Справа № 466/6206/14 Головуючий у 1 інстанції: Кавацюк В,І.
Провадження № 22-ц/783/3615/15 Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца&nbsp; Ю.Г.
Провадження № 22-ц/783/3617/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Берези В.І., Бойко С.М.,

за участі судового секретаря: Брикайло М.В.,

представника ЛКП «Тополя-406» Карпина М.І., відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 27 березня 2015 року та на додаткове рішення цього ж суду від 30 березня 2015 року у справі за позовом Львівського комунального підприємства «Тополя-406» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року Львівське комунальне підприємства (далі ЛКП)«Тополя-406» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачі зареєстровані і проживають у квартирі АДРЕСА_1. Цей будинок знаходиться на обслуговуванні ЛКП "Тополя-406", а тому відповідачі повинні своєчасно проводити оплату за житлово-комунальні послуги з утримання будинку і прибудинкової території та постачання електроенергії відповідно до встановлених тарифів. Однак відповідачі не проводять оплати за такі послуги внаслідок чого допустили заборгованість, яка станом на 10.07.2014 р. становить: за послуги утримання будинку і прибудинкової території - 2325,58 грн. та за електроенергію - 1063,92 грн., які просить стягнути з боржників.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 27 березня 2015 року позов ЛКП «Тополя-406» задоволено.

Судом постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в користь ЛКП «Тополя-406» 2325,58 грн. заборгованість по оплаті послуг за житлово-комунальні послуги, а також 128 грн.90 коп. судового збору.

Додатковим рішенням цього ж суду від 30 березня 2015 року в задоволення позовних вимог ЛКП «Тополя-406» судом ухвалено стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в користь ЛКП «Тополя-406» 1063,92 грн. заборгованості по оплаті за спожиту електроенергію.

Вказані судові рішення оскаржили відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5, які вапеляційній скарзі посилаються на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, на основі неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, апелянти зазначають, що судом не взято до уваги жодних пояснень відповідачів, а також наданих документів, листів з приводу отримання технічних умов на електроенергію без яких не можливо отримати робоче креслення на перебудову квартири. Стверджують, що вимушено не проживають в квартирі та не споживають послуг. Щодо додаткового рішення, то апелянти стверджують, що про судове засідання. в якому було ухвалено додаткове рішення, не були належним чином повідомлені, розгляд справи проводився без їх участі, чим були порушені їхні процесуальні права.

На підставі викладених обставин, апелянти вважають рішення суду першої інстанції такими, що підлягають скасуванню та просять суд ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ЛКП «Тополя-406» (а.с. 50-51).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_3 та представника відповідача ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги, пояснення представника ЛКП «Тополя-406» Карпина М.І. в заперечення апеляційної скарги, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 та зареєстровані в ній. Будинок знаходиться на обслуговуванні ЛКП "Тополя-406". Згідно розрахунку заборгованості, станом на 01.07.2014р. заборгованість відповідачів за послуги з утримання будинку та прибудинкової території становить 2325 грн. 58 коп. та за електроенергію 1063 грн. 92 коп. Ці обставини стверджені довідками ЛКП "Тополя-406"(а.с.3,4).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем ЛКП «Тополя-406» належним чином надано відповідачам послуги з утримання будинку та прибудинкової території та електропостачання, проте останні належним чином не виконали свого обов`язку своєчасно вносити плату за послуги з обслуговування будинку і прибудинкової території та постачання електроенергії, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 2325 грн. 58 коп. за послуги з утримання будинку і прибудинкової території та 1063 грн. 92 коп. - за електроенергію.

З огляду на наявні в матеріалах справи та дослідженні в судовому засіданні докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Так, згідно зі ст. 162 ЖК України - плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до ч.4 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», положення якого вірно застосовано судом першої інстанції, комунальні підприємства по обслуговуванню та ремонту житла зобов'язані здійснювати обслуговування та ремонт приватизованого житла, надавати мешканцям комунальні та інші послуги за державними розцінками і тарифами. Утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них, що врегульовано п.1 ст.10 вказаного Закону.

Відповідно до п.17 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, власники квартир багатоквартирних будинків зобов'язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» визначені права та обов'язки як споживача так і виконавця послуг, зокрема обов'язком споживача - є укладання договору на надання житлово - комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, та оплата житлово - комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом.

Частиною 2 ст. 32 вищевказаного закону встановлено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно зі ст. ст. 322, 360 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Судом встановлено, що ЛКП "Тополя-406" виконувало свої зобов'язання щодо електропостачання до квартири АДРЕСА_1 та надавало послуги з утримання цього будинку і прибудинкової території

В ході апеляційного розгляду даної справи відповідач ОСОБА_3 та представник ОСОБА_4 не заперечили факт наявності боргу та не спростували розрахунку боргу, наданого позивачем, зазначивши, що власники квартири №9 тривалий час в ній не проживають, оскільки з вини ЛКП "Тополя-406" не можуть тривалий час отримати технічні умови на електроенергію та завершити реконструкцію квартири і лише періодично бувають у цьому помешканні, а тому вважають, що не повинні платити за надані послуги. В той же час, відповідачі визнають, що електропостачання в квартиру та будинок здійснюється і послуги з утримання будинку і прибудинкової території частково надаються.

Однак обставини, на які посилаються відповідачі, не можуть бути підставою для їх звільнення від цивільно-правової відповідальності щодо сплати боргу за надані послуги.

Відповідно до правової позиції, виловленої у Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 27 березня 2013 року при розгляді справи № 6-6ц13, законодавство не передбачає звільнення споживача від сплати за отримані послуги навіть у випадку ненадання окремих житлово-комунальних послуг; а згідно зі статтею 614 ЦК України особа звільняється від відповідальності за невиконання зобов'язання лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні такого зобов'язання.

У даній справі встановлено, що відповідачі усвідомлено не здійснюють оплати комунальних послуг, що надаються ЛКП "Тополя-406" , з метою добитись бажаного для себе результату щодо отримання технічних умов для реконструкції житла і така несплата носить суб'єктивний а не об'єктивний характер та свідчить про наявність їхньої вини в несплаті боргу.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків районного суду і не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Та обставина, що ухвалення додаткового рішення від 30 березня 2015 рокувідбулось в судовому засіданні без участі сторін за відсутності даних про їх належне повідомлення, на що посилається апелянт, з огляду на положення ч.2 ст.308 ЦПК України не є підставою для скасування цього рішення, яке по суті є законним та справедливим.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 27 березня 2015 року та додаткове рішення цього ж суду від 30 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо.

Головуючий: Штефаніца Ю.Г.

Судді: Береза В.І.

Бойко С.М.