Справа № 573/1136/15-ц
Номер провадження 6/573/27/15
У Х В А Л А

іменем України

22 травня 2015 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді Терещенко О.І.

з участю секретаря Кислої Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі подання заступника начальника відділу державної виконавчої служби Білопільського районного управління юстиції Сумської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

22 травня 2015 року до Білопільського районного суду Сумської області надійшло подання заступника начальника відділу державної виконавчої служби Білопільського районного управління юстиції Сумської області ОСОБА_1, погоджене з начальником відділу державної виконавчої служби, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, яке мотивується тим, що у ВДВС Білопільського РУЮ знаходиться зведене виконавче провадження № 21458891 від 16 серпня 2010 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави, ОСОБА_3 та ТОВ "Дітрейд" заборгованості в загальній сумі 83432,48 грн. Посилаючись на те, що добровільно ОСОБА_2 заборгованість за виконавчими листами не сплачує, до відділу ДВС Білопільського РУЮ надійшла заява стягувача ОСОБА_3 з проханням направити до суду подання про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, а тому заступник начальника відділу державної виконавчої служби Білопільського районного управління юстиції Сумської області ОСОБА_1 звернувся з даним поданням до суду.

В судовому засіданні заступник начальника відділу державної виконавчої служби Білопільського районного управління юстиції Сумської області ОСОБА_1 своє подання підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України подання державного виконавця розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця.

Заслухавши представника відділу ДВС Білопільського РУЮ ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та обєктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у ВДВС Білопільського РУЮ знаходиться зведене виконавче провадження № 21458891 від 16 серпня 2010 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави, ОСОБА_3 та ТОВ "Дітрейд" заборгованості в загальній сумі 83432,48 грн., що підтверджується наявними у справі виконавчими листами та ксерокопіями постанов про відкриття виконавчого провадження з примусового їх виконання (а.с. 6-21).

Підставою для тимчасового обмеження ОСОБА_2 у виїзді за кордон відділ ДВС Білопільського РУЮ зазначає те, що добровільно ОСОБА_2 заборгованість за виконавчими листами не сплачує і до відділу ДВС Білопільського РУЮ надійшла заява стягувача ОСОБА_3 з проханням направити до суду подання про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

За п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо: він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Під "ухиленням від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", про яке йде мова у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання.

В той же час, з урахуванням положень ст. 33 Конституції України, ст. 2 Протоколу N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 313 Цивільного кодексу України, слід зазначити, що особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Таким чином відповідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання заступника начальника відділу ДВС Білопільського РУЮ у поданні про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України подання державного виконавця розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Слід зазначити, що діючим законодавством передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Як вбачається з подання, а також було встановлено в суді, з метою забезпечення виконання виконавчих документів, державними виконавцями відділу ДВС Білопільського РУЮ було проведено опис та арешт рухомого майна боржника, боржник ОСОБА_2 завжди брав участь під час здійснення виконавчих дій, тобто не ухилявся від їх проведення.

Від реалізації рухомого майна боржника були погашені в повному обсязі борги ОСОБА_2 перед управлінням Пенсійного фонду України в Білопільському районі та Білопільським відділенням Сумської ОДПІ.

Зі змісту п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" вбачається, що на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Саме по собі невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, наданого державним виконавцем, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 намагається виїхати за межі України з метою ухилення від виконання зобовязань представник відділу ДВС Білопільського РУЮ не надав.

Як вбачається з листа Головного центру обробки спеціальної інформації від 13 березня 2015 року, ОСОБА_2 останнього разу виїздив за межі України лише 11 вересня 2012 року (а.с. 5).

За таких обставин суд приходить до висновку, що відсутні підстави вважати боржника ОСОБА_2 таким, що ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього рішеннями суду та іншими виконавчими документами, а тому підстав для тимчасового обмеження його у виїзді за межі України немає.

У звязку з цим суд приходить до висновку, що у задоволенні подання необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст.ст. 209, 210, 377-1 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання заступника начальника відділу державної виконавчої служби Білопільського районного управління юстиції Сумської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка приймає участь у розгляді справи, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя