Справа № 372/3575/14 Головуючий у І інстанції Кравченко М.В.
Провадження № 22-ц/780/5115/15 Доповідач у 2 інстанції Мельник Я. С.
Категорія 18 03.09.2015
УХВАЛА

Іменем України

03 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л.А., Сліпченка О.І.,

та секретаря Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватної фірми "Арго" на рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 серпня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_8 та ОСОБА_7 до Приватної фірми "Арго" про розірвання договору та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що між ними та відповідачем укладено договори про спільну діяльність, відповідно до умов яких відповідач отримав у користування земельні ділянки позивачів, але плата за це була занижена, відповідач від укладення та державної реєстрації договорів оренди цих ділянок ухиляється.

З урахуванням наведеного, просили суд розірвати договори про спільну діяльність і стягнути з відповідача частку прибутку від спільної діяльності.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 12 серпня 2014 року позовні вимоги задоволено. Розірвано договори про спільну діяльність, укладені 06 листопада 2013 року приватною фірмою «Арго», а саме: договір № 92 з ОСОБА_2, договір № 47 з ОСОБА_3, договір № 75 з ОСОБА_4, договір № 87 з ОСОБА_8, договір № 35 з ОСОБА_7, та стягнуто з ПФ «Арго» на користь позивачів частки прибутків від спільної діяльності у відповідних розмірах.

Не погоджуючись із цим рішенням, ПФ «Арго» подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне з'ясування судом усіх обставин справи.

У обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначала, що ПФ «Арго» не отримувала від позивачів будь-яких повідомлень про їх наміри припинити договірні відносини та самого спору з приводу розірвання спірних договорів не існує, чого суд належним чином не дослідив та не взяв до уваги.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 20 листопада 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 січня 2015 року рішення апеляційного суду Київської області від 20 листопада 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оспорювані договори були укладені без дотримання балансу інтересів сторін, на невигідних для позивачів умовах, оскільки останні були позбавлені того, на що вони розраховували при укладенні договору, з тих причин, що відповідач не виконав своїх зобов'язань щодо організації нотаріального посвідчення договорів та щодо своєчасних і у належному розмірі виплат за користування чужим майном.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви суду касаційної інстанції, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що оспорювані договори були укладені без дотримання балансу інтересів сторін, на невигідних для позивачів умовах, оскільки вони були позбавлені того, на що вони розраховували при укладенні договору, через те, що відповідач не виконав своїх зобов'язань щодо організації нотаріального посвідчення договорів та щодо своєчасних і у належному розмірі виплат за користування чужим майном.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у 2003 році між позивачами та відповідачем ПФ «Арго» було укладено договори оренди земельної ділянки терміном на п'ять років (а. с. 7, 34, 60, 104).

06 листопада 2013 року між позивачами та приватною фірмою «Арго» було укладено договори про спільну діяльність, які в органах ДПІ не були зареєстровані, а саме: договір № 92 із ОСОБА_2, договір № 47 із ОСОБА_3, договір № 75 із ОСОБА_4, договір № 87 із ОСОБА_8, договір № 35 із ОСОБА_7, що підтверджується договорами, актами прийому-передачі.

З матеріалів справи також вбачається, що позивачами на адресу ПП «Арго» направлялися повідомлення про відмову від подальшої участі у відповідних договорах про спільну діяльність (а. с. 14, 41, 68, 90, 112).

Відповідно до ст. 1130 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об'єднання вкладників учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладників учасників.

Згідно зі ст. 1133 ЦК України вкладом учасника вважається все те, що він вносить у спільну діяльність (спільне майно), в тому числі грошові кошти, інше майно, професійні та інші знання.

За п. 4 ч. 1 ст. 1141 ЦК України у разі відмови учасника від подальшої участі у договорі простого товариства або розірвання договору на вимогу одного з учасників, якщо домовленістю між учасниками не передбачено збереження договору щодо інших учасників договір простого товариства припиняється.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках встановлених договором або законом.

Відповідно до п. 12.3 оспорюваних договорів про спільну діяльність дані договори припиняються в порядку та на умовах, що визначені у ст. 1141 ЦК України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про задоволення позову, оскільки оспорювані договори були укладені без дотримання інтересів позивачів, на невигідних для них умовах, оскільки відповідач не виконав своїх зобов'язань щодо нотаріального посвідчення цих договорів та щодо своєчасних та належних виплат за користування спірним майном.

Доводи апелянта про те, що він не отримував від позивачів будь-яких повідомлень про їх намір припинити договірні відносини та про те, що спору з приводу розірвання цих договорів не існує, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватної фірми "Арго" відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: