Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.06.2015 Справа №607/2904/13-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі

головуючого судді Процько Я.В.,

при секретарі Зубко О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк»), звернувся в суд із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що останній порушив зобовязання, взяті на себе згідно укладеного 20 квітня 2006 року кредитного договору № DNH4KP29640217, щодо своєчасного погашення заборгованості щомісячними платежами внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 86'199,64 грн., яку з нього і слід стягнути.

У судовому засіданні представник позивача вказані вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, забезпечивши явку свого представника ОСОБА_2, котра проти задоволення позову заперечила і вказала, що строки позовної давності, які дають право позивачу на звернення до суду з даним позовом давно сплинули, а положення Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка» (Стандарт) різняться з тими коті сторони фактично погодили в заяві позичальника № DNH4KP29640217 від 20 квітня 2006 року.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов слід задовольнити з огляду на таке.

20 квітня 2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № DNH4KP29640217 (далі Кредитний договір) у формі заяви позичальника № DNH4KP29640217 від 20 квітня 2006 року та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам (далі Умов). Згідно з умовами цього правочину відповідач отримав кредит у сумі 7'800 грн. зі сплатою 25,08 % річних з кінцевим терміном повернення 20 жовтня 2009 року.

Відповідно до п.п. 5.1, 5.3 Умов у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не менше 1 грн., при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Згідно п. 6.5 Умов, виконання зобовязань за договором здійснюється по місцю знаходження підрозділу банку, що надав кредит.

Як вбачається з фотокопії статуту ПАТ КБ «ПриватБанк» воно є правонаступником усіх прав та зобовязань Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк».

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договір є обовязковий для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 526, 611 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. У разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені договором або законом.

Як вбачається із норм ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України.

Згідно вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що відповідач не виконує належним чином зобовязання за Кредитним договором в частині погашенню кредиту сплати та відсотків за користування ним, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, котра, станом на 16 січня 2013 року, складає 86'199,64 грн., з яких:

· 7'686,16 грн. заборгованість за кредитом;

· 29'534,95грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

· 44'397,59 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань;

· 500,00 грн. штраф (фіксована частина);

· 4'080,94 грн. штраф (процентна складова).

·

Частиною 1 та 2 ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. (ч. 3 ст. 551 ЦК України)

Суд, врахувавши обставинами, які мають істотне значення для справи, те, що сума штрафних санкцій значно перевищує розмір заборгованості та процентів за користування коштами разом узятих, вважає за необхідне зменшити суму пені котра нарахована ОСОБА_1 за неналежне виконання умов Кредитного договору з 44'397,59 грн. до 5'500 грн.

При цьому, суд врахував інтереси не лише боржника, але і банку та прийшов до висновку, що таке зменшення неустойки не завдасть значних збитків кредитору.

Таким чином, у даному випадку має місце порушення з вини відповідача прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по Кредитному договору, процентів за користування ним та частини неустойки.

Посилання представника відповідача на те, що позивач звернувся до суду із даним позовом з пропуском строку позовної давності визнані судом неспроможними, з огляду на таке.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Скориставшись таким своїм правом, пунктом 5.5. Умов, позивач та відповідач, погодили 5-ти річний строк позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналізуючи умови Кредитного договору та зміст зазначених правових норм, суд дійшов висновку, що за договором про надання банківських послуг, яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Граничний термін повернення коштів за Кредитним договором, як уже зазначалось вище, встановлений до 20 жовтня 2009 року. Отож саме з цієї дати слід розпочати обчислення пятирічного строку позовної давності про який домовились сторони Кредитного договору. З позовом про стягнення заборгованості за вказаним правочином ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось 19 лютого 2013 року, тобто в межах строку позовної давності.

Не заслуговують на увагу, позаяк не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, і посилання представника відповідача на невідповідність положень Умов тим нормам коті сторони фактично погодили в заяві позичальника № DNH4KP29640217 від 20 квітня 2006 року.

Також, враховуючи, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені частково, з відповідача в користь позивача слід стягнути 472 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 526, 527, 530, ч. 3 ст. 551 ЦК України ст.ст. 10, 11, 60, 209, 210, 213, 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором:

· 7.686.16 гр. заборгованості за кредитом;

· 5.500 гр. пені за несвоєчасне виконання зобовязання за договором;

· 29.534.95 гр. заборгованості по процентах за користування кредитом;

· 500 гр. штраф (фіксована частина);

· 4080.94 гр. штраф (процентна ставка);

· 472 гр. судового збору.

·

В решті заявлених вимог відмовити.

На винесене рішення може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом 10 діб.

Головуючий суддяОСОБА_3