Справа № 585/513/15-ц
Номер провадження 2/585/316/150
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючої - судді Очиргораєвої О.М.,

при секретарі - Рибіній Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Роменської районної державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_2, про визнання незаконним та скасування розпорядження, -

В И Р І Ш И В:

23 лютого 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, вимоги якого мотивує тим, що ОСОБА_2 згідно з розпорядженням голови Роменської районної державної адміністрації № 126 ОД "Про дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці ОСОБА_2 для індивідуального дачного будівництва за межами населеного пункту на території Плавинищенської сільської ради" від 30.04.2014 року було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0, 10 га (контур 518) для індивідуального дачного будівництва із земель державної власності, що знаходиться за межами населеного пункту на території Плавинищенської сільської ради Роменського району. Позивач вважає, що вказане розпорядження суперечить вимогам закону, оскільки зазначена спірна земельна ділянка була вже раніше надана йому у безстрокове користування для будівництва індивідуального житлового будинку та господарських будівель на підставі рішення Виконкому Роменської міської ради народних депутатів № 163 від 22.07.1992 року. А 29.07.1992 року на підставі цього рішення між ним та Виконкомом Роменської міської ради народних депутатів було укладено Типовий договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва жилого будинку на праві особистої власності. Після цього з головним архітектором міста було погоджено план забудови земельної ділянки. А у виконкомі Роменської міської ради є зареєстрованим будівельний паспорт на забудову під № 5332. Таким чином, як вважає позивач, він в законному порядку набув права безстрокового користування земельною ділянкою площею 1000 кв. м. по АДРЕСА_1, для будівництва індивідуального житлового будинку та господарських будівель і це його право є порушеним.

21 квітня 2015 року позивач своєю заявою збільшив підстави позову, зазначивши, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 знаходиться в межах населеного пункту і у відповідності до ст. 38 Земельного Кодексу України відноситься до земель житлової та громадської забудови. Тобто вказана земельні ділянка призначена для будівництва на ній житлового будинку. Тому з огляду на ці положення, Рішення виконкому Роменської міської ради народних депутатів № 163 від 22.07.1992 року є чинним, а розпорядження голови Роменської РДА № 126-ОД від 30.04.2014 року порушує вимоги ст. 122 Земельного Кодексу України, оскільки воно визначає цільове призначення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва, що можливе лише за межами населених пунктів. І посилаючись в тому числі і на ці підстави ОСОБА_1 просить задовольнити його позов.

Позивач в судове засідання не з'явився, доручивши представляти свої інтереси представнику за довіреністю ОСОБА_3 Останній в судовому засіданні вимоги позову підтримав в повному обсязі, пояснивши, що право користування ОСОБА_1 спірною земельною ділянкою не скасовано у відповідності зі ст. ст. 49, 118 Земельного Кодексу України. Вилучення земельних ділянок у ОСОБА_1 не відбулося, але незважаючи на це земельна ділянка була передана ОСОБА_2, при цьому з порушенням ст. 122 ЗК України. Спірна земельна ділянка в 1992 року була передана Роменській міській раді. Акт виносу земельної ділянки в натурі не зберігся, але він має бути у відділі архітектури. Державного акту на право власності на земельну ділянку у ОСОБА_1 немає. Типовий договір нотаріально посвідчений не був. Будівництво на відведеній земельній ділянці ОСОБА_1 не розпочинав.

Представник відповідача - Роменської райдержадміністрації Дяченко С.В. в судовому засіданні проти позову заперечував, мотивуючи тим, що місце розташування земельної ділянки, виданої ОСОБА_2 на території Плавинищенської сільської ради. Протокол засідання комісії по розгляду земельних спорів підтвердив інформацію в листі Управління Держземагенства від 19.03.2015 року про те, що земельна ділянка, яка надана ОСОБА_2 знаходиться за межами міста Ромни на території Плавинищенської сільської ради. ОСОБА_1 не зареєстрував своє право користування на спірну земельну ділянку і тому його право не вважається порушеним. Законом України "Про землеустрій" передбачається, що при виділі земельної ділянки повинна бути виготовлена технічна документація, але ОСОБА_1 належних доказів про наявність у нього такої документації не надав. Попередньо ОСОБА_2 зверталася до Плавинищенської сільської ради про виділення їй земельної ділянки і отримала попереднє рішення. В сільській раді вирішувалося питання лише про надання земельної ділянки, а розпорядження на виготовлення проекту - це компетенція РДА. У ОСОБА_1 з документації є тільки план забудови земельної ділянки, але плану відведення земельної ділянки немає. Рішення Плавинищенської сільської ради від 2012 року про виділ ОСОБА_2 земельної ділянки площею 15 га. для будівництва будинку є не зовсім вірним, так як виділена земельна ділянка знаходиться поза межами населеного пункту і може бути виділена лише для індивідуального дачного будівництва. В даному випадку адреса земельної ділянки не позначена, оскільки земельна ділянка має кадастровий номер, а адреса присвоюється лише будинку чи двору. Тобто виділ ОСОБА_2 земельної ділянки юридично правильно відбувся у відповідності до ч. 3 ст. 122 ЗК України і компетентним органом, який має право на це є Роменська районна державна адміністрація, а не виконком Роменської міської ради. Права ОСОБА_1 ніяким чином не були порушені.

