Дата документу 07.09.2015
ЄУ № 430/138/14-ц
Провадження №2/420/1390/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
07 вересня 2015 року Новопсковський районний суд Луганської області
у складі головуючого судді Стеценко О.С.
при секретарі Рожковій Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Новопсков цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про вилучення предмету застави та звернення стягнення на майно, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2,
Позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі позивач) звернувся до Станично-Луганського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач), в якому просить:
- звернути стягнення на предмет застави: автомобіль Опель, модель Астра, рік випуску 2007, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі Y6D0TGF697X011957, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності відповідачу, шляхом продажу вказаного автомобіля позивачем з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, а також наданням відповідачу всіх повноважень необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України.
Відповідачем до Станично-Луганського районного суду Луганської області було надано заперечення на позов, згідно якого відповідач зазначив, що предмет застави втрачено, тому застава має припинитись та просить відмовити в задоволенні позову.
На виконання вимог Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» № 1632-VII від 12.08.2014 та розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 дана цивільна справа була передана до розгляду зі Станично-Луганського районного суду Луганської області до Новопсковського районного суду Луганської області. Ухвалою Новопсковського районного суду від 20.07.2015 справу прийнято до провадження суду відкрито провадження та призначено до судового розгляду.
Дана справа розглядається судом спочатку.
В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на заявлених вимогах наполягає, у разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, заяв про розгляд справи без його участі суду не надавав.
За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за таких підстав.
Згідно з п. 6.5 Договору позичальник зобовязується погашати заборгованість по кредитному ліміту, процентам та за його використання, по перевитратам платіжного ліміта, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених даним Договором, Правилами користування платіжними картами та Тарифами банку.
За умовами п. 6 Додаткової угоди предметом застави за цим договором є автомобіль, Опель, модель Астра, рік випуску 2007, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі Y6D0TGF697X011957, реєстраційний номер НОМЕР_1.
Пунктом 17.2 Додаткової угоди передбачено, що клієнт зобовязується сплачувати відсотки за використання кредитного ліміту згідно з п.п. 1.1, 16.1, 16.2, 16.3, 22, 23 даної угоди. Повну сплату відсотків за користування кредитним лімітом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредитного ліміту.
Відповідно до п. 17.3 Додаткової угоди клієнт зобовязується сплатити банку винагороду та комісії згідно п.п. 1.1, 28, 31,39 даної угоди.
Пунктом 32 Додаткової угоди передбачено, що при порушенні клієнтом будь-якого із зобовязань, передбачених п.п. 17.2, 17.3 угоди банк має право нараховувати, а клієнт зобовязується сплатити банку пеню у розмірі 0,1 % від суми поточної заборгованості по кредитному ліміту, але не менше 30 грн. за кожен факт прострочки. Сплата пені здійснюється в грн.
Згідно п. 10.3 Додаткової угоди на підставах передбачених діючим законодавством на предмет застави може бути звернено стягнення.
Відповідно до п. 10.4 Додаткової угоди предмет застави не знаходиться в спільній власності, не являється частиною, паєм в уставному фонді інших підприємств, не є часткою в спільному майні за договором про спільну діяльність.
Умовами п. 35 Додаткової угоди передбачено, що звернення стягнення на предмет застави у випадках, передбачених п.п. 1.16., 16.17, 16.18, 16.19 угоди, здійснюється згідно діючого законодавства України и даної угоди. Якщо банк внаслідок порушень клієнтом умов даної угоди отримає право на звернення стягнення на предмет застави, він може використати таке право в разі: затримки сплати частини кредитного ліміту та/ або відсотків, не менше ніж на один календарний місяць, перевищення суми заборгованості над сумою кредитного ліміту більш ніж на 10 %; несплата клієнтом більше однієї виплати, котра перевищує 5 % суми кредитного ліміту, іншого вагомого порушення умов договору.
Позивачем було направлено відповідачу повідомлення № 30.1.0.0/2-0WS від 19.12.2013, в якому позивач просив відповідача погасити заборгованість за кредитним договором та повідомив про можливість звернення стягнення на заставлене майно.
Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно зі ст.546 ЦК України одним із видів забезпечення виконання зобовязання є неустойка.
Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Згідно положень ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про заставу» заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо.
Згідно ст.4 вказаного Закону предметом застави може бути майно, яке відповідно до законодавства України може бути відчужено заставодавцем та на яке може бути звернено стягнення.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч.1 ст. 20 Закону України «Про заставу»). Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом, або договором застави (ч.6 ст. 20 Закону України «Про заставу»).
Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Заставодержателем договору купівлі-продажу Предмету застави від імені Заставодавця.
В порядку ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду.
Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач доказів на підтвердження своїх заперечень суду не надав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі відповідно до ст.ст. 526, 530, 549, 610-612, 614, 1054 ЦК України, згідно яких відповідач, що прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу позивача (кредитодавця) зобовязаний повернути кредит, сплатити відсотки, комісію за користування кредитом та неустойку.
Суд дійшов висновку, що оскільки відповідачем порушено виконання зобов'язання за кредитним договором, то позивачеві через його невиконання спричиняються матеріальні збитки, то підстав для відмови у зверненні стягнення на предмет застави у суду не має.
Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета застави шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 223-233 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про вилучення предмету застави та звернення стягнення на майно задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1, ід.н. НОМЕР_2, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк, код ЄДРПОУ - 14360570, 3654 грн. в рахунок понесених судових витрат.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу не пізніше трьох днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Новопсковський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя:
ОСОБА_3