Справа № 604/505/15-ц
Провадження № 6/604/12/15
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2005 року Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сташківа Н.Б.

за участю

секретаря судового засідання Стадніцької З.О.

розглянувши подання державного виконавця ВДВС Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець за погодження начальника відділу державної виконавчої служби Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської області звернувся до суду із поданням, в якому вказує на те, що на виконані у відділі ДВС знаходиться зведене виконавче провадження № 39936997 від 24 вересня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 в користь юридичних осіб та держави коштів у загальній сумі 8626,75 грн, до якого входять виконавчі провадження відкриті на підставі:

- виконавчого листа Тернопільського окружного адміністративного суду № 2а-1970/3443/12 від 16 жовтня 2012 року;

- постанови державної санітарно-епідеміологічної служби України № 22 від 02 квітня 2012 року;

- Постанови РВ УМВС України в Підволочиському районі № 089801 від 13 вересня 2011 року;

- постанови ВДАІ в Підволочиському районі № 159622 від 06 грудня 2012 року;

вимоги про сплату боргу Збаразької ОДПІ Підволочиського відділення № Ф-2018-19 від 05 лютого 2014 року;

- вимоги про сплату боргу Управління Пенсійного Фонду України в під волочиському районі № Ф255-у від 05 березня 2013 року;

- виконавчого листа Тернопільського окружного адміністративного суду № 819/479/13-а від 12 березня 2013 року;

- виконавчого листа Тернопільського окружного адміністративного суду № 2а-1970 від 02 липня 2012 року.

Копії постанов про відкриття виконавчого провадження надсилались боржнику із зазначенням добровільного терміну для сплати боргу, однак на даний час вище зазначені рішення суду не виконано. 19 серпня 2013року, 23 вересня 2013 року, 30 вересня 2013 року та 03 березня 2014 року боржнику надіслано рекомендованим листом виклик з вимогою зявитись у відділ ДВС, проте остання не звязалась, жодних відомостей від неї не надходило. ОСОБА_1 є власником автомобіля, тобто майна, на яке можна звернути стягнення для повного погашення заборгованості, яке протягом тривалого часу не виявлено. Згідно відповіді Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області ОСОБА_1 документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон,та має можливість безперешкодно виїхати за межі України та ухилитися від виконання рішень, що перебувають у відділі ДВС на виконані. Враховуючи те, що протягом тривалого перебування виконавчих документів у ВДВС на виконанні боржником не здійснено жодних часткових виплат, боржник неодноразово не зявлявся за викликами державного виконавця, що свідчить про ухилення від виконання зобовязань, та з метою забезпечення повного та неухильного дотримання принципу законності та верховенства права просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_1, жительку с. Колодіївка Підволочиського району.

В судове засідання державний виконавець не зявився, однак надав заяву про розгляд справи у його відсутності, усі доводи викладені у поданні підтримує в повному обсязі.

Розглянувши подання, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що в задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 слід відмовити з наступних підстав:

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 2 протоколу № 4 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зазначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті, встановлюються законом.

Згідно п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадку, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань; громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті, і до таких обставин віднесено, зокрема, наявність в особи невиконаних зобов'язань, покладених на неї судовим рішенням.

Частиною 1 ст. 377-1 ЦПК України передбачено право державного виконавця на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Стаття 32 Закону України «Про виконавче провадження» закріплює заходи примусового виконання рішень.

Відповідно до підпункту «г» п. 11.1.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, подання державного виконавця, зокрема, має містити підтвердження факту ухилення боржника від виконання зобовязань.

Отже, з погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобовязань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», позначає з обєктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обовязків. У звязку з цим і здійснюється примусове виконання. Особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст .10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання».

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Факт ухилення ОСОБА_1 від виконання судових рішень, а саме неявки на виклики державного виконавця для надання пояснень з приводу невиконання судового рішення, при розгляді подання, підтвердження не знайшов, оскільки докази вручення цих викликів боржнику в матеріалах виконавчого провадження відсутні, натомість наявна лише квитанція про відправлення листа, датована 13 серпня 2013 року, однак цей факт не може слугувати підставою ухилення від виконання зобовязання. Як єдиний доказом щодо ухилення боржника від виконання покладених на нього обовязків в процесі виконання рішення суду представником ДВС долучено до матеріалів справи акт державного виконавця від 28 квітня 2015 року, згідно якого при виїзді по місцю проживання боржника остання перешкоджала виконанню рішення та проведенню виконавчих дій шляхом не впускання у будинок, стверджуючи про відсутність у неї ключів від дверей; біля будинку майна, на яке можна звернути стягнення не виявлено.

Також судом встановлено, що згідно інформації Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області, ОСОБА_1 документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон, виданим 26 липня 2001 року, тобто на дату розгляду подання закінчився строк дії паспорта, встановлений терміном 10 років згідно Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 2014 року № 152, а отже паспорт є недійсним. Будь-яких відомостей щодо обміну паспорта гр. ОСОБА_1 суду не предявлено, жодних доказів на підтвердження того факту, що остання має намір виїхати за межі України і що саме обмеження її у виїзді за кордон яким-небудь чином вплине на виконання судового рішення і буде сприяти погашенню нею грошових коштів - в поданні не зазначено.

За таких обставин, подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Підволочиського районного управління юстиції є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. ст. 3, 377-1 ЦПК України, ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду та в'їзд в Україну громадян України", ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання державного виконавця ВДВС Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1, жительки с. Колодіївка Підволочиського району відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення або протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Головуючий суддя