Номер провадження: 22-ц/785/1159/15
Головуючий у першій інстанції Гуревський В. К.
Доповідач Гончаренко В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі головуючого Гончаренко В.М.

суддів Калараш А.А., Короткова В.Д.,

з участю секретаря Абалдової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики за апеляційною скаргою ОСОБА_4, як особи, яка вважає, що прийнятим рішенням порушенні її права на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 03 червня 2014 року,-

встановила:

22.05.2013 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_3, уточнивши його в подальшому /а.с.32, 49/, посилається на те, що 29 червня 2011 року він позичив відповідачу 5 000,0 доларів США, який зобов'язався повернути одержану позику готівкою шляхом передачі позикодавцю грошової суми позики протягом двох місяців від дня пред'явлення вимоги про повернення, а також позичальник прийняв на себе зобов'язання сплачувати 3% від загальної суми за кожен місяць користування коштами, про що складено розписку.

На його вимогу про повернення позики відповідач відповідав йому відмовою, мотивуючи це тимчасовою відсутністю грошей та не можливістю повернути суму позики, у зв"язку з чим він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Просить стягнути з відповідача суму боргу у сумі 86 192,77 грн. та судові витрати у сумі 591,26 грн.

Відповідач позов визнав частково.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 03 червня 2014 року позов задоволено.

Вважаючи, що вищезазначене рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_4, як особа, яка вважає, що прийнятим рішенням порушенні її права звернулась до суду з апеляційною скаргою про скасування оскаржуваного рішення з постановленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, законність i обґрунтованість рішення суду першої iнстанцiї та доводiв апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 29 червня 2011 року позивач ОСОБА_2 позичив відповідачу ОСОБА_3 грошову суму в розмірі 5 000 доларів США, про що складено розписку /а.с.6/. Сторони при цьому домовились, що позичальник прийняв на себе зобов'язання повернути одержану позику готівкою шляхом передачі позикодавцю грошової суми позики протягом двох місяців від дня пред'явлення вимоги про повернення, а також позичальник прийняв на себе зобов'язання сплачувати 3% від загальної суми за кожен місяць користування коштами.

28 лютого 2013 року відповідачу направлено лист про повернення боргу у сумі 8 150 доларів США з урахуванням процентів до 13 травня 2013 року /а.с.7/.

У порушення прийнятих на себе зобов'язань до 13 травня 2013 року відповідач не повернув суми позики.

За правилом ч. ч. 2 та 3 ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Таким чином наявність боргового документ у кредитора без відповідної помітки про виконання зобов'язання свідчить про невиконання останнього.

Стосовно сплати відсотків суд виходить з того, що жодного письмового доказу сплати відсотків відповідачем по листопад 2012 року до суду не надано. Стороною позивача визнано, що відповідач сплачував відсотки до липня 2012 року, після цього відмовився їх сплачувати.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити йому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).

Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відсотки за користування коштами із відсотковою ставкою 3% від загальної суми за кожен місяць користування коштами за період з 01.07.2012 року по 01.03.2014 року становить 21 місяць.

Отже 21 х 3% = 63% х 5 000,0 доларів США = 3 150,00 доларів США. Тобто 5 000,0 доларів США (борг) + 3 150,0 доларів США (відсотки) х 1057,58 (офіційний курс гривні до іноземної валюти - долара США станом на 26.03.2014 року) = 86192,77 грн./а.с.51/

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлено договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності занеможливість виконання ним грошового зобов'язання.

З огляну на вищезазначене, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів за договором позики в сумі 86 192,77 грн.

Виходячи з викладеного, висновок суду відповідає обставинам справи та узгоджується з нормами матеріального і процесуального права, які ним правильно застосовані.

При цьому, доводи скарги та матеріали справи не дають підстав вважати, що судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені статтями 309 ЦПК України, як підстави для скасування рішення.

Скаржник не надав жодних доказів, які б обґрунтовували та підтверджували ті обставини, на які він посилається в апеляційній скарзі.

Таким чином, приведені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення скаржниками норм права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як видно з матеріалів справи, суд об'єктивно оцінив зібрані по справі докази, дав їм належну правову оцінку і ухвалив обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, колегія суддів, відповідно до ст. 308 ЦПК України, не вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1.ч.1 ст.314 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 03 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.М.Гончаренко

Судді А.А.Калараш

В.Д.Коротков