АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 667/9208/14-ц
Справа №22-ц/791/842/2015 Головуючий в І інстанції: Черниш О.Л.
Категорія 24 Доповідач: Борко А.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року травня місяця 21 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:

Головуючого: Борка А.Л.

Суддів: Бездрабко В.О.

Приходько Л.А.

при секретарі: Сидоренко І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 29 січня 2015 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль»звернулось до суду із позовом у якому просив стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води з листопада 1998 року по вересень 2014 року у розмірі - 11134,40 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн., зазначаючи, що відповідачі мають заборгованість, яку не сплачують та не визнають.

Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 29 січня 2015 року позов публічного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2на користь публічного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" , заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 29.10.2011 року по 09 листопада 2012 року у розмірі 1 668 (одна тисяча шістсот шістдесят вісім) гривень 73 копійки та судові витрати у розмірі 121 (сто двадцять одна) гривня 80 копійок. Стягнуто із ОСОБА_3на користь публічного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 09 листопада 2012 року по 01.09.2014 року у розмірі 2 930 (дві тисячі дев'ятсот тридцять) гривень 03 копійки та судові витрати у розмірі 121 (сто двадцять одна) гривня 80 копійок. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволені позовних вимог.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 27.02.2006 року, виданого Херсонською міською радою, до 09.11.2012 року був власником АДРЕСА_1, а відповідно був користувачем послуг ПАТ "Херсонська ТЕЦ" з централізованого опалення, постачання гарячої води.

ПАТ "Херсонську теплоцентраль" на підставі рішення Херсонської міської ради №628 від 20.10.2009 року визначено виконавцем комунальних послуг із централізованого опалення та гарячого водопостачання, які надаються мешканцям житлових будинків мікрорайонів "І,ІІІ,ІV Таврійський", де знаходиться будинок відповідачів. ПАТ "Херсонську теплоцентраль" надає до будинку зазначені послуги, що підтверджується актами підключення житлових будинків до теплових мереж, відомостями - звітами про витати теплоенергії у будинках №№140-142 (а.с.65-123).

У багатоквартирному будинку, в якому знаходиться квартира відповідача, встановлено засіб обліку теплової енергії.

Порядок обліку та оплати послуг за наявності лічильника визначено правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року (пункти 9-14). Вказані правила визначають порядок оплати послуг з централізованого опалення, як в разі встановлення будинкових засобів обліку, так і квартирних.

Як вірно встановлено судом першої інстанції,у будинку відповідача не передбачено квартирних засобів обліку теплової енергії, а тому укладання договору про надання послуг з централізованого опалення у кожну квартиру не є обов'язковим, оскільки об'єктом постачання тепла є будинок, а не квартира. Поставлене до будинку тепло розподіляється по внутрішньо будинковим мережам до кожної квартири.

Як вбачається з матеріалів справи,будинок належить житлово-будівельному кооперативу №122, і на підставі списків членів кооперативу, позивачем було відкриті особисті рахунки споживачів послуг (а.с.64).

Оскільки встановлений тільки будинковий засіб обліку,то оплата послуг здійснюється відповідно до п.12 Правил - згідно з показами прибору обліку пропорційно опалювальній площі (об'єму) квартири.

Таким чином, плата всім власникам (мешканцям) квартир будинку за спожиту теплову енергію нараховувалася і з урахуванням площі квартири № 16.

На думку колегії суддів,питання відключення від мереж централізованого опалення регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, в яких з метою захисту прав усіх мешканців багатоквартирних будинків передбачено відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води не окремих квартир багатоквартирного будинку з ініціативи їх власників або наймачів, а відключення цілих багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів. Відповідно до п. 25 зазначених Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку,,що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Таким чином,колегія суддів вважає, що відключення квартири ОСОБА_2 від опалення та постачання гарячої води відбулось з порушенням діючого станом на серпень 1998 року порядку, оскільки фактично відключення відбулось без участі організації,яка поставляла тепло та гарячу воду в квартиру ОСОБА_2,а за участю тільки ОСОБА_2 та власників двох суміжних квартир.(а.с.173) Крім того, після самовільного відключення квартири,ОСОБА_2 не повідомив теплопостачальну компанію про проведені роботи по відключенню квартири та не надав зазначених доказів такого повідомлення в адресу суду. Крім того, ОСОБА_2 після прийняття у 2005 році постанови КМУ № 630 не проведено дій по урегулюванню самовільного відключення належної йому квартири від теплопостачання.

Як вірно зазначено судом першої інстанції,самовільне відключення квартири від централізованого опалення не звільняє від обов'язку сплачувати вартість централізованого опалення, оскільки відключення має проводитися в установленому порядку, при цьому відповідно до п.п.28 Правил повинні погоджуватися платежі з опалення місць загального користування та інші питання.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача до ОСОБА_2 про стягнення послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання є обґрунтованими, проте підлягають задоволенню тільки в межах строку позовної давності, а саме: за період з 29.10.2011 року по 09.11.2012 року, оскільки 09.11.2012 року ОСОБА_2 подарував належну йому квартиру.

Як вбачається з матеріалів справи,відповідач надав суду першої інстанції заяву про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ст.261 ЦК України початок перебігу позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 не здійснював жодного платежу за послуги централізованого опалення та гаряче водопостачання, тоді як згідно наданого позивачем розрахунку нарахування плати позивачем здійснювалися щомісячно (в опалювальний сезон), починаючи з листопада 1998 року.

Оскільки відповідач не вносив жодного платежу, то позивач достеменно знав про порушення свого права на отримання плати за надані послуги з грудня 1998 року ( а.с.8,9).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду із позовною заявою 29.10.2014 року, у зв'язку із чим, на думку колегії суддів вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню виключно за період з 29.10.2011 по 09.11.2012 року (09.11.2012 року відповідач подарував квартиру) у розмірі-1 668,73 грн. Вказана сума є платою за послуги з централізованого постачання, оскільки згідно наданого розрахунку у зазначений період нарахування за постачання гарячої води не здійснювалися.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що решта вимог задоволенню не підлягає через пропуск строку позовної давності.

Як вірно встановлено судом першої інстанції,відповідач ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 09 листопада 2012 року.

Таким чином, з підстав,зазначених у мотивувальній частині, заборгованість за послуги з централізованого опалення підлягає стягненню з нього з часу, коли він став власником, а саме з 09.11.2012 року, а не за весь листопад 2012 року, як заявлено позивачем - у розмірі 2930,03 грн. - по вересень 2014 року.

Колегія суддів вважає,що відповідно до ст.88 ЦПК України судом першої інстанції з відповідачів на користь позивача обґрунтовано стягнуто судові витрати, які складаються із розміру сплаченого судового збору - 243,60 грн. Судові витрати з відповідачів підлягають стягненню в рівних частках, оскільки розмір судового збору є мінімальний, і відповідно не повинен розподілятися пропорційно задоволеним вимогам.

Таким чином, суд першої інстанції з достатньою повнотою з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази, та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги, щодо невідповідності висновків суду обставинам справи, до уваги не приймаються як такі, що не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами і такі, що висновки суду не спростовують, а тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст.88,303,307,308 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 29 січня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 20 днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді