Номер провадження: 22-ц/785/1125/15
Головуючий у першій інстанції Погрібний С. О.
Доповідач Гончаренко В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі головуючого Гончаренко В.М.

суддів Короткова В.Д., Калараш А.А.

з участю секретаря Абалдової О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до КП "Міське агентство з приватизації житла", Департаменту міського господарства Одеської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Приморська районна адміністрація Одеської міської ради про визнання недійсними та скасування розпорядження органу приватизації, свідоцтва про право власності, скасування реєстрації права власності, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 квітня 2014 року, -

встановила:

08.02.2013 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з зазначеним позовом, в подальшому його уточнивши, до КП "Міське агентство з приватизації житла", Департаменту міського господарства Одеської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, посилається на те, що на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 986 від 11.11.2011 року "Про взяття на квартирний облік та надання житлової площі громадянам", відповідачі приватизували підсобні приміщення №№ 27, 28, 29, площею 20,9 кв.м. по вул. Піонерській в м. Одесі.

В подальшому зазначене розпорядження частково скасоване, оскільки виявилося, що ці приміщення відносяться до приміщень загального користування, а тому не підлягають передачі у відособлене користування та у власність.

Вважаючи, що приватизація зазначеного житла здійснена з порушенням вимог чинного законодавства України, оскільки відбулась на незаконних та скасованих положеннях розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 11.11.2011 року, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала.

Справу розглянуто у відсутність відповідачів КП "Міське агентство з приватизації житла", Департаменту міського господарства Одеської міської ради, ОСОБА_4

Представник третьої особи Приморської районної адміністрації Одеської міської ради не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд їх задовольнити.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 квітня 2014 року позов задоволено частково, визнано розпорядження органу приватизації - Департаменту міського господарства Одеської міської ради - № 219249 від " 24" січня 2012 року про передачу в приватну власність ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 кімнат №№ 386, 381, 383а, 383в, 384, 385а, 385 в у житловому блоці секції гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1, - незаконним та скасовано, визнано свідоцтво про право власності на житло, видане Департаментом міського господарства Одеської міської ради " 24" січня 2012 року на їх ім'я згідно із розпорядженням органу приватизації № 219249 від " 24" січня 2012 року, зареєстровано за № 8-23684, та свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, видане " 26" грудня 2012 року Шостою Одеською державною нотаріальною конторою, зареєстроване в реєстрі за № 7-1745, - недійсними.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

ОСОБА_3, вважаючи рішення суду таким, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, 23.04.2014 року надала до суду апеляційну скаргу про його скасування з постановленням нового рішення про відмову у задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, законність i обґрунтованість рішення суду першої iнстанцiї та доводiв апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_2 є наймачем квартири АДРЕСА_1 та проживає у ній з 25.07.1988 року разом із сином ОСОБА_6, який зареєстрований в квартирі з 14.07.2004 року/а.с.13/.

Згідно з підпунктам 3.7, 3.8. пункту "б" розділу III розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 986 від 11.11.2011 року "Про взяття на квартирний облік та надання житлової площі громадянам", ОСОБА_3, яка є квартиронаймачем квартири № 386, що складається із двох кімнат житловою площею 29,7 кв.м., загальною площею 54.4 кв.м., в будинку АДРЕСА_1, - надані підсобні приміщення №№ 27, 28, 29, площею 20,9 кв.м. (2,0+10,2+8,7) на сім'ю у складі трьох осіб /а.с.8/.

На підставі зазначених положень розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 986 від 11.11.2011 року "Про взяття на квартирний облік та надання житлової площі громадянам", сім'я ОСОБА_3 отримала у відособлене користування, приєднала до наданого раніше житлового приміщення, а в подальшому й приватизувала підсобні приміщення №№ 27, 28, 29, площею 20,9 кв.м. (2,0+10,2+8,7).

Зазначені приміщення у сукупності з іншим житлом склали те житло, на яке сім'я ОСОБА_3 формально отримала право на її безоплатну передачу у власність в порядку приватизації. Останнє вбачається з розпорядження органу приватизації № 219242 від 24.01.2012 року, згідно із яким передано у спільну часткову власність ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 кімнати № № 386, 381, 383а, 383в, 384, 385а, 385в по АДРЕСА_1 /а.с.4/

В ході проведеної прокуратурою Приморського району м. Одеси перевірки з'ясовано, що вищезазначене розпорядження суперечить вимогам чинного законодавства, в зв'язку з чим внесено протест /а.с.9/.

Згідно з листом від 21.11.2012 року № 7-2330-08 прокуратури Приморського району м. Одеси, протест прокуратури району задоволено, розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №716 від 09.11.2012 року скасовано підпункти 3.7, 3.8. пункту "б" розділу III розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 986 від 11.11.2011 року "Про взяття на квартирний облік та надання житлової площі громадянам", згідно яких ОСОБА_3, квартиронаймачу квартири № 386, яка складається із двох кімнат, житловою площею 29,7 кв.м., загальною площею 54,4 кв.м., в будинку АДРЕСА_1, надані підсобні приміщення № № 27, 28, 29 площею 20,9 кв.м. (2,0+10,2+8,7) /а.с.10, 11/.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2015 року, визнано протиправним та скасовано розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 19.11.2012 року за № 716 про розгляд протесту заступника прокурора Приморського району м. Одеси від 30.10.2012 року за № 16-18608вих12 на розпорядження голови Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 11.11.2011 року № 986 про прийняття на квартирний облік та надання житлової площі громадянам /а.с.273-274/.

Судом першої інстанції вірно звернуто увагу, що, фактично, приватизація спірних приміщень відбулася на підставі частково скасованого розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 986 від 11.11.2011 року "Про взяття на квартирний облік та надання житлової площі громадянам".

За розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 986 від 11.11.2011 року "Про взяття на квартирний облік та надання житлової площі громадянам" у користування сім'ї ОСОБА_3 передано приміщення загального користування, що, згідно із наданими поповерховими планами, не призначалися для передачі комусь із мешканців гуртожитку у відособлене користування.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02 березня 2004 року № 4-рп/2004, до складу допоміжних приміщень входять підвали, сараї, кладочки, горища, колясочні і т. інш. Вони передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Таким чином, як вірно зазначено судом першої інстанції, приміщення загального користування передані ОСОБА_3 приміщення складали первинно приміщення загального користування, у зв'язку з приватизацією житла - зі приміщення вважаються належними на праві спільної сумісної власності усім власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку, в тому числі у будинку, в якому розташовані спірні приміщення. Жоден з мешканців житлового будинку не вправі претендувати на вказані приміщення загального користування без отримання згоди усіх без винятку власників квартир багатоквартирного житлового будинку, в якому вони розташовані, а рівною мірою ці приміщення не можуть бути розподілені, переобладнані та не може бути змінено їх цілому призначення.

Враховуючи грубе порушення вимог чинного законодавства, розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 986 від 11.11.2011 року не позбавляє мешканців багатоквартирного будинку (в якому розташовані зазначені приміщення) прав на те майно, що їм належить за законом, а рівною мірою цей адміністративний акт не створює жодних правомірних правових наслідків.

Передані сім'ї ОСОБА_3 приміщення створено не тільки в результаті зайняття приміщень загального користування багатоквартирного будинку, а у зв'язку з протиправним переобладнанням та його реконструкцією, суду не надано дозвільних документів на улаштування стін та перестінків, організацію входу до відособлених приміщень через приміщення балкону тощо. З огляду на це суд визнає такі дії самочинними та, відповідно, протиправними, що додатково позбавляє зазначене розпорядження законного та обґрунтованості, а рішенню про його скасуванню, навпаки, - правомірності та обґрунтованості.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що правовим наслідком визнання недійсним і скасування підпунктів 3.7, 3.8. пункту "б" розділу III розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 986 від 11.11.2011 року "Про взяття на квартирний облік та надання житлової площі громадянам" є протиправність й недійсність розпорядження органу приватизації № 219242 від 24.01.2012 року і свідоцтва № 8-23684 від 24.01.2012 року про право власності на житло про передачу у безоплатну власність у житловому блоці секції гуртожитку будинку № 3, кімнат № № 386, 381, 383а, 383в, 384, 385а, 385в по вулиці Піонерській м. Одеси, оскільки у відповідачів відсутнє законне право користування спірними приміщеннями, що виключає можливість їх приватизації.

В результаті незаконної приватизації порушені як житлові права позивача, так і всіх мешканців сімейного гуртожитку, шляхом незаконного позбавлення права їх права користування приміщенням, площа яких враховується під час обрахунку оплати комунальних послуг, як загальна до теперішнього часу.

Крім того, до складу майна, яке приватизували відповідачі, входили допоміжні приміщення, правом користування яких мають усі мешканці гуртожитку та які не підлягають приватизації. Після проведення приватизації спірного майна мешканці гуртожитку, в тому числі позивачка, були позбавлені можливості нормального користування спільними приміщеннями, зокрема вхід до приміщень загального користування був влаштований через балкон, що безперечно утворювало труднощі у їх буденному використовуванні.

Також суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що свідоцтво про право на спадщину за законом від 26.12.2012 року видано на підставі правовстановлюючих документів, що визнаються судом недійсними, що є підставою для визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним.

При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції, протиправний адміністративний акт та виданий на його підставі правовстановлюючий документ не спричинили виникнення у відповідачів ОСОБА_3 правомірно набутого законного права власності, не призвело до припинення прав на спірне приміщення у мешканців усього багатоквартирного будинку, в тому числі й у позивача, а, відповідно, неналежне цим особам право не може бути передано іншим особам, в тому числі в результаті спадкування.

Загальним принципом цивільного права є те, за яким особа може у будь-який спосіб передати іншій особі лише те право, що їй правомірно належить.

Також судом першої інстанції вірно відмовлено в частині вимоги про скасування реєстрації спільної часткової власності на 248/3000 частин спірного нерухомого майна, оскільки на обґрунтування вказаної вимоги позивачем не наведено належних доводів, не надано доказів, зазначені вимоги самостійного правого значення не мають, а є лише обов'язковими діями уповноважених державних органів з виконання цього судового рішення.

Виходячи з викладеного, висновок суду відповідає обставинам справи та узгоджується з нормами матеріального і процесуального права, які ним правильно застосовані.

При цьому, доводи скарги та матеріали справи не дають підстав вважати, що судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені статтями 309 ЦПК України, як підстави для скасування рішення.

Скаржник не надав жодних доказів, які б обґрунтовували та підтверджували ті обставини, на які він посилається в апеляційній скарзі.

Таким чином, приведені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення скаржниками норм права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як видно з матеріалів справи, суд об'єктивно оцінив зібрані по справі докази, дав їм належну правову оцінку і ухвалив обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, колегія суддів, відповідно до ст. 308 ЦПК України, не вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1.ч.1 ст.314 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.М.Гончаренко

Судді В.Д.Коротков

А.А.Калараш