АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6778/15 Головуючий 1 інст. - Березовська І.В.
Справа № 635/4367/15-ц
Категорія : спадкове Доповідач - Черкасов В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Бобровський В.В., Кокоші В.В,

за участю секретаря - Каплоух Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Харківського районного суду Харківської області від 20 серпня 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся ОСОБА_2, яка 05 лютого 2010 року склала заповіт, за яким все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповіла йому. У відповідний законом строк для прийняття спадщини він не мав можливості звернутися до нотаріуса, оскільки перебував у відрядженні поза межами Харківської області.

Тому, ОСОБА_1 просив суд визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом після смерті його бабусі ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 20 серпня 2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає, що збирався реалізувати своє право на прийняття спадщини в кінці шестимісячного строку, проте через відрядження не мав можливості подати заяву.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що перебування позивача у відрядженні в останні дні шестимісячного строку, встановленого для прийняття спадщини, не є поважною причиною його пропуску.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 1272 ЦК, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК Українивбачається, що позов про визначення додаткового строку для прийняття спадщини подається у разі: відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання до нотаріальної контори спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини; пропуску шестимісячного строку подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.

У свою чергу, суд наділений правом визначити спадкоємцеві додатковий строк для прийняття спадщини лише в тому випадку коли такий строк пропущено з поважних причин. Обов'язком спадкоємця є доведення поважності пропуску строку для прийняття спадщини перед судом, а саме з моменту її відкриття до моменту звернення до нотаріуса з відповідною заявою.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2, яка була бабусею ОСОБА_1 (а.с.4).

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю №38 від 24 грудня 2002 року ОСОБА_2 була власником земельної ділянки, площею 3,04 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області (а.с.3).

05 лютого 2010 року ОСОБА_2 склала заповіт, за яким все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповіла ОСОБА_1 (а.с.5).

Порядок прийняття спадщини визначений законодавцем у ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до вказаної правової норми спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені законодавцем у ст. 1272 ЦК України.

За правилами частини першої вказаної правової норми, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Проте, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України).

При цьому законодавством не передбачено переліку причин, які в такому разі можуть визнаватися поважними, в зв'язку з чим вирішення вказаного питання й віднесено до компетенції суду, який безпосередньо розглядає конкретний цивільно-правовий спір.

Судом встановлено, що причиною пропуску вищевказаного строку на звернення до нотаріальної контори є те, що в період з 10 серпня 2014 року по 25 серпня 2014 року ОСОБА_1 перебував у відрядженні на території Львівської області (а.с.6).

Як роз'яснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

За загальними правилами та сталою судовою практикою судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

При цьому визнання судом причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними повинно здійснюватися з урахуванням вимог ч. 2 ст. 59 ЦПК України, відповідно до якої обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, а відтак хвороба, перебування позивача-спадкоємця в іншому регіоні України у зв'язку із відрядженням, службовою необхідністю, тощо не можуть підтверджуватись лише показаннями свідків.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки перебування позивача у відрядженні в останні дні шестимісяного строку не є поважними причинами його пропуску.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст.307, ст..ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 20 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді: