Справа № 223/591/15-ц
Провадження № 2/223/237/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 року місто Вугледар

Вугледарський міський суд Донецької області в складі:

судді Луньової О.Г.

секретар Швиденко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Південнодонбаська № 3 імені М.С. Сургая» про стягнення заборгованості по заробітній платі,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Південнодонбаська № 3 імені М.С. Сургая» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він з 13.10.2008 року працює на Відокремленому підрозділі «Шахта «Південнодонбаська №3 ім. М.С. Сургая» Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» по теперішній час. Позивачу нарахована, але не сплачена заробітна плата за жовтень 2014 року, у сумі 4612,15 грн. та за грудень 2014 року в сумі 4033,55 грн., а всього - 8645,70 грн. В добровільному порядку відповідач заборгованість не виплачує, на неодноразові звернення з даного питання не реагує. Невиплатою заробітної плати позивачу завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 1500 грн. Моральна шкода позивача виразилась у порушенні трудових прав, зокрема права на своєчасний розрахунок, перенесенні моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, які вимагали від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, а тому позивач у відповідності з ст. 237-1 КЗПП України має право на відшкодування відповідачем моральної шкоди. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 8645,70 грн., зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити на його користь компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати, стягнути з відповідача моральну шкоду за невиплачену заробітну плату в розмірі 1500 грн.

Позивач в судове засідання не з'явився. До початку судового засідання надав суду письмову заяву, в якій зменшив свої позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити на його користь компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати, а також розглянути справу без його участі. Інші позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнав у повному обсязі. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи та письмові заяви сторін, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Сторонами визнано та не оспорюється, що позивач працює на підприємстві відповідача, відповідач заборгував позивачу нараховану, але не виплачену заробітну плату за жовтень 2014 року в сумі 4612,15 грн. та за грудень 2014 року в сумі 4033,55 грн.

Згідно ч. 4 та 7 ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Частиною першою ст. 21 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно ч. 5 ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Частиною шостою ст. 24 Закону України «Про оплату праці» зазначено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Як вбачається із матеріалів справи спору про розмір нарахованих сум не було і не має крім розміру моральної шкоди.

Відповідно до наданих розрахунків відповідача заборгованість складає 8645,70 грн. (а. с. 7).

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 3-5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як вбачається з позовної заяви, позивач не обґрунтував належним чином моральну шкоду в сумі 1500 грн., в той же час, моральна шкода від несвоєчасної виплати заробітної плати потягла для нього негативні наслідки, призвели до моральних страждань і переживань та необхідності додаткових зусиль для організації свого життя. Суд визнає, що порушення його законних та конституційних прав призвели до моральних страждань і змусили до додаткових зусиль для організації свого життя, і тому приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди і стягнення з відповідача 500 грн., що буде еквівалентним завданим моральним стражданням.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи; розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", беручи до уваги, що датою звернення до суду з позовною заявою є 06.08.2015 року, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст. 43 Конституції України, ст. 23 ЦК України, ст. 94, 97, 115, 237-1 КЗпП України, ст. 21, 24 Закону України «Про оплату праці», ст. 208, 209, 212-215, 217 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Південнодонбаська № 3 імені М.С. Сургая» задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Південнодонбаська № 3 імені М.С. Сургая» на користь ОСОБА_1 суму невиплаченої заробітної плати в розмірі 8645 (вісім тисяч шістсот сорок п'ять) гривень 70 копійок.

Стягнути з Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Південнодонбаська № 3 імені М.С. Сургая» на користь ОСОБА_1 в порядку відшкодування моральної шкоди 500 (п'ятсот) гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Південнодонбаська № 3 імені М.С. Сургая» на користь держави судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційної інстанції через Вугледарський міський суд Донецької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Вугледарського

міського суду Донецької області О.Г. Луньова