Справа № 456/2101/15 Головуючий у 1 інстанції: Шрамко Р.Т.
Провадження № 22-ц/783/4884/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої судді Копняк С.М.,

суддів Кабаля І.І., Монастирецького Д.І.,

секретаря Матяш С.І,

з участ. представника заявника ПАТ ГГ «Львівгаз» ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 травня 2015 року у справі за заявою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за послуги газопостачання,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 травня 2015 року відмовлено у прийнятті заяви ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за послуги газопостачання.

Вказану ухвалу оскаржив заявник ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз».

В апеляційній скарзі просять ухвалу скасувати та направити матеріали справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вважають, що відмовляючи у прийнятті заяви про видачу судового наказу, суд першої інстанції дійшов до невірного висновку, що заява не може бути розглянута у порядку наказного провадження, оскільки наявний спір про право. Зазначають, що ПАТ «Львівгаз» просило видати судовий наказ про стягнення заборгованості за період з січня 2014 року по квітень 2015 року. Згідно Постанови Кабінету міністрів України від 9.12.1999 р. №2246 «Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання» вбачається, що плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вносяться не пізніше 10 числа наступного місяця. З урахуванням ч.3 ст.254 ЦК України закінченням строку позовної давності за вимогою про стягнення плати за січень 2014 року є 11 січня 2017 року. Товариством, заяву про видачу судового наказу подано 08.05.2015 року, що підтверджується вхідним штемпелем канцелярії Стрийського міськрайонного суду Львівської області, відтак строк позовної давності товариством не пропущено.

В судове засідання боржник не зявився, причин неявки не повідомив, однак суд в силу вимог ч.2 ст.305 ЦПК України вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності, зважаючи на те, що така особа належним чином повідомлялась про час та місце судового розгляду, клопотань про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявника на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Статтею 4 ЦПК Українипередбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Підстави видачі судового наказу, регламентуються ст.96 ЦПК України.

Відмова у прийнятті заяви про видачу судового наказу допускається з підстав, наведених у частині 3 ст.100 ЦПК України, яка унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

За правилом п.3 ч.1 ст.96 ЦПК Українисудовий наказ може бути видано у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Як розяснено у п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23 грудня 2011 року Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України.

Разом із тим лише той факт, що договірні зобов'язання (наприклад, у частині оплати заборгованості телекомунікаційних послуг чи послуг телебачення і радіомовлення) не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 р. №2246 Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вносяться не пізніше 10 числа наступного місяця.

Так, як вбачається із заяви про видачу судового наказу, ПАТ ГГ «Львівгаз» просить про видачу судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_3 2943 грн. 71 коп. заборгованості за спожитий газ, а також 337,68 грн. інфляційних втрат, 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання на суму 46 грн. 14 коп. та 121 грн. 80 коп. судових витрат.

Відмовляючи у прийнятті заяви Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за послуги газопостачання, інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми, суд в оскаржуваній ухвалі виходив з того, що наявний спір про право, а саме наявна сума заборгованості виникла протягом періоду, який перевищує термін позовної давності, що встановлений ст.257 ЦК України.

Проте, з даним висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що заявником заявлено вимогу про сплату боргу, і до заяви додано розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що заявник просить видати судовий наказ про стягнення заборгованості, яка виникла за період з січня 2014 року по квітень 2015 року (а.с.1-3). Таким чином, заява подана в межах строку позовної давності, оскільки закінченням строку позовної давності за вимогою про стягнення плати за січень 2014 року є 11 січня 2017 року.

Таким чином, при вирішенні питання про відкриття провадження у справі суддя не дотримався вимог процесуального права, постановив помилкову ухвалу, яку необхідно скасувати, а питання про відкриття наказного провадження передати на розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 2 п. 4, 311, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» задовольнити.

Ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 травня 2015 року скасувати та направити справу для продовження розгляду розгляд зі стадії відкриття наказного провадження до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Кабаль І.І.

ОСОБА_5