У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

27 травня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Дем'яносова М.В., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Ладижинського міжшкільного навчально-виробничого центру «Спадщина», третя особа - директор Ладижинського міжшкільного навчально-виробничого центру «Спадщина» Король Інна Борисівна, про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Ладижинського міжшкільного навчально-виробничого центру «Спадщина» на рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 03 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області 02 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Ладижинського міжшкільного навчально-виробничого центру «Спадщина», про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог, позивачка посилалася на те, що 19 липня 2006 року її було прийнято за трудовим договором на роботу в філію Ладижинського міжшкільного навчально-виробничого центру «Спадщина» прибиральницею службових приміщень на 0,5 ставки.

Наказом № 31-к від 06.09.2006 року її прийнято на посаду керівника гуртка на 0,5 ставки за сумісництвом.

Наказом № 47-к від 01.10.2008 року ОСОБА_4 звільнено з 0,5 ставки прибиральниці за власним бажанням, а 03.09.2008 року наказом 52-к від 02.10.2008 року - переведено на посаду керівника гуртка.

Наказом № 28-в від 11.06.2014 року Ладижинського міжшкільного навчально-виробничого центру «Спадщина» ОСОБА_4 надано додаткову відпустку з 25.06.2014 по 12.07.2014 року.

Наказом директора Ладижинського міжшкільного навчально-виробничого центру «Спадщина» Король І.Б. за № 33-в від 23.06.2014 року скасовано наказ від 11.06.2014 року № 28-в про надання ОСОБА_4 щорічної відпустки.

Наказами № 49-к від 25.06.2014 та № 50-к від 26.06.2014 року її було звільнено за прогули без поважних причин на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Вважаючи своє звільнення незаконним, позивачка просила визнати наказ директора Ладижинського міжшкільного навчально-виробничого центру «Спадщина» Король І.Б. за № 33-в від 23.06.2014 року про скасування наказу від 11.06.2014 року № 28-в про надання ОСОБА_4 щорічної відпустки нечинним та таким, що не створив юридичних наслідків; визнати наказ директора Ладижинського міжшкільного навчально-виробничого центру «Спадщина» Король І.Б. за № 49-к від 25.06.2014 року про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_4 - незаконним та скасувати його; визнати наказ директора Ладижинського міжшкільного навчально-виробничого центру «Спадщина» Король І.Б. за № 50-к від 26.06.2014 року про звільнення ОСОБА_4 за прогули без поважних причин незаконним та скасувати його; поновити ОСОБА_4 на роботі на посаді керівника гуртка філії Ладижинського міжшкільного навчально-виробничого центру «Спадщина» з 26 червня 2014 року; стягнути з Ладижинського міжшкільного навчально-виробничого центру «Спадщина» на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13 липня 2014 року по день ухвалення судом рішення з розрахунку 3 570 грн. 73 коп. за місяць; стягнути з Ладижинського міжшкільного навчально-виробничого центру «Спадщина» на свою користь кошти, як відшкодування моральної шкоди, в розмірі 17 853 грн. 65 коп.

Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 03 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області 02 березня 2015 року, позов задоволено частково.

Визнано наказ директора Ладижинського міжшкільного навчально-виробничого центру «Спадщина» Король І.Б. за № 33-в від 23.06.2014 року про скасування наказу від 11.06.2014 року № 28-в про надання ОСОБА_4 щорічної відпустки нечинним та таким, що не створив юридичних наслідків.

Визнано наказ директора Ладижинського міжшкільного навчально-виробничого центру «Спадщина» Король І.Б. за № 49-к від 25.06.2014 року про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_4 - незаконним та скасовано його.

Визнано наказ директора Ладижинського міжшкільного навчально-виробничого центру «Спадщина» Король І.Б. за № 50-к від 26.06.2014 року про звільнення ОСОБА_4 за прогули без поважних причин незаконним та скасовано його.

Поновлено ОСОБА_4 на роботі на посаді керівника гуртка філії Ладижинського міжшкільного навчально-виробничого центру «Спадщина» з 26 червня 2014 року.

Стягнуто з Ладижинського міжшкільного навчально-виробничого центру «Спадщина» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13 липня 2014 року по день ухвалення судом рішення в розмірі 13092 грн.

Стягнуто з Ладижинського міжшкільного навчально-виробничого центру «Спадщина» на користь ОСОБА_4 кошти на відшкодування моральної шкоди в розмірі 500 грн.

Рішення суду в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

У касаційній скарзі Ладижинський міжшкільний навчально-виробничий центр «Спадщина» просить скасувати ухвалені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, докази та обставини, на які посилається заявник, були предметом дослідження судами і при їх дослідженні та встановленні судами дотримані норми процесуального та матеріального права.

Суди дійшли вірного висновку про те, що звільнення ОСОБА_4 було проведено з порушенням вимог трудового законодавства.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Ладижинського міжшкільного навчально-виробничого центру «Спадщина» відхилити.

Рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 03 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області 02 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун М.В. Дем'яносов І.К. Парінова