Справа № 428/6299/15-ц
28 липня 2015 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі головуючого судді Бароніна Д.Б., за участю секретаря Бондаренко І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, -
ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, посилаючись на наступне.
ОСОБА_1 є власником 1/2 частки квартири, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, 18-Б/19 на підставі договору дарування квартири, посвідченого державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори ОСОБА_3 № 1838 від 29.05.1998 року. В спірній квартири зареєстрований відповідач, ОСОБА_2, з 19.06.2012 року не проживає без поважних причин. Збереження реєстрації відповідача у належній позивачу квартирі змушує його нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг та перешкоджає її вільному користуванню та розпорядженню. У звязку із викладеним позивач просив визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою № 19 будинку № 18-Б по пр. Гвардійський м. Сєвєродонецька Луганської області та зобов'язати його знятися з реєстрації місця проживання за вказаною адресою.
Представник позивача ОСОБА_4 не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.
У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб
В судовому засіданні було встановлено, що 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1, що підтверджується копією договору дарування квартири, посвідченого державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори ОСОБА_3 № 1838 від 29.05.1998 року, та копіями витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 9667577 від 25.01.2006 року та № 9667650 від 25.01.2006 року, виданими Сєвєродонецьким міським БТІ.
Згідно із копією довідки № 2342, виданої КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» від 25.06.2015 року, в квартирі, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, 18-Б/19, зареєстровані позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, дружина позивача ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, син позивача ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, відповідач по справі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.
З копії Акту, затвердженого КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» від 25.06.2015 року, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає за місцем реєстрації в квартирі АДРЕСА_1 з 19.06.2012 року.
Таким чином, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає з 19.06.2012 року без поважних причин, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги позивача стосовно визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою № 19 будинку № 18-Б по пр. Гвардійський м. Сєвєродонецька Луганської області, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації за місцем проживання здійснюється в день звернення особи, зокрема, на підставі заяви особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Таким чином, відповідач підлягає зняттю з реєстрації за місцем проживання на підставі рішення суду про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, у звязку із чим необхідно відмовити у задоволенні позовної вимоги стосовно примусового зняття відповідача з реєстрації місця проживання в ІНФОРМАЦІЯ_5.
Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що втратив право користування квартирою № 19 будинку № 18-Б по пр. Гвардійський м. Сєвєродонецька Луганської області.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д. Б. Баронін