Провадження № 2/344/849/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого Бородовського С.О.

за участі секретаря Гупан Х.М.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Приватбанк», третя особа ОСОБА_4 про визнання договору поруки припиненим, -

ВСТАНОВИВ:

до Івано-Франківського міського суду звернувся ОСОБА_3 з позовом до ПАТ «Приватбанк», третя особа ОСОБА_4 про визнання договору поруки припиненим. В позові вказано, що позивач уклав договір поруки на виконання зобов`язання ОСОБА_4 його зобов`язання за кредитним договором з відповідачем. Однак, позивач вважає, що встановлений в ст. 559 ЦК України строк пред`явлення вимоги до нього сплив, пропущено строк позовної давності щодо звернення відповідача до суду з позовом до позивача про стягнення з нього грошових коштів, в момент укладення договору поруки позивач перебував в омані, в яку його завів відповідач. Тому позивач просив суд про визнання договору поруки №008/07 К від 25/01/2007 р. між ПАТ «Приватбанк» та позивачем припиненим.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов з підстав, що в ньому зазначені та надав суду пояснення про те, що в провадженні Косівського районного суду Івано-Франківської області перебуває на розгляді спір за позовом ПАТ «Приватбанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо стягнення грошових коштів за спірним договором позики, який забезпечений порукою; вказаний спір вже два роки розглядається Косівським районним судом Івано-Франківської області і на час розгляду даного спору ще не вирішений.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив позов з тих підстав, що позивач та його представники умисно вводять суд в оману, надають недостовірну інформацію з метою уникнення цивільно-правової відповідальності за невиконаними позивачем зобов`язаннями з договору поруки; позовна давність встановлена в договорі на строк 5 років і на даний час вона не сплила.

Судом встановлено наступні обставини.

25/01/2007 р. між відповідачем та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №008/07К, відповідно до умов якого надано позику в сумі 6000 доларів США до 24/01/2010 року на умовах, вказаних в договорі. В п. 6.7. договору встановлено позовну давність на строк 5 років.

25/01/2007 р. між відповідачем та позивачем було укладено договір поруки №008/07К, відповідно до умов якого позивач надав поруку за виконання ОСОБА_4 умов кредитного договору №008/07К від 25/01/2007 р. і прийняв на себе зобов`язання виконати замість ОСОБА_4 у разі прострочення виконання ним вказаних зобов`язань.

Відповідно до п. 3 договору поруки позивач ознайомлений з умовами кредитного договору №008/07К від 25/01/2007 р.

Відповідно до п. 11 договору поруки №008/07К від 25/01/2007 р. строк позовної давності за договором поруки погоджено сторонами на 5 років.

26/07/2013 р. відповідач надіслав позивачу та третій особі вимогу про виконання ними грошових зобов`язань перед відповідачем за спірним кредитним договором та договором поруки.

20/12/2013 р. рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області скасовано рішення Косівського суду Івано-Франківської області від 13/11/2013 р., яким було відмовлено ПАТ «Приватбанк» в позові до ОСОБА_4., ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором №008/07К від 25/01/2007 р. та стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Приватбанк» 71555,24 гривень заборгованості за кредитним договором №008/07К від 25/01/2007 р. у вказаному рішенні також було встановлено аналогічні фактичні обставини, які входили до предмету в даному спорі між тими ж сторонами та надано оцінку запереченням позивача та третьої особи щодо уникнення ними від виконання грошових зобов`язань перед відповідачем, в тому числі і з підстави застосування позовної давності.

Відповідно до п. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Питання наявності грошових зобов`язань позивача перед відповідачем за спірним договором поруки вже було однозначно встановлено рішенням апеляційного суду. Обставина регулювання грошових зобов`язань позивача перед відповідачем спірним договором поруки та його дія в часі і позовна давність вимог за договором поруки вже була оцінена апеляційним судом в спорі між цими ж сторонами про стягнення з позивача грошових коштів на користь відповідача.

Тому відповідно до п. 3 ст. 58 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Так пояснення позивача та його представників про те, що відповідач ввів його в оману щодо укладеного ним договору поруки не є правовою підставою для припинення договору поруки.

В п. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Однак в судовому засіданні представники позивача спершу заперечували ухвалення 20/12/2013 р. рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області рішення між цими є сторонами, а після витребування вказаного рішення судом у зв`язку з невиконанням даного обов`язку сторонами та їх представниками самостійно, представник позивача заявив суду відвід з цієї підстави.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

В ст. 554 ЦК України вказано, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

В ст. 559 ЦК України вказано, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В ст. 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В п. 1 ст. 629 ЦК України вказано, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до п. 1 ст. 60 ЦПК України саме позивач та його представник зобов'язані довести ті обставини, на які вона посилались як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до п. 1 ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

З моменту виникнення права вимоги у відповідача до позивача за спірним договором поруки не сплив строк позовної давності, встановлений в договорі поруки.

Так, в Справі Європейського суду з прав людини "Воловік проти України" (Заява N 15123/03) вказано, що "право на суд", одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженнями, які визначені законом.

Одним із таких обмежень є заборона в зловживанні правами з наміром порушити права інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до п. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

В п. 2 ст. 13 ЦК України зазначено, що при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (п. 3 ст. 13 ЦК України).

В п. 6 ст. 13 ЦК України у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Відповідно до п. 3 ст. 16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Правових підстав для припинення договору поруки чи визнання його припиненим позивач та його представники перед судом не довели.

В свою чергу у справі Європейського суду з прав людини Preda and Dardari v. Italy (1999) Суд вказав, що метою Конвенції є запобігання використанню принципів, на яких ґрунтується Конвенція, щоб здійснювати будь-яку діяльність, спрямовану на скасування прав і свобод, визнаних цією Конвенцією.

Таким чином ні національним законодавством, ні міжнародно-правовими зобов`язаннями України позивачу не гарантовано право на односторонню відмову від виконання зобов`язання чи припинення прав кредитора в спосіб припинення договору поруки.

Пред`явлення до суду позову, який повністю позбавлений будь-яких правових підстав є формою зловживання правом на звернення до суду. Однак позивачем та його представниками не враховано, що суд не є засобом для сторін і не толерує їх зловживання правами задля уникнення позивачем виконання його грошових зобов`язань та несприятливих для нього наслідків цивільно-правової відповідальності за неналежне виконання своїх договірних зобов`язань.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд, -

УХВАЛИВ:

в позові ОСОБА_3 до ПАТ «Приватбанк», третя особа ОСОБА_4 про визнання договору поруки №008/07 К від 25/01/2007 р. між ПАТ «Приватбанк» та ОСОБА_3 таким, що припинив свою дію, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з моменту його проголошення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий суддя С.О. Бородовський