Справа № 395/789/15-ц
Провадження № 2/395/277/2015
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 року м.Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Лещенко О.В.,

із секретарем судового засідання - Орендовською О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 сільради ОСОБА_4, представника ГТУЮ у Кіровоградській області ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою представника позивача ОСОБА_2 (далі представник позивача, ОСОБА_2В.) в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1М.) до ОСОБА_3 сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області (далі відповідач, ОСОБА_3 сільрада), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області (далі третя особа, ГТУЮ у Кіровоградській області), (позивач разом з відповідачем сторони), про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

У червні 2015 року до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява представника позивача ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області, про визнання за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6, яка померла 08 серпня 2014 року у місті Новомиргород Кіровоградської області у віці 69 років, права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться у селі Турія Новомиргородського району Кіровоградської області по вулиці Жовтневій, № 67.

Оповіщені у встановленому порядку про час і місце розгляду справи позивач, представники відповідача і третьої особи у судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, додаткових доказів суду не надали.

До суду 17.07.2015 р. та 23.07.2015 р. надійшли клопотання представника позивача, в яких він просив суд, відповідно, долучити до матеріалів справи довідку додаткові докази, та провести судове засідання, призначене на 23.липня 2015 р., без його участі.

Від представника відповідача ОСОБА_4 до суду надійшло клопотання від 16.07.2015 р. № 93, в якому він просить суд розглянути справу за відсутності ОСОБА_3 сільради, вказує, що позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Також від представника ГТУЮ ОСОБА_5 до суду надійшла заява, в якій він просить суд розглянути справу без участі представника третьої особи, та повідомляє, що, за наявності достатніх правових підстав, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність вищезгаданих учасників судового розгляду на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Безпосередньо дослідивши докази в справі: ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов із таких міркувань.

За правилами ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У даному випадку суд вважає, що визнання представником відповідача (ОСОБА_3 сільради) позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

У судовому засіданні безспірно зясовано, що 08 серпня 2014 року померла мати позивача, ОСОБА_6, факт смерті підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОЛ №193592, виданим 12 серпня 2014 року виконкомом ОСОБА_3 сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, актовий запис №17, місце смерті - село Турія, позивач є донькою померлої, що підтверджується: копією свідоцтва про народження ОСОБА_7 серії VII УЗ № 0497810, виданого 30 листопада 1966 р., в якому в рядку мати значиться ОСОБА_6; як вбачається з копій свідоцтва про укладення шлюбу серії І СР № 439442, виданого 04.липня 1986 р., та свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-СР № 080172, виданого 13 серпня 2002 р., ОСОБА_7 Миколаєвною було укладено шлюб, після укладення якого їй було присвоєно прізвище «Ніколенко», після розірвання нею шлюбу прізвище було залишено без змін.

Відповідно до ст.. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, діти спадкодавця відносяться до першої черги спадкоємців за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Після смерті ОСОБА_6 на підставі поданої позивачем заяви про прийняття спадщини своєї матері у Новомиргородській районній державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа №160/14, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією спадкової справи. З матеріалів справи вбачається, що 14.08.2014 року позивач звернулася до Новомиргородської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, 12.05.2015 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в селі Турія, на вулиці Жовтневій, будинок № 67, Новомиргородського району Кіровоградської області, однак постановою від 12.05.2015 року № 414/02-31 державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане спадкове майно, через те, що правовстановлюючий документ на вищезазначену нерухомість та право власності не зареєстровано органами державної реєстрації нерухомості, тим самим відсутній доказ, що підтверджує право власності на нерухоме майно спадкодавця.

Судом встановлено, що секретарем Туріянської сільської ради ОСОБА_8 11.04.2014 року заяву ОСОБА_6 до Новомиргородської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті її чоловіка ОСОБА_9, який помер 04.04.2014 року, зареєстровано в реєстрі: 21, вказана заява 12 квітня 2014 року за № 102 поступила до Новомиргородської районної державної нотаріальної контори. За правилами ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають той з подружжя, який його пережив .Поряд з цим частиною третьої статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з довідки Виконавчого комітету ОСОБА_3 сільради від 28.05.2012 р № 520, ОСОБА_6 проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1968 року разом з її чоловіком ОСОБА_9 до дня його смерті - 04.04.2014 року, після чого проживала одиноко до дня своєї смерті.

Як вбачається з постанови державного нотаріуса Новомиргородської районної нотаріальної контори Кіровоградської області від 12.05.2015 року № 414/02-31 після смерті 04 квітня 2014 року ОСОБА_9 спадкова справа у вказаній нотаріальній конторі не заводилася.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 19 лютого 1969 року придбав у ОСОБА_10 житловий будинок по вул. Жовтнева, №67 у с.Турія Новомиргородського району Кіровоградської області, що підтверджується копією договору купівлі-продажу будинку, посвідченого комітетом ОСОБА_3 сільської Ради депутатів трудящих, Новомиргородського району Кіровоградської області 19 лютого 1969 року, зареєстрованого в книзі для запису нотаріальних дій під №3, та довідкою Виконавчого комітету ОСОБА_3 сільради від 16.07.2015 р. № 92, згідно з якою вищевказаний договір купівлі-продажу будинку зареєстрований відповідно до вимог статті 227 Цивільного кодексу Української РСР в редакції від 18.07.1963 року з датою його реєстрації - 19 лютого 1969 року. Відповідно до змісту Архівної довідки БТІ №127 від 02.04.2015 року право власності на будинок №67 по вул. Жовтневій село Турія Новомиргородського району Кіровоградської області за архівними даними реєстрових книг ОКП «Кіровоградське ООБТІ» станом на 01.01.2013 року не зареєстровано.

Однак відповідно до ст. 101 ЦК Української РСР, який був чинним на час укладення договору купівлі-продажу житлового будинку, в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його).У подружжя, яке проживає спільно, та його неповнолітніх дітей може бути тільки один жилий будинок (або частина його), що належить на праві особистої власності одному з них або є в їх спільній власності.

Відповідно до ст. 128 ЦК Української РСР право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно ст. 227 ЦК Української УРСР, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Згідно ст. 28. Положення про державний нотаріат Української РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 31 серпня 1964 р. N 941 (чинного на момент укладення вказаного договору купівлі продажу), договори про відчуження будинків можуть посвідчуватися при додержанні вимог закону про житлову норму та щоб при цьому не утворювалась спільна власність на майно держави і громадянина або кооперативної чи громадської організації і громадянина. Договір про відчуження будинку повинен бути зареєстрований набувачем в комунальному органі протягом шести місяців з дня нотаріального оформлення договору. Таким чином, вказаним Положенням не передбачалася необхідність реєстрації договору про відчуження будинку в бюро технічної інвентаризації.

Крім того, Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена 31.01.1996 року Міністерством комунального господарства УРСР і погоджена 15.01.1966 року із Верховним Судом УРСР, яка діяла на час виникнення правовідносин встановлювала, що реєстрації бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих рад підлягають всі будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать, зокрема, громадянам на праві особистої власності (п.п. 2, 4); будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягають реєстрації (п. 6); при відсутності правовстановлюючих документів, зазначених в Інструкції, у випадках включення в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу бюро технічної інвентаризації при наявності погосподарських книг сільської Ради депутатів трудящих складає списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам, з метою їх подальшої реєстрації, а при відсутності таких книг необхідних для реєстрації питання вирішуються в кожному окремому випадку за заявою зацікавленої особи з проведенням відповідного обстеження і якщо зібрані матеріали підтверджують належність будинку заявнику, вирішується питання про оформлення права власності яка була чинною на час укладення договору купівлі-продажу житлового будинку. Тобто у 1969 році виникнення права власності на житлові будинки у сільській місцевості не було пов'язано з реєстрацією в бюро технічної інвентаризації. До правовідносин щодо виникнення права власності у цей час слід застосовувати норми ЦК Української УРСР.

Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Таким чином, суд приходить до висновку, що житловий будинок по вул. Жовтнева, №67 у с.Турія Новомиргородського району Кіровоградської області було придбано ОСОБА_9 на підставі укладеного, посвідченого уповноваженою особою і зареєстрованого комітетом ОСОБА_3 сільської Ради депутатів трудящих, Новомиргородського району Кіровоградської області договору купівлі-продажу згідно діючого на той час законодавства. Враховуючи положення ст. 128 ЦК Української РСР, а також відсутність у законодавстві того часу положень, які б передбачали обов'язковість реєстрації житлового будинку у сільській місцевості або пов'язували б таку реєстрацію з виникненням права власності на нього, суд вважає, що право власності ОСОБА_9 на зазначений житловий будинок виникло після укладення договору купівлі-продажу та фактичної передачі будинку його покупцю, тобто у 1969 році. Як вбачається з копії вказаного договору, одноособовим набувачем майна за договором був ОСОБА_9, а тому суд приходить до висновку, що у нього на підставі вказаного договору купівлі-продажу виникло право особистої власності на зазначений будинок.

За встановлених у справі обставин, спадкодавець прийняла спадкове майно, що належало її чоловікові ОСОБА_9, як шляхом фактичного вступу в управління й володіння спадковим майном, так і шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. За правилами частини пятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як вбачається з копії спадкової справи ОСОБА_6, позивачка ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем майна ОСОБА_6, яка після смерті свого чоловіка, ОСОБА_9 прийняла його спадщину (належний йому на праві особистої власності житловий будинок по вул. Жовтневій, №67 у с. Турія Новомиргородського району Кіровоградської області), але не встигла отримати свідоцтво про право на спадщину на майно і передчасно померла до настання строку, передбаченого для отримання свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до висновку субєкта оціночної діяльності, ТОВ Науково-виробничий центр «Альянс-Експерт», ринкова вартість житлового будинку по вул. Жовтневій, №67 село Турія Новомиргородського району Кіровоградської області станом на 05.05.2015 року складає 26941,00 грн.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - відповідачами у таких справах є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

А тому, за відсутності інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, ОСОБА_3 сільська рада Новомиргородського району Кіровоградської області - є належним відповідачем у даній справі.

Таким чином, у судовому засіданні безспірно встановлено, що у даному випадку в наявності є усі передбачені законом підстави для визнання за позивачем права на спадкове майно.

Ураховуючи наведене, на підставі ст. 41 Конституції України, ст. ст.1218, 1220-1223, 1261, 1268-1270, 1297 ЦК України, ст.ст. 101, 128, 227 ЦК Української РСР, керуючись ст. ст. 3, 8, 10, 57-60, 208, 209, 212-215, 223, 292, 294, 296 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов представника позивача ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області, про визнання за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6, яка померла 08 серпня 2014 року у місті Новомиргород Кіровоградської області у віці 69 років, права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться у селі Турія Новомиргородського району Кіровоградської області по вулиці Жовтневій, № 67 - задовольнити.

В порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6, яка померла 08 серпня 2014 року у місті Новомиргород Кіровоградської області у віці 69 років, визнати за ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться у с. Турія Новомиргородського району Кіровоградської області по вулиці Жовтневій, №67.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Кіровоградської області через Новомиргородський районний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. В. Лещенко

копія

Справа № 395/789/15-ц
Провадження № 2/395/277/2015
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 року м.Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Лещенко О.В.,

із секретарем судового засідання - Орендовською О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 сільради ОСОБА_4, представника ГТУЮ у Кіровоградській області ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою представника позивача ОСОБА_2 (далі представник позивача, ОСОБА_2В.) в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1М.) до ОСОБА_3 сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області (далі відповідач, ОСОБА_3 сільрада), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області (далі третя особа, ГТУЮ у Кіровоградській області), (позивач разом з відповідачем сторони), про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

У червні 2015 року до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява представника позивача ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області, про визнання за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6, яка померла 08 серпня 2014 року у місті Новомиргород Кіровоградської області у віці 69 років, права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться у селі Турія Новомиргородського району Кіровоградської області по вулиці Жовтневій, № 67.

Оповіщені у встановленому порядку про час і місце розгляду справи позивач, представники відповідача і третьої особи у судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, додаткових доказів суду не надали.

До суду 17.07.2015 р. та 23.07.2015 р. надійшли клопотання представника позивача, в яких він просив суд, відповідно, долучити до матеріалів справи довідку додаткові докази, та провести судове засідання, призначене на 23.липня 2015 р., без його участі.

Від представника відповідача ОСОБА_4 до суду надійшло клопотання від 16.07.2015 р. № 93, в якому він просить суд розглянути справу за відсутності ОСОБА_3 сільради, вказує, що позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Також від представника ГТУЮ ОСОБА_5 до суду надійшла заява, в якій він просить суд розглянути справу без участі представника третьої особи, та повідомляє, що, за наявності достатніх правових підстав, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність вищезгаданих учасників судового розгляду на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Безпосередньо дослідивши докази в справі: ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов із таких міркувань.

За правилами ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У даному випадку суд вважає, що визнання представником відповідача (ОСОБА_3 сільради) позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

У судовому засіданні безспірно зясовано, що 08 серпня 2014 року померла мати позивача, ОСОБА_6, факт смерті підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОЛ №193592, виданим 12 серпня 2014 року виконкомом ОСОБА_3 сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, актовий запис №17, місце смерті - село Турія, позивач є донькою померлої, що підтверджується: копією свідоцтва про народження ОСОБА_7 серії VII УЗ № 0497810, виданого 30 листопада 1966 р., в якому в рядку мати значиться ОСОБА_6; як вбачається з копій свідоцтва про укладення шлюбу серії І СР № 439442, виданого 04.липня 1986 р., та свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-СР № 080172, виданого 13 серпня 2002 р., ОСОБА_7 Миколаєвною було укладено шлюб, після укладення якого їй було присвоєно прізвище «Ніколенко», після розірвання нею шлюбу прізвище було залишено без змін.

Відповідно до ст.. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, діти спадкодавця відносяться до першої черги спадкоємців за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Після смерті ОСОБА_6 на підставі поданої позивачем заяви про прийняття спадщини своєї матері у Новомиргородській районній державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа №160/14, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією спадкової справи. З матеріалів справи вбачається, що 14.08.2014 року позивач звернулася до Новомиргородської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, 12.05.2015 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в селі Турія, на вулиці Жовтневій, будинок № 67, Новомиргородського району Кіровоградської області, однак постановою від 12.05.2015 року № 414/02-31 державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане спадкове майно, через те, що правовстановлюючий документ на вищезазначену нерухомість та право власності не зареєстровано органами державної реєстрації нерухомості, тим самим відсутній доказ, що підтверджує право власності на нерухоме майно спадкодавця.

Судом встановлено, що секретарем Туріянської сільської ради ОСОБА_8 11.04.2014 року заяву ОСОБА_6 до Новомиргородської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті її чоловіка ОСОБА_9, який помер 04.04.2014 року, зареєстровано в реєстрі: 21, вказана заява 12 квітня 2014 року за № 102 поступила до Новомиргородської районної державної нотаріальної контори. За правилами ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають той з подружжя, який його пережив .Поряд з цим частиною третьої статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з довідки Виконавчого комітету ОСОБА_3 сільради від 28.05.2012 р № 520, ОСОБА_6 проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1968 року разом з її чоловіком ОСОБА_9 до дня його смерті - 04.04.2014 року, після чого проживала одиноко до дня своєї смерті.

Як вбачається з постанови державного нотаріуса Новомиргородської районної нотаріальної контори Кіровоградської області від 12.05.2015 року № 414/02-31 після смерті 04 квітня 2014 року ОСОБА_9 спадкова справа у вказаній нотаріальній конторі не заводилася.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 19 лютого 1969 року придбав у ОСОБА_10 житловий будинок по вул. Жовтнева, №67 у с.Турія Новомиргородського району Кіровоградської області, що підтверджується копією договору купівлі-продажу будинку, посвідченого комітетом ОСОБА_3 сільської Ради депутатів трудящих, Новомиргородського району Кіровоградської області 19 лютого 1969 року, зареєстрованого в книзі для запису нотаріальних дій під №3, та довідкою Виконавчого комітету ОСОБА_3 сільради від 16.07.2015 р. № 92, згідно з якою вищевказаний договір купівлі-продажу будинку зареєстрований відповідно до вимог статті 227 Цивільного кодексу Української РСР в редакції від 18.07.1963 року з датою його реєстрації - 19 лютого 1969 року. Відповідно до змісту Архівної довідки БТІ №127 від 02.04.2015 року право власності на будинок №67 по вул. Жовтневій село Турія Новомиргородського району Кіровоградської області за архівними даними реєстрових книг ОКП «Кіровоградське ООБТІ» станом на 01.01.2013 року не зареєстровано.

Однак відповідно до ст. 101 ЦК Української РСР, який був чинним на час укладення договору купівлі-продажу житлового будинку, в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його).У подружжя, яке проживає спільно, та його неповнолітніх дітей може бути тільки один жилий будинок (або частина його), що належить на праві особистої власності одному з них або є в їх спільній власності.

Відповідно до ст. 128 ЦК Української РСР право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно ст. 227 ЦК Української УРСР, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Згідно ст. 28. Положення про державний нотаріат Української РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 31 серпня 1964 р. N 941 (чинного на момент укладення вказаного договору купівлі продажу), договори про відчуження будинків можуть посвідчуватися при додержанні вимог закону про житлову норму та щоб при цьому не утворювалась спільна власність на майно держави і громадянина або кооперативної чи громадської організації і громадянина. Договір про відчуження будинку повинен бути зареєстрований набувачем в комунальному органі протягом шести місяців з дня нотаріального оформлення договору. Таким чином, вказаним Положенням не передбачалася необхідність реєстрації договору про відчуження будинку в бюро технічної інвентаризації.

Крім того, Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена 31.01.1996 року Міністерством комунального господарства УРСР і погоджена 15.01.1966 року із Верховним Судом УРСР, яка діяла на час виникнення правовідносин встановлювала, що реєстрації бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих рад підлягають всі будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать, зокрема, громадянам на праві особистої власності (п.п. 2, 4); будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягають реєстрації (п. 6); при відсутності правовстановлюючих документів, зазначених в Інструкції, у випадках включення в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу бюро технічної інвентаризації при наявності погосподарських книг сільської Ради депутатів трудящих складає списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам, з метою їх подальшої реєстрації, а при відсутності таких книг необхідних для реєстрації питання вирішуються в кожному окремому випадку за заявою зацікавленої особи з проведенням відповідного обстеження і якщо зібрані матеріали підтверджують належність будинку заявнику, вирішується питання про оформлення права власності яка була чинною на час укладення договору купівлі-продажу житлового будинку. Тобто у 1969 році виникнення права власності на житлові будинки у сільській місцевості не було пов'язано з реєстрацією в бюро технічної інвентаризації. До правовідносин щодо виникнення права власності у цей час слід застосовувати норми ЦК Української УРСР.

Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Таким чином, суд приходить до висновку, що житловий будинок по вул. Жовтнева, №67 у с.Турія Новомиргородського району Кіровоградської області було придбано ОСОБА_9 на підставі укладеного, посвідченого уповноваженою особою і зареєстрованого комітетом ОСОБА_3 сільської Ради депутатів трудящих, Новомиргородського району Кіровоградської області договору купівлі-продажу згідно діючого на той час законодавства. Враховуючи положення ст. 128 ЦК Української РСР, а також відсутність у законодавстві того часу положень, які б передбачали обов'язковість реєстрації житлового будинку у сільській місцевості або пов'язували б таку реєстрацію з виникненням права власності на нього, суд вважає, що право власності ОСОБА_9 на зазначений житловий будинок виникло після укладення договору купівлі-продажу та фактичної передачі будинку його покупцю, тобто у 1969 році. Як вбачається з копії вказаного договору, одноособовим набувачем майна за договором був ОСОБА_9, а тому суд приходить до висновку, що у нього на підставі вказаного договору купівлі-продажу виникло право особистої власності на зазначений будинок.

За встановлених у справі обставин, спадкодавець прийняла спадкове майно, що належало її чоловікові ОСОБА_9, як шляхом фактичного вступу в управління й володіння спадковим майном, так і шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. За правилами частини пятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як вбачається з копії спадкової справи ОСОБА_6, позивачка ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем майна ОСОБА_6, яка після смерті свого чоловіка, ОСОБА_9 прийняла його спадщину (належний йому на праві особистої власності житловий будинок по вул. Жовтневій, №67 у с. Турія Новомиргородського району Кіровоградської області), але не встигла отримати свідоцтво про право на спадщину на майно і передчасно померла до настання строку, передбаченого для отримання свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до висновку субєкта оціночної діяльності, ТОВ Науково-виробничий центр «Альянс-Експерт», ринкова вартість житлового будинку по вул. Жовтневій, №67 село Турія Новомиргородського району Кіровоградської області станом на 05.05.2015 року складає 26941,00 грн.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - відповідачами у таких справах є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

А тому, за відсутності інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, ОСОБА_3 сільська рада Новомиргородського району Кіровоградської області - є належним відповідачем у даній справі.

Таким чином, у судовому засіданні безспірно встановлено, що у даному випадку в наявності є усі передбачені законом підстави для визнання за позивачем права на спадкове майно.

Ураховуючи наведене, на підставі ст. 41 Конституції України, ст. ст.1218, 1220-1223, 1261, 1268-1270, 1297 ЦК України, ст.ст. 101, 128, 227 ЦК Української РСР, керуючись ст. ст. 3, 8, 10, 57-60, 208, 209, 212-215, 223, 292, 294, 296 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов представника позивача ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області, про визнання за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6, яка померла 08 серпня 2014 року у місті Новомиргород Кіровоградської області у віці 69 років, права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться у селі Турія Новомиргородського району Кіровоградської області по вулиці Жовтневій, № 67 - задовольнити.

В порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6, яка померла 08 серпня 2014 року у місті Новомиргород Кіровоградської області у віці 69 років, визнати за ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться у с. Турія Новомиргородського району Кіровоградської області по вулиці Жовтневій, №67.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Кіровоградської області через Новомиргородський районний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. В. Лещенко

Суддя підпис

з оригіналом згідно