Представник третьої особи ОСОБА_5 в суді також заперечував проти задоволення позову, мотивуючи тим, що у позивача не має права користування спірною земельною ділянкою, а тому відповідно і не має права вимоги, оскільки право безстрокового користування у відповідності зі ст.ст. 22, 23 ЗК України 1990 року виникає після встановлення меж і отримання Державного акту. А так як межі спірної земельної ділянки не встановлювалися і ОСОБА_1 Державний акт не отримувався, то і права користування у нього не виникало і Рішення виконкому Роменської міської ради народних депутатів № 163 від 1992 року лише з цієї підстави є незаконним. Постанова Верховної Ради України від 13.03.1992 року, на яку в позові посилається позивач, не поширюється на вказані правовідносини, бо ця постанова діє на ті правовідносини, які вже були виникли на час її прийняття, а Рішення виконкому Роменської міської ради народних депутатів № 163 від 22.07.1992 року було прийняте після прийняття ВРУ постанови. Типовий договір про надання ОСОБА_1 у безстрокове користування земельної ділянки згідно його умов має юридичну силу лише після його нотаріального посвідчення, але такого посвідчення не було. ОСОБА_1 не надав достовірних документальних доказів того, що земельну ділянку, яку він вважає своєю і виділена ОСОБА_2 земельна ділянка, це одна і та ж сама ділянка. За відсутності документів співставити їх неможливо.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала про задоволення позову, пояснивши, що вона у 2012 року зверталася до Плавинищенської сільської ради з заявою про виділ їй земельної ділянки для житлового будівництва. Рішенням від 2012 року їй була виділена земля для житлового будівництва площею 15 соток. На тій земельній ділянці було 8 прицепів побутового сміття. Цього ж року виїжджала комісія і встановила межі в натурі. Але пізніше у квітні 2014 року в РДА їй довелося переписати заяву на земельну ділянку площею 10 соток під індивідуальне дачне будівництво, про що 30 квітня 2014 року було видане розпорядження. З цим рішенням вона пішла в держземагенство, де їй видали акт погодження меж. Цей акт не підписав лише сусід ОСОБА_7. 11 грудня 2014 року рішенням Плавинищенської сільської ради вказаний акт був затверджений. Потім вона дізналася, що ОСОБА_1 оспорює її право користування земельною ділянкою. Вона не знає чи це одна і та ж сама земельна ділянка, яка виділена їй і яка виділялася ОСОБА_1 у 1992 році.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням виконкому Роменської міської ради народних депутатів України № 163 від 22.07.1992 року ОСОБА_1 було надано у безстрокове користування земельну ділянку площею 1000 м. кв. по АДРЕСА_1, для будівництва житлового будинку на господарський будівель (а.с. 49, 10).

Відповідно до Типового договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності, затвердженого наказом Міністра житлово-комунального господарства УССР від 27.07.1982 року № 218 ОСОБА_1 на протязі трьох років мав, зокрема, на виділеній йому земельній ділянці побудувати житловий двохповерховий будинок, сарай і паркан. І згідно п. 16 вказаного Договору цей договір має силу лише після його нотаріального посвідчення (а.с. 11-13). Але ОСОБА_1 у нотаріуса його не посвідчував.

Також мається план забудови земельної ділянки, який погоджений з головним архітектором міста, та був виготовлений будівельний паспорт (а.с. 14, 15).

Згідно з Розпорядженням голови Роменської районної державної адміністрації № 126-ОД від 30.04.2014 року ОСОБА_2 було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0, 10 га (контур 518) для індивідуального дачного будівництва із земель держаної власності, що знаходиться за межами населеного пункту на території Плавинищенської сільської ради Роменського району (а.с. 9).

Вважаючи зазначене Розпорядження Роменської РДА незаконним і таким, що порушує його права як користувача земельної ділянки, ОСОБА_1 просить суд його скасувати.

Вказані спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Земельного Кодексу України в редакції 1990 року та чинним Земельним Кодексом України.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні позову суд виходить з наступного.

Так, у відповідності з ч. 1 та ч. 2 ст. 22 Земельного Кодексу України в редакції 1990 року, який діяв на той момент, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступити до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Згідно з ч. 1 ст. 23 Земельного Кодексу України 1990 року право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував, що на земельній ділянці, яка була передана ОСОБА_6 у безстрокове користування згідно з рішенням виконкому Роменської міської ради народних депутатів № 163 від 22.07. 1992 року, межі відведеної земельної ділянки в натурі не встановлювалися і ОСОБА_6 не отримував державного акту на цю земельну ділянку.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Земельного Кодексу України в редакції 1990 року до відання міських Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить: передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди, у порядку, встановленому статтями 17 і 19 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 17 Земельного Кодексу України в редакції 1990 року передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки.

Зі змісту листа управління Держземагенства у Роменському районі Сумської області від 19.03.2015 року 3 14-28-0.2-1947/2-15 вбачається, що межі міста Ромни встановлені на підставі Справи по відмежуванню міських земель по межі міста Ромни Сумської області затвердженої рішенням виконкому Роменської районної ради депутатів трудящих від 07.04.1967 року за № 124. Будь-яких рішень органів виконавчої влади чи місцевого самоврядування щодо змін меж м. Ромни з моменту затвердження меж до теперішнього часу не приймалося (а.с. 38). А тому твердження представника позивача з приводу того, що спірна земельна ділянка за рішенням виконкому міської Ради народних депутатів № 110 від 17.06.1992 року була передана Плавинищенською сільською радою народних депутатів Роменській міській раді і знаходиться на території м. Ромни є нічим не доведеними.

А також, виходячи з наданої вище Держземагенством інформації та з протоколу засідання комісії по розгляду земельних спорів від 27.10.2014 року (а.с. 24) в порушення ч. 1 ст. 17 Земельного Кодексу України 1990 року, виконавчий комітет Роменської міської ради народних депутатів не мав повноважень передавати позивачу ОСОБА_1 спірну земельну ділянку, яка знаходиться на території Плавинищенської сільської ради, тобто поза межами м. Ромни.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 Земельного Кодексу громадяни України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Земельного Кодексу громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: ґ) для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара

Частиною 3 ст. 122 Земельного Кодексу визначено, що районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів, зокрема, для: індивідуального дачного будівництва.

ОСОБА_2 зверталася з заявою 02.04.2014 року про передачу їй земельної ділянки площею 0, 10 га. на території Плавинищенської сільської ради для будівництва дачного будинку до в.о. Голови Роменської райдержадміністрації (а.с. 40, 72) і отримала на це відповідне розпорядження від 30.04.2014 року (а.с. 9), а потім погодила встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що підтверджується Актом (а.с. 75).

Посилання представника ОСОБА_3 на п. 8 Постанови Верховної Ради України "Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі" № 2200-ХІІ від 13.03.1992 року, якою встановлено, що громадяни……., яким було надано у встановленому порядку земельні ділянки у довічне успадкування або постійне володіння зберігають свої права на використання цих земельних ділянок до оформлення права власності землекористування відповідно до Земельного Кодексу України, є недоречним в цьому випадку, так як на час прийняття цієї постанови ОСОБА_1 земельна ділянка ще не була передана у користування (рішення про передачу від 22.07.1992 року), а отже на ці правовідносини дія даної постанови не поширюється.

Окрім цього, представником позивача ОСОБА_3 не доведено тотожності земельної ділянки, наданої у користування ОСОБА_1 з земельною ділянкою, переданою ОСОБА_2, оскільки Розпорядження № 126-ОД від 30.04.2014 року не містить адреси місця її розташування, а лише площу і № 518 контуру на викопіюванні чергового кадастрового плану (а.с. 39), що підтверджує знаходження земельної за межами м. Ромни.

Також як доказ на підтвердження своїх вимог ОСОБА_1 додає Типовий договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності, затвердженого наказом Міністра житлово-комунального господарства УССР від 27.07.1982 року № 218, але виходячи з вимог п. 16 даного Договору цей договір не має юридичної сили, так як він нотаріально не посвідчений, а тому не може бути прийнятий судом як належний.

Отже, в судовому засіданні є доведеним, що оспорюване Розпорядження голови Роменської райдержадміністрації № 126-ОД від 30.04.2014 року "Про дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 для індивідуального дачного будівництва за межами населеного пункту на території Плавинищенської сільської ради" прийняте у відповідності з нормами чинного законодавства з дотриманням вимог ст. ст. 17, 118, 121 і 122 Земельного Кодексу України та не порушує майнових прав позивача ОСОБА_1

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212, 214 ЦПК України, ст. ст. 10, 17, 19, 22, 23 Земельного Кодексу України в редакції 1990 року та ст. ст. 118, 121, 122 Земельного Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Роменської районної державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_2, про визнання незаконним та скасування розпорядження - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Роменський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: підпис...

Копія вірна:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ О. М. Очиргораєва