Справа № 192/655/15-ц
Провадження № 2-о/192/27/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" травня 2015 р. СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючої - судді Щербини Н. О.,

при секретарі - Первішко Н. О,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Новопокровська селищна рада Солонянського району Дніпропетровської області, Солонянська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання сумісно зі спадкодавцем ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, сумісно по АДРЕСА_1, а також про встановлення факту останнього місця проживання померлого за вказаною адресою.

На обґрунтування своєї заяви посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року у віці 55 років в АДРЕСА_1, не склавши заповіту, помер його батько - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на момент своєї смерті фактично постійно сумісно з ним (заявником) проживав за вказаною адресою, а заявник здійснював догляд за ним, купував ліки під час хвороби, вчиняв всі дії щодо його поховання.

Заявник вважає, що факт смерті його батька в с.Новопокровка Солонянського району Дніпропетровської області підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов від 23 лютого 2015 року, довідкою № 114 від 24 лютого 2015 року, виданою виконкомом Новопокровської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області та витягом з історії хвороби батька. Крім того, заявник посилається на те, що факт смерті його батька у с.Новопокровка Солонянського району Дніпропетровської області підтверджується направленням тіла померлого на патологоанатомічний розтин від ІНФОРМАЦІЯ_3 року, однак згідно свідоцтва про смерть, виданого виконавчим комітетом Олександропільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області від 23 січня 2014 року, місцем відкриття спадщини вказане місце реєстрації батька в АДРЕСА_2, що є помилковим.

Як спадкоємець першої черги, який постійно спільно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, заявник вважав себе особою, яка прийняла спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України і тому не подавав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори протягом шестимісячного строку, як і не подавав заяву про відмову від прийняття спадщини.

Внаслідок невірно зазначеного у свідоцтві про смерть батька місця відкриття спадщини, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 02-31/322 від 24 лютого 2015 року державним нотаріусом Солонянської державної нотаріальної контори Супруненко А. М. заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з пропуском встановленого строку для прийняття спадщини, оскільки заявник не прописаний за місцем проживання спадкодавця та не подав заяву про прийняття спадщини у встановлені законом строки.

У зв'язку з зазначеним, заявник змушений звернутися до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме: про встановлення факту постійного сумісного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, по АДРЕСА_1 та про встановлення факту останнього місця проживання померлого за вказаною адресою.

В судове засідання заявник ОСОБА_2, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи згідно розписки про отримання виклику до суду (а.с.47), не з"явився, причини неявки не повідомив. Суд ухвалив здійснювати розгляд справи за його відсутності, оскільки його інтереси у справі представляє представник на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 25 березня 2015 року (а.с.14).

Представник заявника - ОСОБА_4 в судовому засіданні 28 травня 2015 року подану заяву підтримав з підстав, які викладені в заяві та просив її задовольнити.

При цьому пояснив суду, що місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 є с. Новопокровка Солонянського району Дніпропетровської області, оскільки під час направлення тіла померлого на патологоанатомічний розтин та під час видачі лікарського свідоцтва про смерть, лікар помилково зазначив, що ОСОБА_2 проживав в с. Петриківка. Представник заявника вважає, що лікар повинен був з'ясувати місце проживання померлого не відповідно до відомостей, які зазначені в паспорті померлого, а відповідно до довідки Новопокровської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області про фактичне місце проживання померлого, що було предметом розгляду на комісії селищної ради.

Крім того, представник вважає, що ст. 27 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчим органам надано право здійснювати статистичний облік громадян, а тому існує два механізми визначення місця проживання та місця реєстрації фізичних осіб.

Представник заінтересованої особи - Новопокровська селищна рада Солонянського району Дніпропетровської області, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.19,27,31,48), в судове засідання не з'явився. Надали суду заяву, згідно якої просили розглядати справу за відсутності їхнього представника, підтвердили факт смерті в с.Новопокровка, а також факт сумісного проживання заявника з батьком (а.с.49).

Представник заінтересованої особи - Солонянська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.32), в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за відсутності нотаріуса (а.с.21,33).

Суд, заслухавши представника заявника, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини справи і визначив відповідно до них наступні правовідносини та прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, а відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», наведений в ст. 256 ЦПК України перелік фактів не є вичерпним.

Тому суд приходить до висновку, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти постійного проживання спадкоємця сумісно зі спадкодавцем, а також факт останнього місця проживання спадкодавця.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого виконавчим комітетом Олександропільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області 23 січня 2014 року, актовий запис № 2, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року в селі Петриківка Солонянського району Дніпропетровської області (а.с.12).

Заявник ОСОБА_2 є сином померлого ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_2 (а.с.5) та відповідно до положень ст.ст.1222,1223,1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом на майно померлого спадкодавця.

У зв'язку зі смертю спадкодавця, заявник ОСОБА_2, як спадкоємець за законом першої черги, 24 лютого 2015 року звернувся до Солонянської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с.35) та видачу свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з чим була відкрита спадкова справа №57/2015 (а.с.6).

Постановою державного нотаріуса Солонянської державної нотаріальної контори від 24 лютого 2015 року ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки він пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, не прописаний за місцем проживання спадкодавця, не подав заяви про прийняття спадщини у встановлені законом строки (а.с.13,44).

У своїй заяві ОСОБА_2 посилається на п. 212 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 205 від 03 березня 2004 року, згідно якого місце відкриття спадщини підтверджується свідоцтвом органу реєстрації актів цивільного стану про смерть спадкодавця, якщо останнє постійне місце проживання і місце його смерті збігаються, а у разі виникнення розбіжностей у документах про місце відкриття спадщини, нотаріус вимагає копію рішення суду, що набрало законної сили, про місце відкриття спадщини.

Однак зазначена «Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затверджена наказом Міністерства юстиції України № 205 від 03 березня 2004 року втратила чинність 07 березня 2012 року, а на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 нормативним актом, який визначає місце відкриття спадщини є чинний ЦК України.

Статтею 1221 ЦК України передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, а не місце його смерті, як зазначав представник заявника в судовому засіданні.

Статтею 29 цього Кодексу визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи визначається відповідно до положень статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», відповідно до якої (в редакції на час виникнення правовідносин) місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а реєстрацією місця проживання є внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Крім того, відповідно до зазначеного Закону, довідка про реєстрацію місця проживання або місця перебування це - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи.

Відповідно до ст.11 зазначеного Закону реєстрація місця проживання осіб здійснюється органом реєстрації, а наказом МВС України від 22 листопада 2012 року №1077 затверджено Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразки необхідних для цього документів. Відповідно до п.1.3 цього Порядку Реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення у день подання особою документів. Реєстрація місця проживання особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

Судом встановлено, що згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області (а.с.46) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, але був знятий з реєстраційного обліку 21 лютого 2014 року у зв'язку зі смертю.

Представник заявника в судовому засіданні посилався на п.п. 3 п. б ст. 27 Закону України «Про місцеве самоврядування», відповідно до якого до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, статистичний облік громадян, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Проте, статистичний облік громадян не передбачає здійснення реєстрації /зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб, оскільки такі функції покладені Законом України на управління, відділи (сектори) Державної міграційної служби України.

На підставі наведеного, не може бути визначене місце проживання ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, на підставі довідки Новопокровської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області та акту обстеження (а.с.7,8,49), оскільки його місце проживання зареєстроване у встановленому законом порядку в АДРЕСА_2 (а.с.38,46).

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами статті 29, частини другої статті 1221 ЦК України, а якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Оскільки судом було встановлено, що померлий ОСОБА_2 мав у встановленому законом порядку місце проживання, яке підтверджено відповідними документами, то місцем відкриття спадщини після його смерті є АДРЕСА_2, а тому заява в частині встановлення факту останнього місця проживання померлого в АДРЕСА_1 задоволенню не підлягає.

Складений комісією Новопокровської селищної ради Дніпропетровської області акт обстеження матеріально-побутових умов сім?ї від 23 лютого 2015 року, який був підписаний депутатом селищної ради Головатою Т. С., сусідами ОСОБА_6, ОСОБА_7 та яким встановлено, що по АДРЕСА_1 з травня 2013 року разом із сім?єю заявника проживав ОСОБА_2 до дня своєї смерті (а.с.7), а також довідка Новопоровської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області від 24 лютого 2015 року (а.с.8), яка згідно листа Новопокровської селищної ради від 15 травня 2015 року № 107 (а.с.45) була видана на підставі зазначеного акту обстеження, не можуть бути належними доказами як підтвердження проживання померлого спадкодавця ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 сумісно зі спадкоємцем, так і місця відкриття спадщини за цією адресою, оскільки матеріалами цивільної справи у встановленому законом порядку підтверджено зареєстроване його місце проживання в с. Петриківка, а селищна рада не є уповноваженим органом щодо реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Судом встановлено, що згідно відомостей, які зазначені в паспорті заявника ОСОБА_2 його зареєстрованим місцем проживання є АДРЕСА_1, що свідчить про наявність підтвердженого відповідними документами місця проживання спадкоємця, яке є відмінним від місця проживання та реєстрації спадкодавця. В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо в паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи.

Посилання представника заявника на ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», відповідно до якої реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження, не можуть бути підставою для задоволення заяви про встановлення юридичних фактів, оскільки положення зазначеної статті стосуються особи, яка має намір реалізувати свої права, тобто ОСОБА_1, а не особи, відносно якої необхідно встановити певні юридичні факти, тобто померлого ОСОБА_2.

Тому вимоги в частині встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, сумісно по АДРЕСА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.11,29,1216-1223,1258,1261,1268-1270 Цивільного Кодексу України; ст.ст.3,10,11,60,209,212-215,234,235,256 -259 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересовані особи: Новопокровська селищна рада Солонянського району Дніпропетровської області, Солонянська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча: суддя Н. О. Щербина