Справа № 456/2310/11 Головуючий у 1 інстанції: Янів Н.М.
Провадження № 22-ц/783/4031/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 В. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого: судді Бакуса В.Я.,

суддів: Гірник Т.А., Левика Я.А.,

секретаря Гацій І.І.,

з участю: позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5, представника відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, Крушельницької сільської ради Сколівського району Львівської області про усунення перешкод у користуванні проїздом, знесення встановленої огорожі, -

встановила:

рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 квітня 2015 року задоволено заяву ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.03.2013 року. Скасовано зазначене рішення та у задоволені вказаному вище позові відмовлено

Рішення суду оскаржив представник позивача ОСОБА_4 ОСОБА_5, просить його скасувати й ухвалити нове рішення, яким заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами залишити без задоволення. Апелянт, зокрема, посилається на те, що в обґрунтування рішення суд, як на нововиявлену обставину, послався на відсутність спірного проїзду на генеральному плані 1975 р. с. Крушельниця. Однак, як вказує апелянт, такі дані на генеральному плані не позначаються, оскільки для уточнення параметрів заїздів спільного користування між домоволодіннями необхідно розробити проект детального планування, а тому факт існування генерального плану села на якому не позначений спірний заїзд не міг вплинути на вирішення спору. Крім того, апелянт зазначає, що термін дії генерального плану 25 років, а відтак він втратив свою чинність. Також апелянт посилається на те, що суд безпідставно зазначив, що у користуванні ОСОБА_7 перебувало 0,43 га землі, між тим, як остання в своїй заяві на приватизацію земельної ділянки просила приватизувати 0,40 га., а відтак 0,03 га є спірним заїздом.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги, представника відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ОСОБА_8 на заперечення апеляційної скарги, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право.

Встановлено, що в квітні 2011 року позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до суду із зазначеним позовом та просили зобовязати відповідачів усунути перешкоди в користуванні спільним проїздом до їх городів по вул. Постріш в с. Кришульниця, шляхом знесення самовільно встановленої огорожі. На обґрунтування своїх вимог позивачі вказували, що відповідачі самовільно встановили чотири стовпи на проїзді спільного користування та встановили браму, чим не уможливили доступ до належних їм (позивачам) земельних ділянок.

Заочним рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30 листопада 2011 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11 липня 2012 року, позов задоволено. Зобовязано ОСОБА_7, ОСОБА_6 усунути перешкоди у користуванні спільним проїздом позивачам до їхніх городів по вул. Постріш в с. Крушильниця Сколівського району Львівської області, шляхом знесення самовільно встановленої огорожі та перенесення деревяних брусів з проїзної частини земельної ділянки площею 0,03 га (а.с.78, 94, 135-137 т.1).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 грудня 2012 року касаційну скаргу ОСОБА_6 задоволено частково. Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30 листопада 2011 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 11 липня 2012 року скасовано, а справу передано до суду першої інстанції на новий розгляд (а.с. 175-177 т.1).

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 березня 2013 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 12 червня 2013 року, вищевказаний позов задоволено. Зобовязано ОСОБА_7, ОСОБА_6 усунути перешкоди у користуванні спільним проїздом позивачам до їхніх городів по вул. Постріш в с. Крушильниця Сколівського району Львівської області, шляхом знесення самовільно встановленої металевої огорожі з брамою та забрати деревяні бруси з проїзної частини земельної ділянки площею 0,03 га (а.с.49-52, 91-94 т.2).

За заявою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставини було скасовано рішення міськрайонного суду від 04.03.2013 р. та ухвалено нове, яким у позові відмовлено (а.с.112-114, 178-181 т.2).

Встановлено, що сторони є жителями с. Крушельниця Сколівського району Львівської області і між ними виник спір з приводу права позивачів на користування проїздом, який проходить біля земельної ділянки, що належить ОСОБА_7 та веде до земельних ділянок позивачів.

Заперечуючи факт існування проїзду загального користування відповідачі зазначають, що проїзд, прохід до земельних ділянок позивачів мав місце лише з їх добровільного дозволу та згоди, оскільки спірна земельна ділянка завжди належала їм. Оскільки між сторонами виник конфлікт та склались неприязні відносини, відтак надавати добровільно проїзд по земельній ділянці, що належить їм (відповідачам), останні відмовляються.

Встановлено, що приймаючи попередні рішення про задоволення вимог позивачів суди посилались на викопіювання з генерального плану с. Крушельниця, де мається зображення заїзду (а.с.128 т.1).

Так, зокрема, Апеляційний суд Львівської області, залишаючи рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 березня 2013 року без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення, в своїй ухвалі, як на підставу залишення рішення міськрайонного суду без змін, теж посилався на викопіювання з Генерального (опорного) плану с. Крушельниця, зазначивши, що вказана дорога (заїзд) відображена в ньому.

Однак, як встановлено, що зазначене викопіювання є викопіювання з опорного плану, одним із етапів розробки нового генерального плану села, а не викопіювання з Генерального плану села.

В той же час, встановлено, що в судових засіданнях не досліджувався сам Генеральний план села, оскільки за повідомленням Сколівської районної державної адміністрації від 29.01.2013 р. та Крушельницької сільської ради від 29.03.2011 року № 7 такого генерального плану не існує (відсутній).

Генеральний план є найважливішим документом у сфері містобудування, який затверджується органами місцевого самоврядування та визначає розвиток міста на найближчі роки. Генеральний план населеного пункту це містобудівна документація, яка визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту (Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Як вбачається з представленого Генерального плану села Крушельниця від 1975 року, який був віднайдений в архіві, копія якого долучена до матеріалів справи заявниками про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, такого проїзду в генеральному плані села не зазначено, хоча інші проїзди, по цій вулиці зазначені, що відображено в Генеральному плані.

Відтак, зазначена обставина є нововиявленою обставиною, яка обґрунтовує заперечення відповідачів у справі про існування проїзду, така обставина має істотне значення для правильного вирішення справи, вона існувала на час постановлення рішення, але про неї не знали і не могли знати заявники (існування генерального плану села).

Як вбачається з рішення Крушельницької сільської ради від 17.03.2011 року № 35 «Про розгляд заяв гр. ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_2» сільською радою лише тоді було прийнято рішення, яким було зобовязано ОСОБА_7 до остаточного винесення судового рішення не чинити перешкод у користуванні проїздом пл. 0,03 га по вул. Постріш до городів гр. ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та забрати частину огорожі з спірного проїзду (а.с.15 т.1).

Однак, постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 серпня 2012 року зазначене вище рішення сільської ради було визнане незаконним та скасоване (а.с. 27 т.2).

З повідомлення Управління Держкомзему у Сколівському районі Головного управління Держкомзему у Львівській області в архіві відсутні державні акти та технічна документація по підготовці та видачі державних актів на право власності на земельні ділянки на громадян ОСОБА_7 та ОСОБА_9 (а.с.127 т.1).

В судовому засіданні сторони підтвердили, що технічна документація щодо приватизації земельних ділянок не виготовлялась, державні акти не видавались. А відтак відсутня конфігурація земельних ділянок, якими сторони користуються, як і відсутні докази наявності заїзду спільного користування.

Відповідно до довідки Крушельницької сільської ради Сколівського району за господарством ОСОБА_10, станом на 31.03.2011 р. рахується 0,60 га земельної ділянки, з яких: 0,17 га для ведення ОСГ в урочище «Четвертина», 0,25 га під будівлями по вул. Постріш та 0,18 га для ведення ОСГ по цій же вулиці (а.с.9 т.2). Відтак, зазначене свідчить, що біля будинковолодіння ОСОБА_7 має бути 0,43 га земельної ділянки. І за таку площу земельної ділянки сплачувався податок ОСОБА_7, про що свідчить довідка Державної податкової інспекції у Сколівському районі Львівської області (а.с.29, 168 т.2).

З представленого плану-схеми земельної ділянки ОСОБА_7, який складено ліцензованою організацією ТзОВ «Геосервіс», вбачається, що земельна ділянка ОСОБА_7 становить 0,4335 га і з цього плану теж не вбачається спірного заїзду.

Встановлено, що рішення Крушельницької сільської ради від 31.07.2005 р. про передачу у безкоштовно у власність ОСОБА_7 0,40 га не реалізовано, решта земельної ділянки, якою користувалась ОСОБА_7, не вилучалась.

Відтак, приймаючи попередні рішення про задоволення вимог позивачів суди безпідставно посилались на викопіювання з Генерального плану с. Крушельниця, де мається зображення заїзду, оскільки встановлено, що вбачається з Генерального плану села, такого заїзду не відображено.

Оскільки, як вбачається з матеріалів справи, що не заперечувалось сторонами, нового Генерального плану села немає, сільською радою, у відповідності до ст.ст. 16, 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.ст. 26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» містобудівну документацію у вигляді Генерального плану села Крушельниця не затверджувалася, а Генеральний план села, розроблений у 1975 році, не визнавався таким, що втратив чинність, доказів про те, що в нього вносились будь-які зміни, в тому числі щодо спірного проїзду, затвердження детального планування території немає, відтак посилання апелянта на те, що такий Генеральний план села за 1975 р. є недійсним, не є обґрунтованим. Зазначене підтверджується і листом Відділу містобудування та архітектури Сколівської райдержадміністрації Львівської області від 28.01.2015 р. (а.с.128 т.2).

Розглядаючи вимоги позивача судом також встановлено, що з лівої сторони від спірної земельної ділянки, через господарство, мається вулиця Карпатська, з якої є можливість заїзду до городів позивачів і ця вулиця зазначена в Генеральному плані села. Таким чином, сторони не позбавлені заїзду до своїх городів.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що у випадку встановлення у ОСОБА_7 земельної ділянки більшої площі ніж надано їй у приватну власність, що випливає з довідки сільської ради, зазначене не позбавляє вилучення такої земельної ділянки у ОСОБА_7 та встановлення за рахунок лишків земельної ділянки проїзду загального користування для суспільних потреб.

Враховуючи, що судом правильно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, то за таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.303, 305, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.313, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: Бакус В.Я.

Судді: Гірник Т.А.

ОСОБА_11