, будь-які записи про те, що ОСОБА_1 після звільнення її з роботи -22.01.2013 року була прийнята на нову роботу, відсутні /а.с.36-41/.

Відповідно до роз"яснень, які містяться в п 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року №9 „Про практику розгляду судами трудових спорів" , при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

Оскільки після звільнення з посади паспортиста, ОСОБА_1 на нову роботу не приймалась та, відповідно, заробітку за місцем нової роботи не отримувала, а тому відсутні підстави для визначення різниці в заробітку, який позивачка отримувала за іншим місцем роботи.

З огляду на наведене, вимоги позивачки підлягають задоволенню.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 30 грудня 2013 року встановлено, що позивачка працювала три дні на тиждень - вівторок, середа, п"ятниця, середній заробіток за два останні місяці перед її звільненням становив 300грн. на місяць, а середньоденний - 24грн. Кількість робочих днів у розрахунковому періоді становить 69, середній заробіток за час затримки в поновленні ОСОБА_1 на роботі становить 1656грн. /69х24/. Позивачка просила стягнути з відповідача 1650грн., а тому, виходячи з положень ст.11 ЦПК України, ця сума підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 243грн.60коп.

З огляду на наведене, керуючись ст.309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 07 травня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з Об»єднання співвласників багатоквартирного будинку «Надія-102» на користь ОСОБА_1 1650грн. середнього заробітку за період з 31 грудня 2013 року по 16.06.2014 року через затримку у виконанні рішення суду про поновлення на роботі.

Стягнути з Об»єднання співвласників багатоквартирного будинку «Надія-102» в дохід держави судовий збір в розмірі 243грн.60коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних справ і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді