У х в а л а

іменем україни

27 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Дьоміної О.О.,

Коротуна В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення та за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання дій неправомірними, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 23 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення, посилаючись на те, що що 02 листопада 2007 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір № НМК0АК153000086, відповідно до якого банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 105539,40 грн, з яких 70 070 грн ‒ на купівлю автомобіля, 35 469,40 грн ‒ на оплату разових страхових платежів, комісії та внесення даних в державний реєстр зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 01 листопада 2012 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором з відповідачем укладено договір застави рухомого майна автомобіля КІА модель СЕЕБ, 2007 року випуску, № кузова/шасі: НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2

Відповідач з травня 2012 року не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у зв'язку із чим станом на 13 січня 2014 року має заборгованість у розмірі 34288,64 грн, яка складається з 16 387,48 грн заборгованості за кредитом, 1 351,62 грн. заборгованості за процентами, 653,22 грн заборгованості по комісії, 14 025,43 грн пені та штрафи 250 грн і 1 620,89 грн.

З урахуванням уточнень позовної заяви банк остаточно просив у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 02 листопада 2007 року № НМК0АК153000086 у сумі 34 288,64 грн вилучити у відповідача та передати в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» вказаний автомобіль, що належить на праві власності ОСОБА_2, комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт); звернути стягнення на цей автомобіль шляхом його продажу ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь- яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України.

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання дій банку з підвищення відсоткової ставки за кредитним договором з 01 жовтня 2008 року та 01 лютого 2009 року неправомірними та з врахуваннями всіх уточнень остаточно просила крім первісних вимог також визнати умови договору від 02 листопада 2007 року виконаними, а правовідносини щодо виконання умов цього договору припиненими з березня 2012 року; стягнути з відповідача на її користь 6 615,05 грн переплачених коштів за кредитним договором та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 10 тис. грн, посилаючись на те, що дії банку з підвищення відсоткової ставки за кредитним договором з 01 жовтня 2008 року до 18 %, а з 01 лютого 2009 року до 27,48 % є неправомірними, оскільки банком не було її повідомлено в встановленому договором порядку про таке підвищення, а згідно висновку судово-бухгалтерської експертизи від 23 вересня 2013 року станом на березень 2012 року нею повністю сплачено всі платежі за кредитним договором.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 23 вересня 2014 року, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено, ухвалено вилучити у відповідача та передати в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» автомобіль КІА модель СЕЕБ, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2, комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт); звернути стягнення на цей автомобіль шляхом його продажу ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України за свідоцтвом про реєстрацію т/з або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України.

У задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено

Додатковим рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2014 року вирішено питання щодо судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог та відмову у задоволенні позовних вимог банку.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог банку та відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що між сторонами укладено кредитний договір та на забезпечення виконання умов якого укладено договір застави. У результаті неналежного виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору утворилася заборгованість. Судовим рішенням, яке набрало законної сили, установлено, що ОСОБА_2 не доведено неправомірність дій відповідача нарахуванню збільшених щомісячних платежів через підвищення відсоткової ставки за користування кредитом.

Отже, встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2014 року та ухвала апеляційного суду Хмельницької області від 23 вересня 2014 року ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 23 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: О.О. Дьоміна

В.М. Коротун