Справа № 438/278/15 Головуючий у 1 інстанції: Посисень Л.М.
Провадження № 22-ц/783/3474/15 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.,

секретаря Гацій І.І.

з участю заявника ОСОБА_2, представника заявника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на ухвалу Бориславського міського суду Львівської області від 10 березня 2015 року в справі за заявою ОСОБА_2, ОСОБА_4, заінтересовані особи Міністерство закордонних справ України, виконавчого комітету Бориславської міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

встановила:

У березні 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 звернулись в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, просили встановити факт не проведення взаємозаліку в повному обсязі органами влади України, Міністерством закордонних справ України, ВК Бориславської міської ради, договірною стороною з переселеною в 1945 році родиною ОСОБА_5, згідно Міждержавної угоди від 09.09.1944 року, що призвело до порушення їх прав та законних інтересів, порушення прав та інтересів їх спадкоємців, зобов"язати договірну сторону провести взаємозалік з переселеною родиною ОСОБА_5 і виконати п. 1 Міждержавної угоди від 09.09.1944 року, постановити окрему ухвалу про встановлення причин невиконання органами влади України зобов"язань по Міждержавній угоді від 09.09.1944 р.

Оскаржуваною ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 10 березня 2015 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_2, ОСОБА_4, заінтересовані особи Міністерство закордонних справ України, ВК Бориславської міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовлено.

Ухвалу суду оскаржили заявники ОСОБА_4, ОСОБА_2 та їх представник ОСОБА_3, вважають ухвалу незаконною, оскільки на їх думку, така ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Покликаються на те, що суд упереджено та без виклику у судове засідання відмовив у задоволенні заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, яка подана на підставі Міждержавної угоди від 09.09.1944 року та повинна виконуватись договірними сторонами.

Просять скасувати ухвалу Бориславського міського суду Львівської області від 10 березня 2015 року, розглянути заяву по суті, встановити факт, який має юридичне значення, виконання МДУ від 09.09.1944 року договірною стороною Україною щодо переселеної родини ОСОБА_5

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянтів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регулює конкретні цивільні правовідносини.

Частиною 1 ст. 234 ЦПК України встановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" міститься роз'яснення про те, що суди при прийнятті заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть розглядати їх в порядку окремого провадження, якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право (п.п. 1 і 3).

Відмовляючи у відкритті провадження за заявою суд першої інстанції виходив з того, що з поданої заяви про встановлення факту, що має юридичне значення вбачається спір про право, оскільки метою встановлення даного факту є реалізація та захист прав, інтересів переселеної родини ОСОБА_5 у 1945 році, які були примусово переселені згідно Міждержавної Угоди від 09.09.1944 року в Україну з території Польщі, де вони проживали, мали майно та землю.

Як вбачається із змісту заяви, заявники є доньками ОСОБА_5, мають право на успадкування землі та майна після смерті мами, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1., однак органами влади м. Борислава та України не проведений взаємозалік з переселеною в 1945р. родиною ОСОБА_5 згідно Міждержавної угоди від 09.09.1944 р.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Відтак, колегія суддів погоджується із висновком, якого прийшов суд першої інстанції, оскільки із змісту поданої заяви вбачається спір про право, а тому такий спір повинен вирішуватися в порядку позовного провадження, при цьому доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, п. 1 ч. 2 ст. 307, ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 312, ст.ст. 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Бориславського міського суду Львівської області від 10 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин