Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22ц/778/4757/ 2015 р. Головуючий у 1-й інстанції: Лисенко Л.І.
ЄУ№№ 334/3117/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, судді:ОСОБА_2
суддів:ОСОБА_3
ОСОБА_1
при секретаріОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Запоріжтрансформатор» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ПАТ «Запоріжтрансформатор» про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що він працював в ПАТ «Запоріжтрансформатор» з 6.12.1971 року по 5.03.2014 рік. Загальний стаж роботи 39 років, у шкідливих умовах - стаж 36 років 7 місяців.

За час роботи у нього розвилася професійна хвороба - хронічне обструктивне захворювання легень першої -другої стадії та променева катаракта обох очей. Згідно висновку МСЕК №0028044 від 20.05.2014 встановлено 25% стійкої втрати професійної працездатності. У зв'язку з професійним захворюванням та його наслідками він зазнав душевних страждань, не може вести повноцінний спосіб життя, зазнав порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості.

Просив суд стягнути з відповідача на відшкодування моральної шкоди 38000 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Запоріжтрансформатор» на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 15000 гривень

Не погоджуючись з рішенням суду представник ПАТ «Запоріжтрансформатор» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з відповідачем по справі він перебував у трудових відносинах з 6.12.1971 року по 5.03.2014 рік. Загальний стаж роботи 39 років.

За час роботи у нього розвилася професійна хвороба - хронічне обструктивне захворювання легень першої -другої стадії та променева катаракта обох очей. Згідно висновку МСЕК №0028044 від 20.05.2014 встановлено 25% стійкої втрати професійної працездатності.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

При цьому характер відповідальності за заподіяння моральної (немайнової) шкоди є матеріальним, оскільки будь-яка із сторін індивідуальних чи колективних трудових відносин при заподіянні моральної (немайнової) шкоди іншій стороні відшкодовує (компенсує) цю шкоду в матеріальній формі.

Матеріальна відповідальність як один з видів юридичної відповідальності становить собою обов'язок однієї сторони трудового договору - працівника або власника (уповноваженого ним органу) відшкодувати іншій стороні шкоду, заподіяну внаслідок протиправного, винного невиконання або неналежного виконання трудових обов'язків у встановленому законом розмірі і порядку.

Підставою виникнення матеріальної відповідальності є трудове правопорушення (як майнове, так і немайнове) сторін трудових правовідносин, тобто протиправне, винне невиконання чи неналежне виконання однією зі сторін трудового договору (індивідуального чи колективного) своїх трудових обов'язків, яке спричинило заподіяння шкоди (як майнової, так і немайнової) іншій стороні трудових правовідносин.

Разом з тим елементи трудового правопорушення є одночасно умовами матеріальної відповідальності сторін договору. Такими умовами є: наявність прямої дійсної шкоди; протиправність дії або бездіяльності однієї зі сторін трудового договору (невиконання або неналежне виконання трудових обов'язків); причинний зв'язок між протиправним порушенням стороною трудового договору свого обов'язку і шкодою (як майновою, так і немайновою), що наступила, тобто результат з неминучістю випливає із заподіяного однією зі сторін трудового договору діяння (дії або бездіяльності).

Стаття 237-1 КЗпП України надає право працівникові на відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Виходячи з положення ст. 23 ЦК України, при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди суду необхідно встановити характер завданої моральної шкоди, глибину і тривалість моральних та фізичних страждань потерпілого, настання негативних змін у його житті, можливість відновлення стану, який мав потерпілий до нещасного випадку чи професійного захворювання.

Крім того, відповідно до роз'яснень, що містяться у пп. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із відповідними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом першої інстанцій вірно визначено, що відповідач має відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду, пов'язану з порушенням його законних прав унаслідок небезпечних та шкідливих умов праці, що призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв'язків та вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно у відповідності до вказаного законодавства, визначено моральну шкоду, завдану позивачу в розмірі у 15 тис. грн.

Посилання апелянта на те, що апелянт має і інші непрофесійні захворювання, а тому стягнення 15 тис. грн. є занадто великим, на думку колегії суддів є безпідставним. Оскільки вказана обставина, про наявність інших хвороб не звязаних з професією не виключає наявного факту завдання моральної шкоди саме в результаті вказаного встановленого професійного захворювання, і суд вірно з врахуванням і цієї обставини виходячи з принципу розумності та справедливості задовольнив позов не в повному обсязі.

З матеріалів апеляційної скарги, оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Судове рішення відповідає матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запоріжтрансформатор» відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: