АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/4022/15 Головуючий 1 інстанції -
Категорія:відшкодування шкоди Доповідач -Гальянова І.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого , судді: Гальянової І.Г.,

суддів: Колтунової А.І.,

Зазулинської Т.П.,

за участю секретаря: Сватенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3, в особі представника ОСОБА_4, Комунального закладу охорони здоров»я «Харківська обласна клінічна травматологічна лікарня», в особі представника ОСОБА_5 та ОСОБА_6, в особі представника ОСОБА_7, на рішення Московського районного суду м.Харкова від 23 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3, що діє в інтересах малолітнього ОСОБА_8 до ОСОБА_6, Харківської медичної академії післядипломної освіти та Комунального закладу охорони здоров»я «Харківська обласна клінічна травматологічна лікарня » про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА :

16 грудня 2013 року позивач звернулась до суду з позовом , в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог , просила стягнути солідарно з відповідачів на її користь та її малолітньої дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 , завдану моральну шкоду у сумі 100000 грн. та майнову шкоду у сумі 128227,5 грн., а всього на загальну суму 228227,5 грн., з яких: 103580 грн. стягнути одноразово, а іншу суму у розмірі 124647,5 грн. стягнути шляхом щомісячних платежів до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги обгрунтовувала тим, що ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.12.2013 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 закрито та його звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.140 КК України, у зв»язку зі спливом строку притягнення до кримінальної відповідальності. Відповідно до зазначеної ухвали, судом встановлено, що ОСОБА_6, будучи професором кафедри Харківської медичної академії післядипломної освіти (далі ХМАПО), не маючи станом на 28.11.2008року належної кваліфікації уролога, внаслідок недбалого ставлення до професійних обов'язків, провів в хірургічному відділенні Харківської обласної клінічної травматологічної лікарні (далі ХОКТЛ), що є базою кафедри ХМАПО, хірургічне оперативне втручання хворому ОСОБА_9 - видалення нирки і сечоводу, під час чого її чоловік ОСОБА_9 помер. Згідно висновків комісійної судово-медичної експертизи, додаткової комісійної судово- медичної експертизи основним у настанні смерті ОСОБА_9, є дії оперуючого ОСОБА_6

Як на підставу солідарного стягнення шкоди з відповідачів позивач зазначає а те, що ОСОБА_6 на час проведення операції ОСОБА_9 була відсутня кваліфікація лікаря-уролога і останній не мав права проводити оперативне втручання, а ХМАПО дозволено займатися лікувальною діяльністю, а ХОКТЛ не мала дозволу на проведення хірургічного втручання за урологічним напрямком.

Як на підставу відшкодування матеріальної шкоди, позивач зазначає, що її чоловік працював водієм в іноземному підприємстві «Еолія» і отримував заробітну плату, з урахуванням мінімальної заробітної плати, з її змінами, на утримання сина протягом 208 місяців до досягнення ним повноліття, розмір матеріальної шкоди становить 118298,5грн., виходячи із мінімальної заробітної плати за період з 01.12.2008 року по 01.04.1226 року за 208 місяців надаючи розрахунок такої шкоди.

Позивач також зазначає, що на день смерті чоловіка та до 01.06.2010 року вона знаходилась у декретній відпустці по догляду за дитиною, розмір шкоди складає 6349грн. Витрати на поховання чоловіка склали 3580грн.

Як на підставу відшкодування моральної шкоди позивач зазначає, що смерть чоловіка спричинила їй значні душевні страждання, вона залишилась на самоті з грудною дитиною, перед нею ніхто не вибачився, тому розмір моральної шкоди визначає 100000,00 грн.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 23 березня 2015 року вказані позовні вимоги позивача та її малолітнього сина, інтереси якого представляє позивач задоволені частково. Суд стягнув солідарно з відповідачів на користь позивача та її малолітнього сина завдану матеріальну шкоду в розмірі 41178,17 грн. та моральну шкоду в розмірі 100000 ,00грн., а всього на загальну суму 141178,17 грн., з яких : 41178, 17грн. стягнув одноразово, а 100000,00грн. стягнув шляхом щомісячних платежів до досягнення ОСОБА_8 повноліття. Суд відмовив позивачу в задоволенні позовних вимог в іншій частині та вирішив питання щодо розподілу судових витрат у справі.

