Справа № 2/1909/11 Головуючий у І інстанції Корнієнко С.В.
Провадження № 22-ц/780/3167/15 Доповідач у 2 інстанції Іванова І. В.
Категорія 47 11.08.2015
УХВАЛА

Іменем України

11 серпня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.

суддів - Сліпченка О.І., Сержанюка А.С.

при секретарі - Петленко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2015 року про відмову у задоволенні подання державного виконавця щодо визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року заступник начальника відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції в Київській області звернувся до суду з поданням про визначення із квартири АДРЕСА_1, 1/2 частини, як частки у спільному сумісному майні подружжя.

Посилався на те, що на виконанні відділу знаходиться виконавчий лист Васильківського міськрайонного суду Київської області № 2/1900 від 24 жовтня 2011 року про стягнення з боржника ОСОБА_3 на користь стягувача ОСОБА_2 суми боргу в розмірі 67 790 грн. Проте, боржником рішення суду не виконується, під час перевірки його майнового стану, майна, яке б належало йому на праві приватної власності, не виявлено, тому з урахуванням того, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 04.08.2014 року було встановлено що набута за час шлюбу квартира АДРЕСА_1, право власності на яку зареєстровано на ОСОБА_4 є спільним сумісним майном подружжя, просив визначити 1/2 частину спірної квартири, яка належить колишній дружині боржника ОСОБА_4, як частку у спільному сумісному майні подружжя.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21.04.2015 року в задоволенні подання відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду стягувач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, просить ухвалу скасувати і постановити нову ухвалу, якою визначити, що 1/2 частина спірної квартири належить боржнику ОСОБА_3 на праві приватної власності, як частка у спільному сумісному майні подружжя.

Посилається на те, що зазначені судом підстави для відмови у задоволенні подання є помилковими, на даному етапі виконавчого провадження у державної виконавчої служби відсутні правові підстави для звернення до органів опіки та піклування для отримання відповідного дозволу, оскільки визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами не є правочином. А відмова у задоволенні подання є перешкодою для виконання рішення суду про стягнення боргу на її користь.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 307, п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Із матеріалів справи вбачається, що у провадженні ВДВС Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області на виконанні знаходиться виконавчий лист від 24.10.2011 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу у сумі 67790 грн.

Із справи також вбачається що рішенням Васильківського міськрайонного суду від 11 квітня 2003 року шлюб між божником ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано.

Свідоцтво про розірвання шлюбу ОСОБА_4 отримала 11.11.2011 року.

Спірна квартира була придбана ОСОБА_4 на своє ім'я 17 травня 2005 року.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 04 серпня 2014 року в позові ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи: відділ державної виконавчої служби Васильківського МРУЮ, ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 та звільнення з-під арешту.

При цьому, колишнє подружжя Якименко заперечують той факт, що спірна квартира є їх спільним сумісним майном, посилаючись на те, що квартира придбана за особисті кошти ОСОБА_4, про що її колишній чоловік ОСОБА_3 надав до суду нотаріальну завірену заяву про те, що він не має відношення до грошей за які купила квартиру його колишня дружина, тому квартира не є їх спільною сумісною власністю (а.с.64).

Відмовляючи у задоволенні подання державного виконавця, суд виходив з того, що заявником не надано згоди служби у справах дітей за місцем знаходження спірного майна, що буде порушувати права неповнолітньої дитини.

Проте, на думку колегії суддів визначені судом першої інстанції підстави для відмови у задоволенні подання є помилковими, оскільки суд дійшов їх без врахування відповідних норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Васильківського районного суду Київської області від 20 вересня 2011 року з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_2 67790 грн. боргу за договором позики (т. 2, а.с. 17).

На виконання цього рішення суду 23 липня 2012 року державним виконавцем накладено арешт на все майно боржника, у тому числі і на спірну квартиру.

Згідно з ч. 1 ст. 73 СК України та ч. 6 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" за зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. У випадках, коли частка боржника в натурі не виділена, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця. Порядок визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, встановлено ст. 379 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст.31 КпШС України, за зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може бути звернено лише на його роздільне майно і на частку в спільній сумісній власності подружжя, яка належала б йому при поділі цього майна.

Колегією суддів встановлено, що питання якою є частка у майні кожного з колишнього подружжя апеляційним судом під час ухвалення рішення апеляційного суду Київської області від 04 серпня 2014 року не досліджувалось та не вирішувалось.

Отже, питання щодо належності якою є частина у спільному майні подружжя є спірним, а тому визначення його частки може бути вирішено тільки в порядку позовного провадження за відповідним позовом когось із сторін.

Саме при розгляді такої справи, суд може застосовувати наведені вище норми матеріального права, застосовувати судову практику, давати оцінку таким фактичним обставинам, які стосуються питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, адже поняття "володіння" передбачає участь особи у фактичному управлінні майном. А в даному випадку не встановлено, чи причетний ОСОБА_3 до володіння 1/2 частини спірної квартири. Тобто, на думку колегії суддів, в даному випадку не підлягає застосуванню ст.379 ЦПК України.

Також колегія суддів звертає увагу на таке:

За змістом рішення Васильківського районного суду Київської області від 20 вересня 2011 року підставою для стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 67790 грн. заборгованості за договором позики стала його розписка від 03.06.2011року (а.с.9).

При цьому не можливо вважати достовірним наявність у боржника ОСОБА_3 спільного з ОСОБА_4 боргового зобов'язання перед ОСОБА_2 за рішенням суду від 20.09.2011 року. Адже ОСОБА_4 не була притягнута в якості відповідача у вказаній справі про стягнення боргу. У самій розписці ОСОБА_3 не вказав про те, що борг є спільним. Також про це не йдеться і в зазначеному вище рішенні суду.

Таким чином, за встановлених під час апеляційного розгляду справи обставин, судова колегія дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з одночасним постановленням нової ухвали про відмову в задоволення подання.

Керуючись ст.ст.307,312-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2015 року скасувати і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :