Справа № 152/1307/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 вересня 2015 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді - Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання - Бабиної І.Д.,

позивача - ОСОБА_1,

представників:

позивача - ОСОБА_2,

відповідача - Гуменюк Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді Вінницької області в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Слободо-Шаргородської сільської ради Шаргородського району Вінницької області про встановлення факту права власності на домоволодіння та визнання права власності в порядку спадкування за законом, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Реєстраційна служба Шаргородського РУЮ Вінницької області,

встановив:

12.08.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер його батько - ОСОБА_4, який по день смерті проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1. Після смерті батька залишилося спадкове майно, яке складається, в тому числі, із житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться на АДРЕСА_1. Він є спадкоємцем майна ОСОБА_4 по закону.

Інші спадкоємці - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 спадщини не прийняли і на неї не претендують, про що написали відповідні заяви.

Спадщину він прийняв шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, але оформити спадкові права на житловий будинок після смерті батька - ОСОБА_4 не може, оскільки нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок.

Відповідно до даних особових рахунків погосподарських книг Слободо-Шаргородської сільської ради вбачається, що його батько та матір з дітьми проживали на погосподарському номері дядька ОСОБА_8 та тітки ОСОБА_9, які померли, відповідно, у 1961 році та в 1966 році. З 1966 року по 1986 рік його батько ОСОБА_4 був головою колгоспного двору до самої смерті, так як діти поступово вибули, а дружина - померла.

За колгоспним двором рахувалася земельна ділянка площею 0,30 га та житловий будинок до 1918 року побудови з господарськими будівлями.

Просить встановити факт належності житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 ОСОБА_4; визнати за ним - ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 року його батька - ОСОБА_4 на житловий будинок під літерою «А», загальною площею 79,6 м. кв., в тому числі житловою площею 54,4 м. кв., веранду під літерою «а», погріб під літерою «Б», огорожу «1», які знаходяться на АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2, що діє на підставі довіреності від 05.08.2015 року, посвідченої секретарем Гибалівської сільської ради (а.с.74), підтримали позовні вимоги. Просили встановити факт належності житлового будинку під літерою «А», загальною площею 79,6 м. кв., в тому числі житловою площею 54,4 м. кв., веранди під літерою «а», погреба під літерою «Б», огорожі «1» загальною вартістю 19452 грн., які знаходяться на АДРЕСА_1, ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року в с. Слобода-Шаргородська; визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 року його батька - ОСОБА_4 на означене спадкове майно. Суду пояснили, що позивач прийняв спадщину після смерті батька, так як розпорядився речами померлого, поховав батька. ОСОБА_4 при житті мав у власності житловий будинок, розміщений на АДРЕСА_1, що підтверджується записами в погосподарських книгах, технічним паспортом на будинок, довідками Слободо-Шаргородської сільської ради, показаннями свідків. Проте, при житті ОСОБА_4 не отримав свідоцтва про право власності на будинок, оскільки загальна інвентаризація будинків, що відбувалася у Шаргородському районі, розпочалася після його смерті, в 1987 році. Домоволодіння ОСОБА_4 відносилося до колгоспного двору, де останній був головою двору, починаючи з 1966 року і по день смерті в 1986 році. У власності колгоспного двору був житловий будинок до 1918 року забудови, господарські будівлі та земельна ділянка площею спершу 0,47 га, а потім - 0,30 га. Відсутність правовстановлюючого документу на будинок є перешкодою для оформлення спадкових прав позивача на вказаний будинок.

Представник відповідача - Слободо-Шаргородської сільської ради Шаргородського району Вінницької області - секретар Слободо-Шаргородської сільської ради - Гуменюк Л.В. в судовому засіданні позов ОСОБА_1 визнала, не заперечувала щодо його задоволення. Суду пояснила, що дійсно позивач є сином померлого ОСОБА_4, спадкоємцем його майна по закону, оскільки інші спадкоємці - сестра ОСОБА_5, дружина та донька братів позивача - ОСОБА_6 і ОСОБА_7 спадщини після смерті ОСОБА_4 не прийняли і на неї не претендують. Спадкодавець ОСОБА_4 по день смерті проживав в АДРЕСА_1. Вказаний факт підтверджується записами в погосподарських книгах, що зберігаються в сільській раді та записами в Книзі інвентаризації будинків по Слободо-Шаргородській сільській раді.

Представник третьої особи - Реєстраційної служби Шаргородського РУЮ Вінницької області в судове засідання не з'явився, але від начальника Служби надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника Служби (а.с.88).

Вирішуючи спір суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року в с. Слобода-Шаргородська Шаргородського району Вінницької області помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.12).

ОСОБА_4 по день смерті, що сталася ІНФОРМАЦІЯ_5 року, постійно проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 що підтверджується довідками Слободо-Шаргородської сільської ради за №1433 від 17.07.2015 року та №1188 від 16.06.2015 року (а.с.13-14).

Після смерті ОСОБА_4 залишилася спадщина, яка складається із житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться на АДРЕСА_1.

Спадкоємцем майна померлого ОСОБА_4 є син останнього - ОСОБА_1, оскільки інші спадкоємці - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 спадщини не прийняли і на неї не претендують, про що подали відповідні заяви нотаріусу (а.с. 28, 29 та на звороті).

Позивач ОСОБА_1 спадщину після смерті батька прийняв шляхом вступу у фактичне володіння спадковим майном, здійснив поховання батька та розпорядився його особистими речами, що вбачається з довідки Слободо-Шаргородської сільської ради від 04.08.2015 року за № 1704 (а.с.15) .

Вказані факти також підтверджуються свідоцтвом про народження позивача (а.с.11), вбачаються із пояснень в судовому засіданні представника відповідача Гуменюк Л.В.

У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 позивачу ОСОБА_1 відмовлено 10.05.2015 року державним нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори Масилюк Р.М., про що винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.9-10). Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії нотаріус зазначає відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_4 був власником житлового будинку з надвірними господарськими будівлями - верандою, погребом, огорожею - загальною вартістю 19452 грн., що знаходяться в АДРЕСА_1.

Вказаний факт, крім пояснень в судовому засіданні позивача, його представника та представника відповідача - Слободо-Шаргородськаї сільської ради, підтверджується показаннями свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, іншими доказами, дослідженими судом.

Так, свідок ОСОБА_11 суду показала, що є ріднею позивача, з 1977 року проживає в с. Слобода-Шаргородська. Їй відомо, що батько позивача - ОСОБА_4 з дружиною та дітьми проживав в с. Слобода-Шаргородська на вул. Жовтнева у своїх дядька та тітки - ОСОБА_8 та ОСОБА_9. Після смерті сім'ї ОСОБА_9, ОСОБА_4 був головою двору, власником будинку. Інших власників будинку немає. Спору щодо спадщини немає, так як сестра позивача багато років проживає в Російській Федерації, спадщини після смерті батька не прийняла, а два брати позивача померли. Позивач прийняв спадщину після смерті батька, так як займався його похоронами, розпорядився речами, до теперішнього часу підтримує будинок батька в належному стані, обробляє присадибну земельну ділянку.

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що народився 1949 року в с. Слобода-Шаргородська, де і проживає все життя на АДРЕСА_4, по сусідству із сім'єю позивача. Він добре пам'ятає батьків позивача, які проживали на АДРЕСА_2, тепер, після зміни нумерації - будинок НОМЕР_2. Батьки позивача будинок не будували, він перейшов їм у спадок від дядька та тітки ОСОБА_8 та ОСОБА_9. Проте, батьки позивача будували господарські будівлі, огорожу. Після смерті ОСОБА_8 батько позивача - ОСОБА_4 був записаний головою двору і вважався власником будинку, хоча на той час свідоцтв про право власності не видавали. Інші власники цього будинку йому не відомі. Позивач після смерті батька похоронив його, розпорядився його речами, до теперішнього часу утримує будинок батька в належному стані.

Згідно з даними з погосподарських книг за 1955-1966 роки, ОСОБА_4 записаний, як член господарського двору в с. Слобода-Шаргородська вул. Жовтнева, головою двору були зазначені ОСОБА_8 (до 1961 року) та ОСОБА_9 (до 1966 року). При цьому ОСОБА_4 записаний по відношенню до голови двору як племінник (а.с.31-42).

Відповідно до записів у погосподарських книгах з 1967 по 1986 роки головою господарського двору значиться батько заявника - ОСОБА_1 (а.с.43-62).

Згідно з даними погосподарських книг, господарство ОСОБА_4 відносилося до суспільної групи - колгоспного двору, з якого протягом 1983-1985 років вибули діти ОСОБА_4, в тому числі позивач на проживання в с. Гибалівку, а ІНФОРМАЦІЯ_6 року померла дружина - ОСОБА_13 (а.с.43-62, 16).

Спадкодавець ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, до початку технічної інвентаризації житла, що відбувалася в районі на підставі рішення виконавчого комітету Шаргородської районної Ради народних депутатів Вінницької області від 22.10.1987 року за № 244 «Про забезпечення державного обліку житлового фонду в селах району» (а.с.19), пунктом 1 якого передбачалося забезпечити проведення первинного обліку житлового фонду громадян, що мають житлові будинки на праві особистої власності в селах району.

Проте, в Книзі інвентаризації будинків по Слободо-Шаргородській сільській раді, що складена на підставі проведеної інвентаризації в с. Слобода-Шаргородська з 1987 року по 1991 рік, ОСОБА_4 зазначений власником будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.22).

Із довідки про технічний стан житлового будинку вбачається, що рік будівництва будинку, який є особистою власністю господарства, головою якого є ОСОБА_1, - до 1917 року (а.с.27).

Відповідно до довідки Слободо-Шаргородської сільської ради від 17.07.2015 року за особовим рахунком ОСОБА_4 №655 станом на 1983-1985 роки рахувалася земельна ділянка розміром 0,47 га, а станом на 1986 рік - земельна ділянка розміром 0,30 га. (а.с.30).

Відповідно до довідки Слободо-Шаргородської сільської ради від 16.06.2015 року за №1189, житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1, належить ОСОБА_4 на підставі рішення Шаргородської районної ради №102 від 20.06.1991 року, але свідоцтво про право власності на цей будинок не видавалося (а.с.20).

Також, відповідно до довідок КП «Могилів-Подільське міжрайбюро технічної інвентаризації» від 23.06.2015 року № 124 та від 28.08.2013 року №202, згідно з архівними даними БТІ, на ім'я ОСОБА_4 будинок в АДРЕСА_1, не зареєстровано (а.с.25-26).

Із довідки про технічний стан житлового будинку (а.с.27) та технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок (23-24), вбачається, що зазначене будинковолодіння складається з: дерев'яно-валькованого житлового будинку під літерою «А» загальною площею 79,6 м. кв., житловою площею 54,4 м.кв., веранди, погреба, огорожі. Загальний стан будівлі - ветхий, стан конструкцій - аварійний, будинок має 75% зносу. Проте, відповідно до п.5.1 Правил визначення фізичного зносу житлових будинків СОУ ЖКГ 75.11-35077234. 0015:2009, ветхий стан будинку (61-80% зносу) означає обмежене виконання елементами будинку своїх функцій.

Всі зазначені вище докази підтверджують факт належності ОСОБА_1 житлового будинку з надвірними господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1.

При цьому, зазначеного вище висновку суд дійшов, виходячи із того, що постановою Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року за № 105 «Про порядок державного обліку житлового фонду» постановлено завершити реєстрацію й технічну інвентаризацію житлового фонду у сільській місцевості.

На виконання означеної постанови виконавчий комітет Шаргородської районної Ради народних депутатів Вінницької області ухвалив рішення від 22.10.1987 року за № 244 «Про забезпечення державного обліку житлового фонду в селах району», пунктом 1 якого передбачалось забезпечити проведення первинного обліку житлового фонду громадян, які мають житлові будинки на праві особистої власності в селах району (а.с.19).

Із 1979 року в Україні (УРСР) погосподарський облік у сільських Радах народних депутатів здійснюється за особливою формою статистичного обліку.

Так, згідно з п. 1 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13.04.1979 року за №112/5, документами погосподарського обліку для сільських Рад народних депутатів, зокрема, є форма № 1 - «Погосподарська книга».

Крім того, відповідно п.п.6,7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, сільські Ради один раз у п'ять років здійснюють закладку погоподарських книг станом на 1 січня. Закладка погосподарських книг здійснюється шляхом суцільного обходу дворів і опитування населення в період з 1 по 15 січня… Дані книг погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності.

Пунктами 18,40 та 18,39 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, відповідно, 1979 року та 1985 року, передбачено, що погосподарська книга складається, зокрема, із розділу: «Споруди, які є особистою власністю господарства», у якому записуються дані про житловий будинок, назву інших споруд і рік їх будівництва.

Згідно з пунктом 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 року за № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися, в тому числі, і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками №№ 32,33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 19.01.1976 року за № 1/5, було встановлено зразки форм довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

Із зазначених додатків вбачається, що довідка про власника житлового будинку видається згідно із записами у погосподарській книзі виконавчого комітету сільської (селищної) Ради депутатів трудящих.

Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Із Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, погодженої з заступником Голови Верховного Суду УРСР від 15.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року за № 56 вбачається, що державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, будинки ж, розташовані у селах, реєстрації не підлягали.

Таким чином в сільській місцевості державна реєстрація об'єктів нерухомості взагалі не передбачалася.

Відтак, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, зокрема, у сільській місцевості, не залежало від державної реєстрації цього права.

Аналіз вказаних нормативно-правових актів переконує суд у тому, що до компетенції виконкомів місцевих рад належало питання внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Таким чином, враховуючи перевірені у судовому засіданні докази, суд вважає, що факт належності спадкодавцю ОСОБА_4 на праві власності житлового будинку з надвірними господарськими будівлями в АДРЕСА_1, - підтверджений, а тому зазначений будинок з господарськими будівлями входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_4

Встановлення факту належності спадкодавцю ОСОБА_4 будинку з господарськими будівлями на праві власності має для позивача ОСОБА_1, що є спадкоємцем останнього, юридичне значення, оскільки від його встановлення залежить реалізація його права на отримання спадщини після смерті ОСОБА_4 Іншого порядку встановлення даного факту - немає.

Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються Конституцією України, ЦК УРСР, ЦК України та ЦПК України.

Так, згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

З огляду на те, що спадщина після смерті ОСОБА_4 відкрилася та була прийнята до 01 січня 2004 року, то правовідносини, що виникли, регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.

Зазначене відповідає пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, роз'ясненням, що містяться в абз.3 п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», а також позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловленій у п.1 Інформаційного листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року.

Відповідно до зазначених нормативних актів та роз'яснень, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилася і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Так, відповідно до ч.1 ст.6 ЦК УРСР встановлено перелік способів захисту цивільних прав шляхом: визнання цих прав; відновлення становища, яке існувало до порушення права, і припинення дій, які порушують право; присудження до виконання обов'язку в натурі; компенсації моральної шкоди; припинення або зміни правовідношення; стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках, передбачених законом або договором, - неустойки (штрафу, пені), а також іншими засобами, передбаченими законом.

Тобто, за змістом ст.6 ЦК УРСР кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.

Статтею 120 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю…

За загальними положеннями про спадкування за ЦК УРСР 1963 року, зокрема згідно з ч.ч.1,2 ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст. 525 ЦК УРСР).

Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (ст.526 ЦК УРСР).

Частиною першою статті 529 ЦК УРСР встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

За правилами ст.563 ЦК УРСР, в разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, до майна двору застосовуються загальні правила спадкування.

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем померлого ОСОБА_4, оскільки є його сином, і прийняв спадщину після смерті батька, що підтверджується довідкою, виданою Слободо-Шаргородською сільською радою 04.08.2015 року за № 1704 (а.с.15).

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Оскільки право ОСОБА_1 на оформлення його спадкових прав на майно померлого ОСОБА_4 порушено, то воно підлягає судовому захисту, а позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 6, 10, 11, 60, 212-215, 218, 223, 256 ЦПК України, на підставі ст.ст. 16, 392 ЦК України, ст.ст.120 524, 525, 526, 529, 548, 549, 563 ЦК УРСР, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Слободо-Шаргородської сільської ради Шаргородського району Вінницької області про встановлення факту права власності на домоволодіння та визнання права власності в порядку спадкування за законом, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Реєстраційна служба Шаргородського РУЮ Вінницької області, - задовольнити.

Встановити юридичний факт, що житловий будинок з надвірними господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1, належить спадкодавцеві - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року в с. Слобода-Шаргородська Шаргородського району Вінницької області.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженцем с. Слобода-Шаргородська Шаргородського району Вінницької області, жителем АДРЕСА_3, право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 року його батька - ОСОБА_4 на спадкове майно ОСОБА_4, яке складається із житлового будинку під літерою «А», загальною площею 79,6 м. кв., в тому числі житловою площею 54,4 м. кв., веранди під літерою «а», погреба під літерою «Б», огорожі «1» - загальною вартістю 19452 грн., які знаходяться на АДРЕСА_1 Вінницької області.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя