Справа № 755/9744/14-ц
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2015 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючої судді САВЛУК Т.В.,

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва питання про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві про визнання дій та бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби протиправними, визнати не чинною постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №36255364 від 30 січня 2013 року, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 12 травня 2014 року відкрите провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві про оскарження неправомірних рішень, дій, бездіяльності посадових осіб та відшкодування завданої шкоди.

Відповідно до предмету позову, позивач ОСОБА_1 пред'явила позов до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві з вимогами : « Визнати дії та бездіяльність посадових осіб ВДВС Дніпровського РУЮ у місті Києві протиправними; визнати постанову про відкриття виконавчого провадження №36255364 від 30.01.2013 року не чинною; зобов'язати ВДВС Дніпровського РУЮ у місті Києві скасувати постанови про стягнення судових витрат від 01.02.2013 року та стягнення виконавчого збору від 01.02.2013 року; зобов'язати ВДВС Дніпровського РУЮ у місті Києві відізвати з ПФУ виконавчі документи про відрахування з пенсії ОСОБА_1, які надані до ПФУ 20.08.2013 року; зобов'язати ВДВС Дніпровського РУЮ у місті Києві повернути ОСОБА_1 кошти, що вирахувані з пенсії на час прийняття рішення судом».

25 червня 2014 року представником позивача ОСОБА_2 через канцелярію суду подана заява про збільшення позовних вимог, відповідно до змісту поданої заяви позивач ОСОБА_1 просила суд: «Визнати дії та бездіяльність посадових осіб ВДВС Дніпровського РУЮ у місті Києві протиправними. Визнати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №36255364 від 30.01.2013 року не чинною в зв'язку з наявністю постанови про закінчення виконавчого провадження від 07.03.2013 р. В зв'язку з чим зобов'язати ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві скасувати постанови про: стягнення судових витрат (витрат на проведення виконавчих дій №36255364) від 01.02.2013 р.; стягнення виконавчого збору від 01.02.2013 р. Зобов'язати ВДВС Дніпровського РУЮ у місті Києві відізвати з ПФУ виконавчі документи про відрахування з пенсії ОСОБА_1, які надані до ПФУ 20.08.2013 року; зобов'язати ВДВС Дніпровського РУЮ у місті Києві повернути ОСОБА_1 кошти, що вирахувані з пенсії на час прийняття рішення судом. Стягнути на користь боржника ОСОБА_1 завдану їй моральну шкоду в сумі 8000,00 грн.».

На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 01 липня 2014 року закрите провадження за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві про оскарження неправомірних рішень, дій, бездіяльності посадових осіб та відшкодування завданої шкоди в частині зобов'язання ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві скасувати постанови про стягнення судових витрат від 01.02.2013 року, стягнення виконавчого збору від 01.02.2013 року; зобов'язання ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві відізвати з ПФУ виконавчі документи про відрахування з пенсії ОСОБА_1, які надані до ПФУ 20.08.2013 року; зобов'язання ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві повернути ОСОБА_1 кошти, що вирахувані з пенсії на час прийняття рішення судом. (а.с.39-41)

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 11 грудня 2014 року, позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві про визнання дій та бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби протиправними, визнати не чинною постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №36255364 від 30 січня 2013 року, залишено без розгляду. (а.с.184-188)

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 12 лютого 2015 року, апеляційну скаргу ОСОБА_2, що діє в інтересах ОСОБА_1, задоволено частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 10 грудня 2014 року про відмову в зупиненні провадження у справі залишено без змін.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 11 грудня 2014 року про залишення позову без розгляду скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. (а.с.222-223)

Як встановлено судом апеляційної інстанції в мотивувальній частині ухвали суду від 12.02.2015 року :

«Колегія не може повністю погодитись з такими висновками суду.

Так, статтею 385 ЦПК України передбачено десятиденний строк для звернення до суду зі скаргою.

Разом з тим наведена норма закону, яка міститься в розділі VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» імперативно встановлює строки для звернення зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах.

В даному випадку судом відкрито провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про оскарження неправомірних рішень, дій, бездіяльності посадових осіб у зв'язку з невиконанням судового рішення в цивільній справі та відшкодування моральної шкоди».

На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 09 червня 2015 року, позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві про визнання дій та бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби протиправними, визнати не чинною постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №36255364 від 30 січня 2013 року, та відшкодувати моральну шкоду, залишено без руху та надано позивачу ОСОБА_1 строк до 19 червня 2015 року для виправлення вказаних недоліків.

На виконання ухвали суду, 15 червня 2015 року представник позивача ОСОБА_2 подав письмове клопотання, виходячи зі змісту поданого клопотання представник позивача висловив свої міркування з приводу винесення судом ухвали про усунення недоліків, серед іншого наголосив, що оскільки представник позивача ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи, що передбачає пільги щодо сплати судового збору, тому при зверненні з позовом до суду в інтересах позивача ОСОБА_1, суд має врахувати наявність пільг щодо сплати судового збору, якими користується представник позивача, у зв'язку з чим вимога суду в частині обов'язку позивача сплати судовий збір є безпідставною. Також представник позивача зазначив, що в межах даного спору позивачем оскаржуються протиправні дії, вчинені при винесені постанов, а не лише самі постанови державного виконавця, наразі оскаржується також факт ненадання цих постанов, і відсутність реагування на звернення, при цьому позовні вимоги не є такими, що передбачені за результатами розгляду скарги, тому саме в позовному провадженні суд повноважений вирішити всі перелічені у позовній заяві ОСОБА_1 вимоги, які пред'являються до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві.

Відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Форма і зміст позовної заяви визначена в статі 119 Цивільного процесуального кодексу України, як передбачено нормою даної статті, позовна заява повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви.

Відповідно до частини п'ятої ст.119 Цивільного процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір 0,2 розміру мінімальної заробітної плати ( 243,60 грн.).

Виходячи зі змісту положень ст.2 Закону України «Про судовий збір», платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (в тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду.

Як роз'яснено у п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року за №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», порядок звернення до суду за судовим захистом урегульовано ЦПК. Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов. Зокрема, частиною п'ятою статі 119 ЦПК передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. Отже, якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов'язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору (частина п'ята статі 119 ЦПК), не буде поданий у строк, установлений судом, визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві (стаття 121 ЦПК) або залишення заяви без розгляду (пункт 8 частини першої статі 207 ЦПК).

У п.6 цієї ж Постанови, зазначено, що згідно зі статтею 5 Закону №3674-VІ визначено пільги щодо сплати судового збору, відповідно до якої від його сплати звільняються позивачі за подання окремих позовів, а також деякі категорії осіб, визначені законом, незалежно від виду позову.

Згідно зі статтею 5 Закону №3674-VІ визначено пільги щодо сплати судового збору, відповідно до якої від його сплати звільняються позивачі за подання окремих позовів, а також деякі категорії осіб, визначені законом, незалежно від виду позову.

Звертаючись з позовом до суду позивачем не додано докази, які мають свідчити про те, що при зверненні з цим позовом до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі, визначеному ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Разом з тим, наявність у представника позивача ОСОБА_2 пільг щодо сплати судового збору не є підставою звільнення позивача ОСОБА_1, як сторону цивільного процесу, від сплати судових витрат, за відсутності безпосередньо у позивача пільг для звільнення від сплати судового збору, які визначені у статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ст.383 Цивільного процесуального кодексу України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутись до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Таким чином, зазначені скарги щодо виконання рішень, ухвал місцевих загальних судів, які винесені відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства, мають розглядатись в порядку ст.383 Цивільного процесуального кодексу України.

Як роз'яснено у п.13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК. У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: стаття 122 ЦПК - про відкриття провадження у справі; статті 26, 27, 45 ЦПК - щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов'язків; статті 74 - 77 ЦПК - про судові виклики та повідомлення; глави 4 розділу III ЦПК - про судовий розгляд; глав 1, 2 розділу V ЦПК - щодо апеляційного та касаційного оскарження судових рішень тощо. Відповідно до положень п.8 ч.1 ст.207 Цивільного процесуального кодексу України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статях 119 і 120 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк. Враховуючи викладене, суддя приходить до висновку, що в межах визначеного судом строку позивач не надав докази, які мали підтвердити виконання вимог суду, які викладено в ухвалі суду від 09 червня 2015 року, в тому числі не надав докази сплати судового збору в розмірі, визначеному ст.4 Закону України «Про судовий збір», що дає підстави суду залишити позовну заяву без розгляду на підставі п.8 ч.2 ст.208 Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене та керуючись п.8 ч.1 ст.207 ст.ст. 119, 209-210 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві про визнання дій та бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби протиправними, визнати не чинною постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №36255364 від 30 січня 2013 року, та відшкодувати моральну шкоду, залишити без розгляду.

Роз'яснити позивачу, що особа, заява якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутись до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я