Справа № 410/3540/12
Провадження № 2/175/668/15
Справа №410/3540/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2015 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Борисова С.А.

при секретарі - Єльшиній А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Ювілейне цивільну справу за уточненою позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Садове товариство «Самарський розлив» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

В с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Садове товариство «Самарський розлив» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2014 року, що залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2014 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Садове товариство «Самарський розлив» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, - задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_2, що зареєстрований у АДРЕСА_1, усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 земельною ділянкою НОМЕР_1,що знаходиться у садовому товаристві «Самарський розлив» Олександрівської сільської ради Дніпропетровського району/області, шляхом звільнення частини земельної ділянки НОМЕР_1 розміром 12 кв.м. та демонтування на ній огорожі на бетонному фундаменті шириною 0,34 м., з боку земельної ділянки НОМЕР_1,що належить ОСОБА_1. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 березня 2015 року Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2014 року - скасовано, а справу направлено на новий розгляд.

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд зобов'язати ОСОБА_2 звільнити від встановленої огорожі на бетонному фундаменті шириною 0,34 м. шляхом її демонтажу яка була ним незаконно встановлена на частині земельної ділянки НОМЕР_1 Садового товариства «Самарський розлив»; зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоду в користуванні їй, ОСОБА_1 частиною земельної ділянки НОМЕР_1 Садового товариства «Самарський розлив» самозахоплення якої він здійснив, площею 12 кв.м.; визнати недійсним Державний акт за НОМЕР_2 ДПДН на право приватної власності на земельну ділянку розміром 0,0547 га, виданий на її ім'я від 29 жовтня 1997 року Олександрівської сільською радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області; визнати недійсним рішення ХУІ сесії ХХІ скликання Олександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, на основі якого був наданий вказаний вище Державний акт; визнати недійсним Державний акт НОМЕР_3 на право приватної власності на земельну ділянку розміром 0,069 га, виданий на ім'я ОСОБА_2 27 жовтня 1995 року Олександрівською сільською радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області; визнати недійсним рішення Олександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 29 жовтня 1995 року, на підставі якого був виданий державний акт ОСОБА_2; встановити межі між приватною власністю присадовими ділянками НОМЕР_1 та НОМЕР_4 в садовому товаристві «Самарський розлив»; стягнути з ОСОБА_2 на її користь: 214 грн. 60 коп. судового збору; 2 350 грн. 08 коп. - витрати за проведення земельної експертизи; 2100 грн. - витрати на проведення топографічної зйомки; 243 грн. 60 коп. - судовий збір; 1 % податку - 125 грн.; 1000 грн. - юридична допомога; розмір матеріальних витрат не отриманого врожаю - 1500 грн.; 5 000 грн. - моральної шкоди.

Представник відповідача у судовому засіданні просила суд у задоволенні позову відмовити у зв'язку з його необґрунтованістю.

Представник третьої особи Садове товариство «Самарський розлив» у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причину неявки у судове засідання суду не повідомив.

Суд, вислухавши у судовому засіданні думку сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, дійшов до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю НОМЕР_2 від 29 жовтня 1997 року належить земельна ділянка НОМЕР_1 площею 0,0547 га в СТ «Самарський розлив», розташована на території Олександрівської сільської гади Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

Суміжна земельна ділянка НОМЕР_4 перебуває у власності ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на землю НОМЕР_3 від 27 жовтня 1995 року.

У лютому 2009 року ОСОБА_2 на межі ділянок НОМЕР_1 та № НОМЕР_4 впродовж 36 м демонтував існуючу огорожу та звів на її місці цегляний паркан з фундаментом висотою 2,5 м.

Згідно з висновком судової земельно-технічної експертизи від 15 жовтня 2013 року № 1630-13 фактична площа земельної ділянки НОМЕР_4, яка належить ОСОБА_2 та розташована в СТ «Самарський розлив» у с. Олександрівка Дніпропетровського району, згідно з проведеними геодезичними вимірами становить 597 кв. м та має розміри на плані: від т. 1 до т. 2 (ширина зі сторони дороги) - 2,23 м; від т. 2 до т. 3 (ширина зі сторони дороги) - 14,94 м; від т. 3 до т. 4 (довжина зі сторони ділянки НОМЕР_1) - 4,99 м; від т. 4 до т. 5 (довжина зі сторони ділянки НОМЕР_1) - 2,45 м; від т. 5 до т. 7 (довжина зі сторони ділянки НОМЕР_1) - 29,44 м; від т. 7 до т. 8 (ширина зі сторони ділянки НОМЕР_8) - 14,61 м; від т. 8 до т. 1 (довжина зі сторони дороги) - 37,36 м. Фактична площа земельної ділянки НОМЕР_1, яка належить ОСОБА_1 та розташована в СТ «Самарський розлив» в с. Олександрівка Дніпропетровського району, згідно з проведеними геодезичними вимірами становить 543 кв. м та має розміри на плані: від т. 3 до т. 9 (ширина зі сторони дороги) - 16,67 м; від т. 9 до т. 10 (довжина зі сторони ділянок № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6) - 17,16 м; від т. 10 до т. 11 (довжина зі сторони ділянки № НОМЕР_6) - 18,33 м; від т. 11 до т. 7 (ширина зі сторони ділянки № НОМЕР_7) - 13,9 м; від т. 7 до т. 5 (довжина зі сторони ділянки № НОМЕР_4) - 29,44 м; від т. 5 до т. 4 (довжина зі сторони ділянки № НОМЕР_4) - 2,45 м; від т. 4 до т. З (довжина зі сторони ділянки № НОМЕР_4) - 4,99 м.

Відповідно до геодезичних замірів площі фактичного користування земельних ділянок НОМЕР_1 та НОМЕР_4 в СТ «Самарський розлив» у с. Олександрівка Дніпропетровського району не відповідають площам, зазначеним в державних актах на дані земельні ділянки. Площа земельної ділянки НОМЕР_1, яка належить на праві власності ОСОБА_1, на 4 кв. м менша площі земельної ділянки, зазначеної в державному акті на дану земельну ділянку, а площа земельної ділянки № НОМЕР_4, яка належить на праві власності ОСОБА_2, на 12 кв. м менша площі, зазнаної в державному акті на дану земельну ділянку.

Згідно з кадастровою зйомкою межі фактичного користування земельною ділянкою НОМЕР_4 не відповідають межам, визначеним в державному акті, кадастровий НОМЕР_9, а саме: власник земельної ділянки НОМЕР_4 ОСОБА_2 займає земельну ділянку зі сторони земельної ділянки НОМЕР_1 площею 12 кв. м, яка йому згідно з проведеними геодезичними вимірами не належить. На даній ділянці встановлений паркан з фундаментом шириною 0,34 м; зі сторони дороги по всій довжині земельної ділянки № НОМЕР_4 власник земельною ділянки не користується належною йому на праві приватної власності ділянкою площею 24 кв. м та по даній ділянці проходить водопровідна мережа.

Статтею 153 ЗК України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з ст. ст. 143, 146, 149 ЗК України вилучення (викуп) та припинення права користування або права власності на земельну ділянку чи її частину за відсутності на це згоди землекористувача або власника може здійснюватись виключно в судовому порядку.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 2 ст. 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 212 ЗК України зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду (ч. 3 ст. 212 ЗК України).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ст. 61 ЦПК України).

Відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи від 15 жовтня 2013 року №1630-13, площа земельної ділянки НОМЕР_1, яка належить на праві власності ОСОБА_1, на 4 кв. м менша площі земельної ділянки, зазначеної в державному акті на дану земельну ділянку.

Так, для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі (ст. 143 ЦПК України).

Сторонами не було заявлено клопотання про призначення експертизи з метою підтвердження та встановлення того, який розмір земельної ділянки, належної позивачу, перебуває у користуванні відповідача, що позбавляє суд можливості прийняти об'єктивне рішення по справі.

Також, суду не надано належних доказів та не наведено належного правового обґрунтування позову у частині визнати недійсним Державних актів виданих на її ім'я та ім'я відповідача та скасуванні рішень Олександрівської сільської ради на підставі яких були надані вказані державні акти, встановлення меж між приватною власністю присадовими ділянками НОМЕР_1 та НОМЕР_4 в садовому товаристві «Самарський розлив»; стягнення з ОСОБА_2 на її користь 1 % податку, розміру матеріальних витрат не отриманого врожаю, та моральної шкоди, що є підставою для відмови у задоволенні позову у цій частині.

Додатково, суд враховує той факт, що у квітні 2005 року позивачка ОСОБА_1 зверталася до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи - садове товариства «Самарський розлив», Олександрівська сільська рада Дніпропетровського району Дніпропетровської області про визнання недійсним Державного акту за НОМЕР_2 ДПДН на право приватної власності на земельну ділянку розміром 0,0547 га, виданий на її ім'я від 29 жовтня 1997 року Олександрівської сільською радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області; визнання недійсним рішення ХУІ сесії ХХІ скликання Олександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, на підставі якого був наданий вказаний вище Державний акт; визнання недійсним Державного акту НОМЕР_3 на право приватної власності на земельну ділянку розміром 0,069 га, виданого на ім'я ОСОБА_2 27 жовтня 1995 року Олександрівською сільською радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області; визнання недійсним рішення Олександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 29 жовтня 1995 року, на підставі якого був виданий державний акт ОСОБА_2; встановлення меж між приватною власністю присадовими ділянками НОМЕР_1 та НОМЕР_4 в садовому товаристві «Самарський розлив». Провадження по даній справи закрито у зв'язку з відмовою позивачки від позову, та їм роз'яснені положення ст. 206 ЦПК України.

До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать зокрема витрати на правову допомогу; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз (ст. 79 ЦПК України).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі, то судові витрати відносяться за рахунок позивачки.

На підстави в вищевикладеного, та керуючись ст. ст. 7, 10, 11, 27, 31, 57, 60, 61, 79, 88, 130, 143, 173, 174, 130, 212, 213, 215, 223 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 391 ЦК України, ст. ст. 143, 146, 149, 152, 153, 212 ЗК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Садове товариство «Самарський розлив» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.А. Борисов