Номер провадження: 22-ц/785/4776/15
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Ступаков О. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Ступакова О.А.

суддів: Бабія А.П., Варикаші О.Д.

при секретарі - Стадніченко А.І.

розглянувши цивільну справу за поданням державного виконавця Другого приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Міністерства юстиції України Борзякова В. І. про примусове проникнення до житла, а саме: до квартири АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 27 травня 2014 року, -

встановила:

До Приморського районного суду м. Одеси 22.05.2014 року від Державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Міністерства юстиції України Борзякова В.І. з метою вжиття заходів щодо виконання зобов'язань за виконавчим листом № 2-4141/09 від 08.09.2009 року надійшло подання (заява), згідно якого просить суд надати дозвіл на примусове проникнення до житла, а саме: до квартири АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності боржниці ОСОБА_3, для проведення виконавчих дій.

В обґрунтування подання державний виконавець зазначив, що на виконанні перебуває виконавчий лист № 2-4141/09 від 08.09.2009 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" грошової суми у розмірі 211 889,39 грн.. Постановою відділу від 10.07.2013 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного листа. Копії постанови в якій зазначений строк виконання у сім днів направлені сторонам виконавчого провадження до відома та добровільного виконання. Згідно акту державного виконавця від 22.08.2013 року щодо виходу за вказаною адресою, боржник був повідомлений належним чином, двері квартири були зачинені на стук ніхто не відчиняв, що унеможливлювало виконання вимог виконавчого листа. 16.09.2013 року державний виконавець арештував та описав вказану квартиру. Однак 17.10.2013 року за виходом до вказаної квартири було встановлено, що двері квартири зачинені, замки на дверях змінені, на стук ніхто не відчиняв, що знову унеможливлювало виконання вимог виконавчого листа.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27 травня 2014 року подання задоволено. Дозволено державному виконавцю Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Міністерства юстиції України примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1) з метою проведення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 2-4141/09 від 08.09.2009 року.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду в зв'язку з тим, що вона постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, сторони, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи у апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції посилався на те, що 08.09.2009 року Приморським районним судом м. Одеси був виданий виконавчий лист № 2-4141/09 про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" грошової суми у розмірі 211 889,39 грн..

Зазначений лист перебуває на виконанні в Другому Приморському відділі державної виконавчої служби Одеського міські управління юстиції Міністерства юстиції України. Виконавчий лист був прийнятий до відділу на підставі заяви стягувана ПАТ "Державний ощадний банк України", яка була подана до відділу 08.07.2013 року.

Постановою вказаного відділу від 10.07.2013 року було відкрито виконавче провадження № 38831528 з примусового виконання виконавчий лист № 2-4141/09 від 08.09.2009 року. Також, вказаною постановою було постановлено самостійно виконати боржнику вимоги виконавчого документа в строк до семи днів з моменту винесення постанови та копію постанови направити сторонам.

Згідно відповіді КП "БТІ" ОМР від 06.08.2013 року на запит Другого Приморського ВДВС ОМУЮ, яка додана разом з поданням, повідомлено, що станом на 31.12.2012 року за ОСОБА_3 (11.03.1983 р.н.) зареєстровано право власності наступне нерухоме майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_4 та на квартиру АДРЕСА_1.

Також з матеріалів подання вбачається, що 22.08.2013 року державним виконавцем Борзяковим В.І. було складено акт щодо виходу за адресою до квартири АДРЕСА_1, яким було встановлено, що боржник був повідомлений належним чином, двері квартири були зачинені на стук ніхто не відчиняв що унеможливлювало виконання вимог виконавчого листа.

У зв'язку з тим, що боржниця ОСОБА_3 у встановлений для добровільного виконання строк виконавчого напису не виконала державний виконавець 16.09.2013 року здійснив опис та арешт майна боржниці. Однак, 17.10.2013 року було складено акт про виходу до вказаної квартири, яким було встановлено, що двері квартири зачинені, замки на дверях змінені, на стук ніхто не відчиняв, що знову унеможливлювало виконання вимог виконавчого листа.

Відповідно до преамбули Закону України "Про виконавче провадження" цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Відповідно до ст. 11 цього Закону, державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Згідно п.10 ч.3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника.

Відповідно до ст. 5 Закону України від 21.04.1999 року № 606-ХІУ "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії та має право звертатися до суду з поданням про розшук боржника фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи, якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання.

Відповідно до ст. 30 Конституції України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Суд першої інстанції зазначив, про встановлення того, що заявник звернувся до суду з метою реалізації повноважень наданих йому п.10 ч.3 ст, 11 Закону України "Про виконавче провадження", яким до функцій органів державної виконавчої служби віднесено право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - для виконання ним боргових зобов'язань.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі їх невиконання у добровільному порядку, визначає Закону України "Про виконавче провадження". Зокрема державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, установлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи при виконанні судових рішень вирішується судом за поданням державного виконавця за місцем знаходженням житла чи іншого володіння особи. Дане положення спрямоване на реалізацію конституційного права особи на недоторканість житла чи іншого володіння особи, в той же час ним створюються процесуальні гарантії забезпечення прав стягувача у виконавчому провадженні.

Згідно ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" у першу чергу стягнення за виконавчим документом звертається на майно боржника.

Колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про обґрунтованість подання державного виконавця та не звернув увагу на те, що обґрунтовуючи подання державний виконавець зазначав, що виконанні перебуває виконавчий лист № 2-4141/09 від 08.09.2009 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" грошової суми у розмірі 211 889,39 грн.. Постановою відділу від 10.07.2013 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного листа. Копії постанови в якій зазначений строк виконання у сім днів направлені сторонам виконавчого провадження до відома та добровільного виконання. Згідно акту державного виконавця від 22.08.2013 року щодо виходу за вказаною адресою, боржник був повідомлений належним чином, двері квартири були зачинені на стук ніхто не відчиняв, що унеможливлювало виконання вимог виконавчого листа.

Відповідно до ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувану відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Однак до подання не надано належних доказів того, що боржником була отримана постанова про відкриття виконавчого провадження, які б свідчили, що боржнику було відомо про відкриття виконавчого провадження. Крім того в поданні не зазначено яким чином боржник повідомлявся державним виконавцем, що буде здійснюватися вихід до місця його проживання, та не надано належних доказів на підтвердження зазначеного.

Зазначені обставини є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання державного виконавця Другого приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Міністерства юстиції України Борзякова В. І. про примусове проникнення до житла, а саме: до квартири АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3

Посилання в апеляційній скарзі, що судом першої інстанції не враховано, що квартира АДРЕСА_1, є предметом іпотеки, єдине житло боржника та її дітей, та в разі примусового проникнення до квартири та вилучення її з користування ОСОБА_3 родина опиниться на вилиці є помилковими, оскільки судом першої інстанції не вирішувалося питання про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Керуючись ст. ст. 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 313-315 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково. Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 27 травня 2014 року скасувати.

Відмовити в задоволенні подання поданням державного виконавця Другого приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Міністерства юстиції України Борзякова В. І. про примусове проникнення до житла, а саме: до квартири АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.А. Ступаков

Судді А.П. Бабій

О.Д. Варикаша