Справа № 638/6362/15-ц Провадження № 2-н/638/2050/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу

18.05.2015 р. суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Подус Г. С., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою КП "Комплекс з вивозу побутових відходів" до ОСОБА_1 про видачу судового наказу ,

встановив:

Заявник, КП "Комплекс з вивозу побутових відходів", звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою, в якій просить суд видати судовий наказ, яким стягнути зі споживача ОСОБА_1 на користь стягувача заборгованість в розмірі 997,50 грн., стягнути зі споживача на користь заявника судовий збір у розмірі 121,80 грн.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 96 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

При цьому слід враховувати, що у наказному провадженні можливе задоволення лише документально підтверджених і безспірних вимог, тобто таких, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин. Слід також врахувати і той факт, що наказне провадження не передбачає участі боржника при розгляді заяви, а тому він позбавлений можливості подати заяву про застосування строків позовної давності, що не означає, що заявлені вимоги є бкзспірними.

У пункті 8 Постанови від 23 грудня 2011 року № 14 Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив судам, що якщо у заяві про видачу судового наказу об'єднано вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суддя ухвалою відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу в частині цих вимог, а щодо вимог, які підлягають розгляду в порядку наказного провадження, - вирішує питання про відкриття наказного провадження. Якщо такі вимоги між собою взаємопов'язані та окремий їх розгляд неможливий , то суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу (частина п'ята статті 100 ЦПК України ), але лише за умови сукупності таких підстав.

Відмовляючи у прийнятті заяви про видачу судового наказу, суддя виходить з неможливості розгляду цієї заяви в порядку наказного провадження у зв'язку зі зверненням до суду поза межами позовної давності, оскільки за розрахунком заборгованості заявником ставиться питання про стягнення боргу за надані комунальні послуги, який утворився з 01.01.2012 року.

Враховуючи, що за приписами статей 257, 267 Цивільного Кодексу України сплив строк позовної давності і заявлені КП "Комплекс з вивозу побутових відходів" вимоги про видачу судового наказу не є безспірними та випливають із оспорюваних цивільно-правових відносин, тому підлягають розгляду в позовному провадженні.

Розглянувши заяву та додані до неї документи, керуючись п.2 ч.3 ст. 100 ЦПК України, суддя

ухвалив:

Відмовити у прийнятті заяви КП "Комплекс з вивозу побутових відходів" до ОСОБА_1 про видачу судового наказу.

Відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення із такою самою заявою. У відповідності до ч.2 ст.101 ЦПК України заявник має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 5-ті днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: