Ухвала

іменем україни

29 квітня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Карпенко С.О. Остапчука Д.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до комунального підприємства «Тернопільміськтеплокомуненерго» (далі - КП «Тернопільміськтеплокомуненерго») про зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 20 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом до КП «Тернопільміськтеплокомуненерго», мотивуючи його тим, що у квартирі АДРЕСА_1, де він фактично проживає, на кожен радіатор ним встановлено тепловий лічильник, у зв'язку з чим оплату за спожиту теплову енергію він здійснює згідно показників лічильників відповідно до встановленого тарифу в гривнях за 1 Гкал теплової енергії. Проте, до вартості теплової енергії, визначеної згідно з показниками лічильників, відповідачем безпідставно було додано абонентську плату. З огляду на зазначене, просив суд зобов'язати КП теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» припинити нарахування абонентської плати та скасувати нарахування в сумі 435 грн 32 коп.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 20 лютого 2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами установлено, що ОСОБА_3 проживає у квартирі АДРЕСА_1. Послуги з теплопостачання в даній квартирі надає КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради від центральної системи теплопостачання.

Згідно нарахування та оплат абонента ОСОБА_3 від 12 листопада 2013 року останньому нараховано плату за період з квітня по листопад 2013 року в розмірі 435 грн 32 коп.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Звертаючись до суду з зазначеним позовом, позивач вказував на необґрунтованість нарахування абонплати за користування послугами з теплопостачання та просив скасувати таке нарахування з подальшим припиненням нарахування абонплати в майбутньому.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходили з того, що позивач на підтвердження своїх вимог та доводів не надав належних та допустимих доказів.

Разом з тим, враховуючи вищевказані положення ст. ст. 15, 16 ЦК України та заявлені позивачем вимоги, оскарження дій КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» щодо нарахування абонентської плати за користування послугами, які є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством в якості способу захисту прав. Позовні вимоги ОСОБА_3 можуть бути запереченням у разі пред'явлення до нього позову про стягнення зазначеної суми, однак такі позовні вимоги до нього пред'явлені не були.

Таким чином, суду необхідно належним чином уточнити позовні вимоги та установити характер спірних правовідносин, чого ним зроблено не було.

Крім того, вирішуючи спір, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, надавши правову оцінку повноваженням місцевої територіальної громади щодо встановлення тарифів на послуги з теплопостачання, хоча остання не є стороною у справі, а її дії не оскаржуються, а відтак правомірність/неправомірність встановлення тарифів на відповідному рівні місцевою територіальною громадою не може бути предметом дослідження по вказаній справі.

Апеляційний суд всупереч вимогам ст.ст. 303, 315 ЦПК України на вказані порушення закону судом першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку щодо законності оскаржуваного судового рішення.

З огляду на зазначене, рішення судів попередніх інстанцій не відповідають вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору. За таких обставин оскаржувані рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 335, 336, 338, ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 20 лютого 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. КасьянГоловуючий
Судді:В.І. Амелін В.П. Гончар С.О. Карпенко Д.О. Остапчук Судді:В.І. Амелін