Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Богінкевич С. М. ,

при секретарі - Власюк М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона разом з двома неповнолітніми дітьми - сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає в АДРЕСА_1, на підставі ордеру НОМЕР_2 від 11.05.2004 року, виданого ЖУ «Західне», на час видачі якого сімя складалась з трьох осіб: відповідач ОСОБА_2 (чоловік) - власник особового рахунку НОМЕР_3 , вона - ОСОБА_1(дружина), ОСОБА_3 (син).

Вказує, що ОСОБА_3 (син) ІНФОРМАЦІЯ_2 після свого народження також був зареєстрований на цій житловій площі.

Зазначає, що на вищезазначеній житловій площі разом з ними проживав і її чоловік - відповідач ОСОБА_2, однак починаючи з середини березня 2014 року і по теперішній час останній на вказаній вище житловій площі не проживає, не несе витрат по оплаті за проживання та плати за комунальні послуги, його особистих речей у кімнаті немає, та повністю звільнив житлову площу, забравши свої особисті речі і залишивши мене з двома неповнолітніми дітьми.

Звертає увагу суду на те, що відповідач ОСОБА_2 має в приватній власності іншу житлову площу, що знаходиться в АДРЕСА_2.

У зв'язку з вищевикладеним, оскільки відповідач тривалий час не проживає за місцем реєстрації, не несе витрат по утриманню, жодних угод про збереження за ними права користування житловим приміщенням не укладав, його речі особистого вжитку відсутні, в добровільному порядку з реєстрації не знявся, реєстрація відповідача створює їй перешкоди користуватись квартирою, вона змушена звернутись до суду з вищезазначеним позовом за захистом свого порушеного права та просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представник позивачки позов підтримав та просив його задоволити в повному обсязі, з підстав зазначених у ньому.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити повністю, мотивуючи тим, що він необгрунтований та безпідставно заявлений.

Вислухавши пояснення представника позивачки, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, у тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

За приписами п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до ордеру на житлову площу в гуртожитку НОМЕР_2 (а.с.26) відповідачу ОСОБА_2 разом з сім'єю з трьох чоловік (ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3) надано право на зайняття жилої площі в гуртожитку, а саме АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки форми № 3 вих. № 4726 КП «Синьоозерне Подільського району м.Києва» від 10.10.2014 року, на даний час у вищезазначеному жилому приміщенні, а саме АДРЕСА_1 зареєстровані такі особи: ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_3 (а.с.25).

Судом встановлено, відповідач вищевказаним жилим приміщенням не користується з середини березня 2014 року і по теперішній час без поважних причин, оскільки залишив квартиру та не проживає у ній, не несе витрат по її утриманню, жодних угод про збереження за ними права користування житловим приміщенням не укладав, його речі особистого вжитку відсутні, в добровільному порядку з реєстрації він не знявся, що підтверджується заявою сусідів позивачки від 01.10.2014 року (а.с.15) та відомостями, які відповідач сам зазначив у своїх запереченнях у справі №758/482/15-ц про стягнення з останнього аліментів на утримання дітей (а.с.81-82).

Крім того, слід зазначити, що відповідно до довідки, виданої селищним головою Дубовязівської селищної ради Сумської області Конотопського району (а.с.14) відповідачу належить на праві спільної, часткової власності ? квартири (11,2 кв.м.), яка знаходиться за адресою АДРЕСА_3.

Крім того, слід зазначити, що відповідач залишається зареєстрованим на житловій площі АДРЕСА_1, що перешкоджає позивачці належним чином користуватися житлом, оскільки лише вона несе витрати по її утриманню, що підтверджується рахунками на сплату за житлово-комунальні та інші послуги (а.с.34, 35, 36, 37).

Судом встановлено, що будинку АДРЕСА_1 відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 20.10.2004 року №1915 з наступними змінами, було надано статус житлового будинку для малосімейних з 01.12.2005 року, що підтверджується рішенням Подільського районного суду м.Києва від 25.09.2012 року (а.с.29-30), яке набрало законної сили відповідно до ухвали Апеляційного суду м. Києва від 14.11.2012 року (а.с.31-33).

Відповідно до ст..71 ЖК України якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

З урахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку, що передбачених ч.3 ст. 71 ЖК України обставин, коли жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців, у судовому засіданні встановлено не було. Будь-яких підстав для продовження строку відсутності осіб у спірному жилому приміщенні не виявлено, а відтак, відповідача необхідно визнати такими, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме АДРЕСА_1.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вищезазначений позов знайшов своє доведення в ході судового розгляду, є обґрунтованим у відповідності до вимог чинного законодавства України, у зв'язку з чим підлягає задоволенню.

На підставі ст. ст.71,72 ЖК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задоволити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою №4, загальної квартири АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва, шляхом подачі в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя С. М. Богінкевич