АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 667/900/14-ц
Провадження №22-ц/791/2849/2015 Головуючий в І інстанції: Прохоренко В.В.
Категорія:34 Доповідач: Капітан І.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року жовтня місяця 21 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Капітан І.А.
Суддів:Вербицької Л.І.
Радченка С.В.
При секретарі: Сікорі О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 21 серпня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» (далі - Товариство) звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_5 матеріальної шкоди в сумі 55 352грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог Товариство посилалось на те, що в ході проведення інвентаризації матеріальних цінностей 11 жовтня 2013 року було виявлено розбіжності між даними бухгалтерського обліку та фактичною наявністю в підзвіті матеріально-відповідальної особи диспетчера автомобільного транспорту ОСОБА_5 по рахунку 2021 «Паливо (бензин)» нестачу 2 864,29л на суму 54 857,90грн. та по рахунку 2034 «Паливо (диз. паливо) нестачу 50,49л, на суму 494,10грн., згідно із цінами видаткових накладних на паливо, отриманих від постачальників. В порушення обов'язків, передбачених посадовою інструкцією та договором диспетчера служби транспорту ОСОБА_5 з січня 2013 року при внесенні даних до подорожніх листів під своїм паролем і логіном збільшувала в програмному комплексі «Еnergy Net» норми витрат пального, а також вносила до подорожніх листів більшу кількість пального ніж фактично видавала водіям, чим спричинила Товариству матеріальну шкоду в розмірі 55 352грн. Дані протоколу програмного комплексу «Еnergy Net» підтвердили перевищення ОСОБА_5 наданих прав щодо внесення змін в норми витрат пального у подорожні листи та безпідставного їх збільшення. Від надання пояснень щодо нестачі та відшкодування шкоди в добровільному порядку ОСОБА_5 відмовилась.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 21 серпня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Товариство, посилаючись на передбачені ч.1 ст.309 ЦПК України підстави, просило рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В письмових запереченнях представник ОСОБА_5, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність рішення просить скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт завдання Товариству матеріальної шкоди у зазначеному розмірі саме діями (бездіяльністю) відповідачки.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що 10 квітня 2008 року ОСОБА_5 прийнята на роботу в Товариство на посаду техніка в Цюрупинський РЕЗ і ЕМ, 23 квітня 2012 року на підставі наказу №356-к ОСОБА_5 була переведена на посаду диспетчера автомобільного транспорту служби транспорту апарату, а 23 жовтня 2013 року згідно наказу №1146к ОСОБА_5 була звільнена за ст. 38 КЗпП України /т.6 а.с 28/.

25 квітня 2012 року між диспетчером автомобільного транспорту служби транспорту ОСОБА_5 та Товариством був укладений договір про повну матеріальну відповідальність №18 /т.1 а.с.74/.

19 квітня 2012 року ОСОБА_5 ознайомилась з посадовою інструкцією диспетчера автомобільного транспорту ремонтно-експлуатаційної майстерні служби транспорту Товариства /т.1, а.с. 66-71/.

В зв'язку з тривалою хворобою диспетчера автомобільного транспорту ОСОБА_5, для запобігання порушення облікової дисципліни на підставі наказу №565 від 21 серпня 2013 року в Товаристві була проведена інвентаризація товарно-матеріальних цінностей, які знаходяться в підзвіті диспетчера ОСОБА_5 та механіка ОСОБА_6 станом на 22 серпня 2013 року, на підставі якої виявлена нестача яка в кількісному виразі склала 2 914,78л, у т.ч бензин - 2 864,29л, диз. паливо - 50,49л /т.1, а.с. 75-77/.

Відповідно до п.2.2 Посадової інструкції механіка служби транспорту ОСОБА_6 до завдань та обов'язків механіка, зокрема, віднесено - готувати та своєчасно подавати обґрунтовані заявки через програмний комплекс "Energy net" на гаражне обладнання, запасні частини, матеріали, автошини, АКБ /т.6, а.с. 94-101/.

Наказом №41 від 31 січня 2012 року затверджено норми витрат палива та мастильних матеріалів на підприємстві. Зазначений наказ не містить підпису від імені відповідачки про ознайомлення її з цим наказом та нормами витрат пального на підприємстві /т.1, а.с. 107/.

Відповідно до п.п. «в» п.3 «Інструкції по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків», затвердженої Наказом Міністерства фінансів України №69 від 11 серпня 1994 року, проведення інвентаризації є обов'язковим при зміні матеріально-відповідальних осіб (на день прийому-передачі справ). При переведенні відповідачки на посаду диспетчера автотранспорту апарату управління 23 квітня 2012 року в порушення п.п. «в» п.3 зазначеної Інструкції не було проведено обов'язкової інвентаризації на день зміни матеріально-відповідальної особи.

З висновку №323/324 від 27 лютого 2015 року судової економічної експертизи вбачається, що підтвердити документально нестачу товарно-матеріальних цінностей (паливно-мастильних матеріалів), встановлену за актом інвентаризації на підприємстві Товариства за період роботи з 01 листопада 2012р. по 21 липня 2013р. матеріально-відповідальної особи ОСОБА_5 не надається за можливе.

Також зазначено що за даними первісних документів за період з 01 листопада 2012 року по 21 липня 2013 року в підзвіт диспетчера служби транспорту ОСОБА_5 надійшло товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 606 998,45 грн., вибуло з підзвіту на суму 632 717,91 грн. Різниця склала від'ємне значення - 25 819,46грн., тобто надійшло товарно-матеріальних цінностей менше ніж вибуто /т.6, а.с. 218-223/.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Відповідно до трудового законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 КЗпП України укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або інших цілей (ч.1 ст.134 КЗпП України)

Частиною першою статті 135-1 КЗпП України передбачено, що розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 3 постанови №14 від 29 грудня 1992року (із послідуючими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником при виконанні трудових обов'язків, може мати місце лиши при встановленні судом наявності обов'язкових складових для настання матеріальної відповідальності, а саме: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями працівника її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними.

Згідно з ч.1 ст.60, ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову Товариству у задоволенні позовних вимог, оскільки відсутні належні та допустимі докази на підтвердження: кола трудових обов'язків ОСОБА_5 на посаді диспетчера автомобільного транспорту служби транспорту апарату управління Товариства, порушення яких дало б підстави для висновку про порушення нею функціональних обов'язків; виключного доступу ОСОБА_5 до програмного комплексу «Еnergy Net» з відповідними правами внесення норм витрат пального до подорожніх листів; приймання ОСОБА_5 для зберігання матеріальних цінностей, а також - наявності її вини у заподіянні Товариству матеріальної шкоди за відповідний період у зазначеному розмірі.

Доводи апеляційної скарги Товариства колегією суддів до уваги не приймаються, як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону, що регулює виниклі правовідносини, та не спростовують встановлених судом обставин.

Порушень норм матеріального і процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго"відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 21 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді