Справа № 589/3418/15-ц
Провадження № 2/589/853/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 р. Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі: головуючої судді - Стародубцевої Л.А., з участю секретаря судового засідання Артеменко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Шостка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Державного професійно-технічного навчального закладу «Шосткинське вище професійне-училище» про захист прав споживачів про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

21 липня 2015 року позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом та просять суд визнати договір надання спеціально обладнаних приміщень для тимчасового проживання укладений 07 липня 2014 року між Державним професійно-технічним навчальним закладом «Шосткинське вище професійне-училище» в особі його директора ОСОБА_3 та мешканця гуртожитку ОСОБА_1 недійсним з моменту його укладання.

В обґрунтування позову позивачі посилаючись на ст.ст. 103 - 106 та ст. 129 Житлового кодексу України, ст. 59, ч. 1 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, Закони України "Про житловий фонд соціального призначення" та "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" постанову Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 р. N 560, пункти 2, 14, 16, 17 та 38 Примірного положення про гуртожитки, а також на Закони України "Про житлово-комунальні послуги", "Про теплопостачання", "Про електроенергетику" та інші закони та нормативні акти з питань надання окремих видів таких послуг, зазначають наступне.

23 січня 1992 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу в Шосткинське середнє міське професійно-технічне училище (ПТУ) № 19, а 06.10.2006 року звільнений з роботи за згодою сторін ст. 36 п. 1 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки.

У зв'язку з перебуванням у трудових відносинах з власником гуртожитку, на підставі рішення адміністрації ПТУ № 19, правонаступником якого в подальшому став державний професійно-технічний навчальний заклад "Шосткинське вище професійне училище" про надання жилої площі в гуртожитку, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в лютому 1992 року працівнику цього училища ОСОБА_1 був виданий спеціальний ордер, на підставі якого він та члени його сім'ї (дружина ОСОБА_2 та їхній син ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.), вселилися на надану їм жилу площу, а 01 березня 1992 року всі в ній прописалися.

Починаючи з дня вселення і по даний час вони постійно проживають за вищевказаною адресою. Тому на підставі виданого спеціального ордеру був укладений між ними та ПТУ № 19 договір найму житла у вищевказаному гуртожитку на невизначений термін.

Спершу мешкали на четвертому поверсі, з 13 лютого 1998 року - на п'ятому в кімнаті НОМЕР_1, а з 07 липня 2014 року - тимчасово на третьому поверсі в кімнаті НОМЕР_2.

Згідно постанови головного державного санітарного лікаря м. Шостка І.М. Баглай № 30 від 05.09.2012 року тимчасово заборонено експлуатацію приміщень 5-го поверху гуртожитку Державний професійно - технічний навчальний заклад «Шосткинське вище професійне училище» (далі по тексту - ДТПНЗ «ШВПУ»).

У зв'язку з аварійним станом 5-го поверху позивачам, адміністрацією ДТПНЗ «ШВПУ» було запропоновано тимчасово переселитися на третій поверх в кімнату НОМЕР_2 на що вони погодилися та у зв'язку з цим 07 липня 2014 року ДТПНЗ «ШВПУ» з ОСОБА_1 укладено Договір надання спеціально обладнаних приміщень для тимчасового проживання.

Підставою укладання вказаного Договору є п. 7.1 Переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної та комунальної форми власності, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2010 р. № 796 (надання спеціально облаштованих будинків і приміщень, що перебувають на балансі навчальних закладів, для тимчасового проживання).

Як випливає з назви спірного договору та його умов він передбачає надання за плату спеціально облаштованих приміщень, що перебувають на балансі відповідача, для тимчасового проживання громадян.

Позивачі зазначають, що ті приміщення де вони мешкають не є спеціально облаштовані приміщення для тимчасового проживання громадян. Кімнати в яких мешкає сім'я перебувають у відособленому користуванні окремої сім'ї більше двадцяти років. Тому вони не є тимчасові мешканці даного гуртожитку, і на них не розповсюджується вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2010 р. за № 796. Оскільки на них розповсюджуються вимоги Примірного положення про гуртожитки та Житлового кодексу України щодо укладання договору найму жилого приміщення, тому відповідач у зв'язку зі змінами в законодавстві мав укласти договір найму.

Позивачі вказують, що вони відповідно до норм Житлового кодексу (ст.ст. 125, 132 ЖК), починаючи з 1992 року, відноситься до переліку осіб, яких відповідач не вправі виселити з гуртожитку, і укладанням вказаного договору відповідач порушує послідовність дій, визначену Житловим кодексом. Умовами запропонованого відповідачем договору порушуються їх законні права та інтереси позивачів.

Представник позивачів ОСОБА_6, та позивачка ОСОБА_2, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, мотивуючи тими ж самими обставинами.

Пояснили також, що іншого житла позивачі на даний час не мають. З 1993 року перебувають на обліку як першочергові. За вказаний період їм двічі було відмовлено у наданні житла.

Представники відповідача ДТПНЗ «ШВПУ»: директор ОСОБА_3, та юрисконсульт ОСОБА_7, заперечують проти позову та просять відмовити в його задоволенні за необґрунтованістю мотивуючи наступним.

Норми Примірного положення про гуртожитки та глави 2 Житлового кодексу України щодо укладення договору найму жилого приміщення розповсюджуються на гуртожитки комунальної форми власності, а гуртожиток ДПТНЗ «Шосткинське вище професійне училище» відноситься до державного відомчого фонду ст. 5 ЖКУ: «Державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд)»

Факт належності гуртожитку ДПТНЗ «Шосткинського вищого професійного училища» до відомчого житлового фонду підтверджується листом Міністерства освіти і науки України N9 1/11-3945 від 19.03.2015 року.

Гуртожиток ДПТНЗ «Шосткинське вище професійне училище» не належить до комунальної власності про що було відомо ОСОБА_2 з листа Виконавчого комітету Шосткинської міської ради № 01-21/2075 від 19.09.2013 року.

23 січня 1992 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу в Шосткинське середнє міське професійно технічне училище № 19 і на підставі рішення адміністрації ПТУ -19 про надання жилої площі в гуртожитку, балансоутримувачем якого є ДПТНЗ «Шосткинське вище професійне училище» - правонаступник ПТУ-19, ОСОБА_1, та члени його сім'ї вселилися на дану їм площу. Рішення прийняті ПТУ-19 щодо надання житлового приміщення повністю відповідали існуючому законодавству, а саме ст. 52 ЖКУ: «Жилі приміщення в будинках відомчого житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації».

Також відповідачі зазначили, що за сталою практикою рішення про надання жилої площі в гуртожитку приймалось тільки директором. Будь-якого ордеру не видавалось, а також це питання не узгоджувалося з рішенням профспілкового комітету.

Позивач втратив право на користування гуртожитком, оскільки він звільнений з роботи, а тому є тимчасово проживаючим, і він відповідно до діючого законодавства може бути виселений з правом надання іншого рівнозначного житла.

ДПТНЗ «Шосткинське вище професійне училище» на прохання ОСОБА_1, в зв'язку аварійним станом 5-го поверху та з тим, що позивач ОСОБА_1, не має постійного місця проживання і не має можливості придбати інше житло уклало з ним договір 07 липня 2014 року про надання спеціально обладнаних приміщень для тимчасового проживання, цей договір відповідає умовам Переліку платних послуг які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної та комунальної форми власності затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2010 року № 796 п.п. 1 пункту 7 : «надання спеціально облаштованих будинків і приміщень, що перебувають на балансі навчальних закладів, для тимчасового проживання».

Зазначений договір укладено за усною домовленістю між сторонами (без будь-якої заяви позивача, без будь-якого примусу, ОСОБА_1, добровільно підписав вказаний договір, будь-яких актів розбіжностей він не складав) на один фінансовий рік до 31.12.2014 року, та оскільки не одна із сторін не заявляла про його розірвання вважається таким, що укладений до 01.01.2016 року.

Пояснили, що оспорюваний договір також був укладений без видачі спеціального ордеру та без узгодження профспілки.

Між позивачем та відповідачем укладена господарська угода, а саме отримання доходу, а не задоволення потреб працівникам в наданні послуг.

ДПТНЗ «Шосткинське вище професійне училище» повністю виконувало і виконує умови договору про надання спеціально обладнаних приміщень для тимчасового проживання.

Таким чином вважають, що договір про надання спеціально обладнаних приміщень для тимчасового проживання, укладений між ДПТНЗ «Шосткинське вище професійне училище» та ОСОБА_1 відповідає всім вимогам чинного законодавства України.

У зв'язку зі змінами в законодавстві в 2013 році, укладання договору найму чи оренди заклад не має права, оскільки ці повноваження належать до Міністерства науки та освіти в особі Фонду Державного майна, а саме подання заяви власнику майна - фонду державного майна.

Вислухавши сторони та розглянувши матеріали справи судом встановлено наступне.

Згідно п.п.2.2 статуту ДПТНЗ «Шосткинське вище професійне училище» є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби, штампи, печатки із своїм найменуванням, та має право укладати цивільно-правові угоди.( а.с. 53).

Згідно листа Міністерства освіти і науки України від 2015 року в перелік майна навчального закладу ДПТНЗ «Шосткинське вище професійне училище», яке є юридичною особою та розташоване за адресою АДРЕСА_1, на балансі якого знаходиться зокрема: п.н.7. Гуртожиток площею 30468 кв.м., є державною власністю, перебуває в сфері управління Міністерства освіти і науки України та закріплено за ДПТНЗ «Шосткинське вище професійне училище» (а.с. 35).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 23 січня 1992 року був прийнятий на роботу за безстроковим трудовим договором в Шосткинське середнє міське професійно-технічне училище (ПТУ) № 19, правонаступником якого в подальшому став державний професійно-технічний навчальний заклад "Шосткинське вище професійне училище", а 06.10.2006 року звільнений з роботи за згодою сторін ст. 36 п. 1 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки.

Сторонами не оспорюється, що в 1992 році між ОСОБА_1 та директором ПТУ- 19 М.І. Кондратенко укладений договір оренди житлового приміщення у гуртожитку за адресою АДРЕСА_1, площею 27 кв.м. зі строком дії на один рік, який вважався продовженим, якщо одна із сторін не заявила про його відмову або перегляду. Договором визначено порядок сплати за оренду жилої площі та комунальних послуг.

На підставі вказаного договору ОСОБА_1, та члени його сім'ї (дружина ОСОБА_2 та їхній син ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.), вселилися на надану жилу площу, а 01 березня 1992 року всі в ній прописалися.

Починаючи з дня вселення по даний час вони постійно проживають у гуртожитку за вищевказаною адресою. Спочатку мешкали на четвертому поверсі, з 13 лютого 1998 року - на п'ятому в кімнаті НОМЕР_1, а з 07 липня 2014 року - тимчасово на третьому поверсі в кімнаті НОМЕР_2.

Реєстрація позивачів в кімнаті НОМЕР_1 підтверджується штампом у паспорті позивачів. (а.с.4,7).

Згідно постанови головного державного санітарного лікаря м. Шостка І.М. Баглай № 30 від 05.09.2012 року тимчасово заборонено експлуатацію приміщень 5-го поверху гуртожитку Державний професійно - технічний навчальний заклад «Шосткинське вище професійне училище» до завершення робіт по ремонту покрівлі та проведення ремонту приміщень.( а.с.19).

В судовому засіданні також встановлено, що позивачі на час розгляду справи іншого житла не мають, перебувають на обліку для отримання житла.

Як пояснив відповідач та свідчасть матеріали справи, спеціального ордера на вселення у житлове приміщення гуртожитку не було, що суперечить ст.129 ЖК України.

Підставою для вселення позивача та членів сім'ї у гуртожиток було тільки рішення директора закладу на укладання договору між позивачем та директором навчального закладу у зв'язку з перебуванням позивача у трудових відносинах із підприємством та припинив роботу з підстав, визначених частиною третьою статті 132 ЖК УРСР, зареєстровані відповідно до закону та не мають іншого житла.

Згідно ч. 3 ст. 132 ЖК України, осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням іншого жилого приміщення. Надане громадянам у зв'язку з виселенням з гуртожитку інше жиле приміщення має відповідати вимогам, передбаченим частиною другою статті 114 цього Кодексу.

Осіб, які проживають у гуртожитках, виселяють також у разі знесення будинку або переобладнання будинку (жилого приміщення) в нежилий, а також якщо будинок (жиле приміщення) загрожує обвалом. При цьому виселеним надається інша жила площа в гуртожитку або інше жиле приміщення.

Таким чином суд дійшов висновку, що вселення у гуртожиток і користування житловою площею у гуртожитку відбулося на законних підставах - на підставі рішення адміністрації закладу, позивачі тривалий час проживають та офіційно зареєстровані у ньому, тому є постійними наймачами, що також не оспорюється відповідачем по справі.

В судовому засіданні також встановлено, що позивачі неодноразово письмово звертались з приводу незадовільних умов проживання та ремонту даху гуртожитку на протязі 2006-2013 років. (а.с.18, 34).

В судовому засіданні встановлено, що у зв'язку з аварійним станом 5-го поверху позивачам, адміністрацією ДТПНЗ «ШВПУ» було запропоновано укласти договір надання спеціально обладнаних приміщень для тимчасового проживання на що позивач погодився та у зв'язку з цим 07 липня 2014 року ДТПНЗ «ШВПУ» уклав з ОСОБА_1 Договір надання спеціально обладнаних приміщень для тимчасового проживання. Укладання договору відбулось на добровільній основі за взаємною згодою.

Підставою укладання вказаного Договору є п. 7.1 Переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної та комунальної форми власності, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2010 р. № 796 (надання спеціально облаштованих будинків і приміщень, що перебувають на балансі навчальних закладів, для тимчасового проживання).

До правових відносин між навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності та мешканцями гуртожитків, у тому числі осіб, які поселилися у гуртожитки, отримуючи послугу, надану на підставі вказаної Постанови, застосовуються норми Житлового законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що вказаний договір є строковим до 31.12.2014 року та у зв'язку з тим, що сторонами не було заявлено відмову від укладеного договору та позивачі продовжували проживати в ньому, тому відповідно до статті 822 ЦК дія цього договору була продовжена на тих самих умовах і на той самий строк, що свідчить про узгодженість між сторонами в момент його укладання за умовами яких обидві сторони взяли на себе зобов'язання та виконували їх протягом року. Позивачі проводять оплату квартплати за зазначену кімнату в якій тимчасово проживають.

Таким чином укладання спірного договору є тимчасовим, визванним об'єктивними причинами, зокрема, необхідністю здійснення ремонту даху та 5-го поверху.

Якщо особа вселилася в гуртожиток з дотриманням встановленого порядку, але згодом уклала строковий договір оренди житла в гуртожитку, по закінченні терміну оренди він не позбавляється права користування житлом і може бути виселений тільки з підстав, передбачених ст. 132 Житлового кодексу УРСР.

При проведенні капітального ремонту гуртожитку, коли ремонт не може бути проведений без виселення мешканців, громадянам на час ремонту адміністрацією підприємства, установи, організації надається жила площа в тому ж або іншому гуртожитку чи інше жиле приміщення. Після закінчення капітального ремонту зазначеним особам надається жила площа, яку вони займали раніше.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, в судовому засіданні, позивачами не доведено недійсність правочина з моменту його вчинення.

Порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається відповідно до Глави 4 ЖК України та Примірним положенням про гуртожитки.

Відповідно до статтей 11,14,15,627,629 ЦК України: підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання.

Протягом терміну дії вказаних договорів та після їх закінчення позивач фактично проживає в гуртожитку, а отже отримує послуги з проживання (у тому числі і комунальні послуги), що надаються відповідачем у справі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають віднесенню за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 60, 208-209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, ст.ст. 11, 14, 15, 203, 215, 627,629, 822 ЦК України, ст.ст. 129 -132 ЖК України, Примірним положенням про гуртожитки, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Державного професійно-технічного навчального закладу «Шосткинське вище професійне-училище» про захист прав споживачів про визнання договору недійсним.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені в судовому засіданні.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Сумської області через Шосткинський міськрайсуд шляхом подання протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги, а особам, які не були присутніми під час проголошення рішення суду, протягом цього строку з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

У разі оскарження рішення, якщо воно не було скасованим, воно набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області Л.О.Стародубцева