Провадження № 2/161/3217/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2015 року Лцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Подзірова А.О., при секретарі - Кубяк О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 02.02.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 48598_cred.

Згідно вищезазначеного договору позивач зобов»язався надати відповідачу кредит у розмірі 6000,00 доларів США терміном до 02.02.2010 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Згідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконала взяті на себе зобов'язання за кредитним договором.

Станом на 18.05.2015 року заборгованість за кредитним договором становить - 990,17 долари США, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 253,11 долари США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 737,06 долари США.

Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі - 990,17 долари США, що за курсом 20,69 відповідно до службового розпорядження Національного банку України від 18.05.2015 року складає 20486,62 грн. за кредитним договором №48598_cred від 02.02.2007 року та понесені судові витрати по справі.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте подав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами справи. Просив суд позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про отримання судової повістки, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та заяву про застосування строків позовної давності.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з кредитного договору№ 48598_cred від 02.02.2007 року укладеного між банком та ОСОБА_1, відповідач отримала кредит в розмірі - 6000,00 доларів США (а.с. 6 - 7 ).

З розрахунку заборгованості за договором 48598_cred від 02.02.2007 року вбачається, що станом на 18.05.2015 року заборгованість за кредитним договором становить - 990,17 долари США, яка складається з заборгованості за кредитом - 253,11 долари США, заборгованості по процентам за користування кредитом - 737,06 долари США ( а.с. 4 ).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З заяви про застосування строку позовної давності відповідача, вбачається, що в травні 2009 року відповідачем був здійснений останній платіж та він вважав, що вже розрахувався з позивачем.

Вказані відповідачем обставини, щодо сплати останнього платежу узгоджуються з розрахунком заборгованості наданим позивачем, з якого вбачається, що останній платіж був зарахований позивачем 26.05.2009 року (а.с. 4).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Перевіряючи доводи відповідача в частині застосування норм закону щодо позовної давності, суд виходять із наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Сторони при укладенні кредитного договору 48598_cred від 02.02.2007 року, пп. 5.6, змінили тривалість позовної давності, а саме збільшили її за вимогами про стягнення кредиту, відсотків, пені та штрафів та встановили до цих вимог позовну давність тривалістю 5 років (а.с.7).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним.

Згідно з п.п. 2.2.2 та 2.2.3 Кредитного договору боржник зобов'язаний сплатити проценти за користування кредитом та кредит у відповідності з графіком погашення кредиту та процентів (а.с.6, 8).

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, враховуючи, що за умовами договору погашення основного боргу, процентів кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами до певного числа кожного місяця, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № 48598_cred від 02.02.2007 року заборгованість за кредитом та відсоткам виникла з 09.01.2009 року, тобто слід вважати, що саме з цієї дати банк довідався про порушення свого права.

Відповідно до ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Відповідно до вищезазначеного розрахунку заборгованості, ОСОБА_1 востаннє сплачувала заборгованість за кредитом 26.05.2009 року (а.с. 4 ).

Частиною 3 ст. 264 ЦК України передбачено, що після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом за договором № 48598_cred від 02.02.2007 року, відповідачем нараховані відсотки з 07.03.2007 року по 18.05.2015 року у сумі 737,06 долари США( а.с.4).

За таких обставин вбачається, що позивач зарахував сплату від позивача по відсотках останнього платежу - 26.05.2009 року. Таким чином, рахуючи вказану дату - 26.05.2009 року, моментом переривання строку позовної давності, враховуючи, що позивач звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 02.07.2015 року, приписи ст..259, 264, 266, ч.3 ст. 267 ЦК України, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом та по сплаті відсотків за користування кредитом за договором № 48598_cred від 02.02.2007 року необхідно відмовити в зв'язку зі спливом позовної давності.

За таких обставин, суд вважає за необхідне в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 213, 214, 215, 224 - 225 ЦПК України, ст.ст. 259, 264, 267, 509, 510, 526, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Луцького міськрайонного суду Подзіров А.О.