ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4417/15-ц
провадження № 2/753/3255/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при серетарі - Цибулюк М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживача та стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживача та стягнення грошових коштів.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 19.02.2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та Пацерою Олександром Олексійовичем були укладені договори банківських вкладів (депозитів) № 9769, № 29757 «Найкращий з любов'ю oh-line» на строк з 19.02.2014 року по 24.02.2015 рік. Згідно п.1.2. Договорів загальна сума вкладів складає 14 000 грн. Після закінчення строку депозитного вкладу, позивач звернувся до відповідача з заявою щодо повернення вкладених ним грошових коштів та нарахованих відсотків, однак відповідач відмовив йому у цьому, у зв'язку з чим позивач просить суд захистити його порушене право та стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на користь Пацери Олександра Олексіовича суми вкладів в розмірі 14 000 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, вважали їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідач в судовому засіданні, призначеному на 16.04.2015 року проти задоволення позову заперечував та просив суд відмовити, посилаючись на те, що на підставі рішення №51 від 02.03.2015 року, прийнятого виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в ПАТ «ДельтаБанк» з 03.03.2015 року діє тимчасова адміністрація. Згідно вимог чинного законодавства України під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.02.2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_4 були укладені договори банківських вкладів (депозитів) № 9769, № 29757 «Найкращий з любов'ю oh-line» у гривнях на строк із моменту зарахування вкладу на рахунок, відкритий вкладнику по 24.02.2015 рік.

Відповідно до п.1.10 Договорів вклад виплачується по закінченню строку розміщення вкладу, зазначеного в п.1.3 даного Договору, шляхом зарахування на поточний рахунок.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини.

Згідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка, якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Статтею 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). А статтею 629 цього Кодексу встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Позивач свої зобов'язання виконав у повному обсязі - вніс грошові кошти в розмірі 14 000 грн., що не заперечувалося представником відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Так, 14 лютого 2014 року, у зв'язку з закінченням строку дії вкладів, позивач звернувся до відповідача з заявою про видачу вкладів та нарахованих за ними відсотків, проте відповідач грошові кошти не повернув, а відтак не виконав умови договору.

В зв'язку з чим, 16.02.2015 року ОСОБА_4 звернувся до Фонду з заявою щодо виплати коштів за вкладом, розміщених у АТ «Дельта Банк», на яку 20.03.2015 року отримав відповідь про те, що вкладник має право на отримання коштів протягом дії тимчасової адміністрації за договорами банківського вкладу (депозиту), строк дії яких закінчився та за договорами банківського рахунку. Виплати за зазначеними договорами здійснюються в розмірі, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше 200 тис. гривень.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем порушені умови договору строкового банківського вкладу, а тому сума внеску по вказаним договорам в розмірі 14 000 грн. підлягає поверненню позивачу у повному обсязі шляхом стягнення їх з відповідача.

Суд не бере до уваги твердження відповідача щодо відсутності порушень у відповідача зобов'язань відносно повернення позивачу грошових коштів у зв'язку з запровадженням у ньому тимчасової адміністрації з посиланням на ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", виходячи з наступного.

Так, дійсно, на підставі рішення №51 від 02.03.2015 року, прийнятого виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в ПАТ «ДельтаБанк» з 03.03.2015 року діє тимчасова адміністрація.

Згідно з ч. 6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" обмеження, встановлене пунктом 1 частини 5 цієї статті (щодо не здійснення виплат під час тимчасової адміністрації), не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. Такі зобов'язання банку виконуються банком у межах його фінансових можливостей у порядку, встановленому нормативно-правовими актами Фонду. З метою забезпечення виконання зобов'язань банку Фонд має право надати банку цільову позику.

Оскільки позивач звернувся до відповідача з заявою про повернення банківського вкладу та відповідно до суду з заявленими вимогами після закінчення строку дії договору банківського вкладу, викладені в поясненнях представником відповідача вимоги щодо відмови у задоволенні позову є безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А згідно з ч. 3 цієї статті, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2 ЗУ "Про банки і банківську діяльність", ст. 36 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", ст. ст. 11, 509, 525, 526, 530, 610, 629, 1058, 1060 Цивільного кодексу України та ст. ст. 57, 60, 88, 169, 212- 215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживача та стягнення грошових коштів -задовольнити.

Стягнути з Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» () на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 заборгованість за договором банківського вкладу (депозиту) № 9769, «Найкращий з любов'ю oh-line» у розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень та за договором банківського вкладу (депозиту) № 29757 «Найкращий з любов'ю oh-line» у розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень.

Стягнути з Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» () в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ О.Р.ЛУЖЕЦЬКА