Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/2812/13-ц Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В.
Категорія 47 Доповідач Борисюк Р. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.

суддів Матюшенка І.В., Трояновської Г.С.

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу за заявою прокурора Житомирського району про забезпечення позову

у справі за позовом прокурора Житомирського району в інтересах держави до Житомирської районної державної адміністрації, управління Держземагенства в Житомирському районі, ОСОБА_2 про визнання недійсним розпорядження голови Житомирської РДА, визнання недійсним державного акта та скасування державної реєстрації державного акту на право власності на земельну ділянку

за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 27 травня 2015 року, -

встановила:

У червні 2013 року прокурор Житомирського району в інтересах держави звернувся з даним позовом, в якому просив визнати недійсним розпорядження голови Житомирської районної державної адміністрації № 1035 від 09.09.2009 року в частині безоплатної передачі у приватну власність земельної ділянки для ведення садівництва в садово-городньому товаристві «Січ» на території Корчацької сільської ради Житомирського району Житомирської області ОСОБА_2 площею 0,0893 га, ділянка № 6, визнати недійсним державний акт, серія ЯИ №129694 на право власності на вказану земельну ділянку та скасувати його державну реєстрацію.

27 травня 2015 року прокурор Житомирського району Лугинець О.С. звернувся до суду по даній справі із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, за кадастровим номером :01:000:0527 та заборони ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам вчиняти дії, повязані із забудовою зазначеної земельної ділянки.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 27 травня 2015 року задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на земельну ділянку площею 0,0893 га., кадастровий номер :01:000:0527, яка розташована в садово-городньому товаристві «Січ» на території Корчацької сільської ради Житомирського району Житомирської області, що належить ОСОБА_2

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання про забезпечення позову за безпідставністю або закрити провадження у справі, оскільки вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Посилається на неповноту зясування районним судом фактичних обставин, що мають значення для справи, висновки суду не доведені та не відповідають фактичним обставинам справи, має місце порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Крім того, у представника прокуратури не було повноважень для подачі відповідної заяви, суд вийшов за межі заявлених вимог, не було сплачено судовий збір за подання відповідної заяви. Також, суд у своїй ухвалі не обґрунтував підстави для забезпечення позову. На думку апелянта справа повинна розглядатись в порядку адміністративного судочинства, оскільки однією із сторін є субєкт владних повноважень.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст. 153 ЦПК України).

Відповідно до п.п.1, 3, 4, 5, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №19 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" (далі постанова Пленуму) роз'яснено, що за змістом ч.1 ст.151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у розгляді справи.

Згідно з п.1 ч.1 ст.152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з врахуванням доказів наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача щодо несумісних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його.

Питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви.

Вирішуючи дану заяву, суд в повній мірі врахував положення ч.3 ст.151 та ч.3 ст.152 ЦПК України, а також роз'яснення, що викладені в постанові Пленуму.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, так як невжиття заходів забезпечення позову може порушувати права сторін, зокрема позивача, а в подальшому унеможливить виконання рішення суду.

Посилання апелянта на ту обставину, що прокурор Житомирського району Лугинець О.С. не мав повноважень на подання такої заяви, є безпідставними, оскільки як убачається з копії наказу Генерального прокурора України № 1070к, 25 липня 2014 року ОСОБА_4 було призначено на посаду прокурора Житомирського району Житомирської області строком на пять років на підставі ст. 15 Закону України «Про прокуратуру» (а.с.57).

Доводи апелянта, про те що прокурором не сплачений судовий збір за подання відповідної заяви спростовуються положеннями Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року, який набрав чинності з 01 листопада 2011 року, де частиною 1 ст. 5 п.11 передбачено, що органи прокуратури - при здійсненні своїх повноважень звільняються від сплати судового збору.

Посилання заявника з приводу того, що дана справа підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства є безпідставними, оскільки відповідно до пункту 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01 березня 2013 року, спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що спірна земельна ділянка не є предметом спору, оскільки позовна заява містить вимоги лише визнання недійсними односторонніх правочинів державних органів в особі Житомирської районної державної адміністрації та скасування державного акту, а тому не може бути задоволена заява забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, є безпідставними, виходячи з наступного. Згідно положень ст. ст. 123, 125 ЗК України, рішенням районної державної адміністрації передається безоплатно у власність громадян земельна ділянка, видається державний акт на право власності на цю земельну ділянку і після його державної реєстрації виникає у особи це право. Позовна заява містить вимоги щодо скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку, тобто позбавлення його цього права. Відтак, невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може унеможливити виконання рішення суду щодо спірної земельної ділянки.

Також апелянт вказує на те, що суд вийшов за межі вимог, які мають місце у заяві прокурора про забезпечення позову. Ці доводи апеляційної скарги є безпідставними, оскільки суд в своїй ухвалі лиши конкретизував, де саме розташована вказана земельна ділянка, стосовно якої забезпечується позов.

Посилання на те, що в ухвалі районного суду зазначено, що із заявою про забезпечення позову звернувся представник позивача, а не позивач, на суть самого рішення не впливає і не є правовою підставою для скасування ухвали суду у звязку із порушенням норм процесуального права.

Таким чином, апелянтом не надано доказів порушення норм матеріального та процесуального права при вирішенні питання забезпечення позову у даній справі.

Враховуючи відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що її слід відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 312-315 ЦПК України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 27 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: