Справа № 464/504/11 Головуючий у 1 інстанції: Шашуріна Г.О.
Провадження № 22-ц/783/2900/15 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді - Ванівського О.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Гриновця Б.М.,

при секретарі: Жукровській Х.І.,

за участю: представника відповідача - ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк" на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 10 лютого 2015 року у справі за заявою Публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк" про відмову у забезпеченні позову,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 10 лютого 2015 року у задоволені заяви Публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк" про забезпечення позову Публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвалою, Публічне акціонерне товариство "ВіЕс Банк" оскаржило таку в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, ухваленою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу суду на те, що відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Також, судом не враховано тих обставини справи, що від моменту подання позову Відповідачем не проведено жодних дій для погашень боргу. Відтак, існує реальна загроза неможливості виконання рішення суду у разі винесення його на користь Банку. Із врахуванням вищенаведеного просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою накласти арешт на нерухоме майно яке належить ОСОБА_2 та обмежити його в праві виїзду за кордон.

В судове засідання апелянт, (представник ПАТ "ВіЕС Банк") не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що дає апеляційному суду право, у відповідності до вимог ч.2 ст. 305 ЦПК України, розглянути справу у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

За приписами ст. 151 ЦПК Українисуд, за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Матеріалами справи встановлено, що позивач ПАТ "ВіЕс Банк" звернувся в суд із позовом у якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором.

В клопотанні про забезпечення позову від 04.02.2015 року заявник (позивач) ПАТ "ВіЕс Банк" просить, в якості забезпечення позову накласти арешт на майно що належить ОСОБА_2 а саме: на нежитлові приміщення 26-27 загальною площею 81,1 кв.м., які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 та квартири загальною площею 81,0 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1., автомобіль марки SKODA, модель OCTAVIA, рік випуску - 2007, колір - сірий, тип ТЗ - легковий комбі, шасі НОМЕР_2, двигун 1,9, державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.152 ЦПК Українипозов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до ч.5 ст.153 ЦПК Українипро вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Згідно п.4 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася в суд з такою заявою. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. П.7 цієї Постанови передбачено, що ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст.209 ЦПК України, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Разом з тим із наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що за відповідачем ОСОБА_4 транспортні засоби незареєстровані(а.с. 45).

Крім того, як вбачається із копії позовної заяви від 04 листопада 2008 року нежитлові приміщення та квартира на яку позивач просить накласти арешт знаходяться в іпотеці банку. Жодних доказів щодо відчуження ОСОБА_4 кредитної іпотеки апелянтом не надано. (а.с 46-53).

Також в якості забезпечення позову заявник просив обмежити право виїзду ОСОБА_4 за межі України шляхом тимчасової відмови йому і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, тимчасового затримання або вилучення паспорта, якщо він був виданий раніше.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок розв'язання спорів у цій сфері регулює Закон України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України".

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", може бути тимчасово відмовлено у видачі закордонного паспорта або тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, до виконання зобов`язань.

Згідно роз'яснень, які містяться у п.7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 року №5 зазначено, що "…7. Заява про забезпечення позову у спорах, що виникають із кредитних правовідносин, шляхом заборони виїзду відповідача за межі України не може бути задоволена, оскільки згідно з частиною першою ст. 151 ЦПК суд вживає лише ті заходи забезпечення позову, які передбачені цим кодексом. Заборона виїзду відповідача за мжі України не може належати і до інших видів забезпечення позову (частина друга ст. 151 ЦПК України), оскільки відповідно до статті 33 Конституції України свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України можуть бути обмеженні лише законом.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема, за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому ст. 11 Закону України " Про виконавче провадження" та ст. 377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Відмовляючи у клопотанні про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що заявником в клопотанні не надано доказів існування загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду по даній справі та настання для нього незворотних негативних наслідків, а також не зазначено причини, у зв'язку з яким потрібно забезпечити позов.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення.

Ухвала суду відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для її задоволення немає.

А відтак, апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 209 ч. 3, 303, 304, п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1.ч. 1. ст. 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк" - відхилити.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 10 лютого 2015 року у справі за заявою Публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк" про відмову у забезпеченні позову - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: М.Я. Богонюк

Б.М.Гриновець