В апеляційній скарзі представник позивача просить змінити вказане рішення суду та задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі, стягнувши з солідарно з відповідачів на її користь та на користь малолітнього сина майнову шкоду на утримання сина у розмірі 118298,5 грн. протягом 208 місяців та в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовує порушенням судом першої інстанції вимог ч.2 ст. 1200 , ч.1 ст. 1208 ЦК України та Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездантості», у зв»язку з чим невірно розрахував майнову шкоду на утримання малолітньої дитини.

В апеляційній скарзі представник Харківської обласної клінічної травматологічної лікарні просить скасувати вказане рішення в частині задоволення позовних вимог позивача до зазначеної установи та в цій частині ухвалити нове рішення яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовує неповним з»ясуванням судом обставин справи та невідповідності висновків суду обставинам справи та наявним у справі доказам.

Представник відповідача зазначає, що судом в межах кримінальної справи було встановлено, що ОСОБА_6, являючись професором кафедри ендоскопії, хірургії та топографічної анатомії Харківської медичної академії післяопераційної освіти, неналежно виконуючи свої обов»язки внаслідок недбалого до них ставлення, не маючи належної кваліфікації лікаря-уролога та посвідчення, що підтверджує його кваліфікаційну категорію, провів оперативне втручання хворому ОСОБА_9, що спричинило настання тяжких наслідків для хворого та в межах вказаного кримінального провадження лікарі ХОКТЛ , які асистували ОСОБА_6, не притягнуті до кримінальної відповідальності та їх дії ніким не визнано незаконними, а суд ці обставини не дослідив і не з»ясував в якому обсязі та яку шкоду завдали лікарі ХОКТЛ ОСОБА_10 під час проведення йому лікарем ОСОБА_6 термінової операції. Представник відповідача також зазначає, що ОСОБА_10 сам обрав лікуючого лікаря ОСОБА_6 для проведення консультацій та обстеження, а в подальшому для ургентної операції, надав на це згоду, а тому за направленням ОСОБА_6 госпіталізація ОСОБА_9 була здійснена в хірургічне відділення для проведення консультацій та обстежень на кафедрі ендоскопії, хірургії та топографічної анатомії ХМАПО, яка відповідно до укладеного договору про спільну роботу є клінічною базою Кафедри також зазначає на вимоги ст. 37 Закону України « Про основи законодавства України про охорону здоров»я» щодо невідкладної допомоги хворому ОСОБА_9 внаслідок загострення його хвороби. Представник відповідача також зазначає на допущену судом помилку при розрахунку відшкодування шкоди до досягнення дитиною 18 річного віку та невідповідність розрахунку вимогам ч.4 ст. 1200 ЦК України, а також вважає, що визначений судом розмір моральної шкоди в сумі 100 000 грн. є нерозумний та не справедливий.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_6 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити частково, а саме: в частині солідарного стягнення з відповідачів відшкодування сум на утримання малолітньої дитини в розмірі 31249,17 грн. та в задоволення іншої частини позовних вимог позивачу відмовити.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовує невідповідністю висновків суду обставинам справи та наявним у справі доказам та вважає,що позивач не довела факту знаходження на утриманні чоловіка на момент його смерті, недоведеністю позивачем витрат на поховання чоловіка, вважає недоведеною позивачем наявності спричинення їй моральної шкоди, а також зазначає на порушення судом першої інстанції вимог ст. 1168 ЦК України при стягненні такої шкоди шляхом щомісячних платежів.

В запереченнях на апеляційні скарги представник Харківської медичної академії післядипломної освіти вважає безпідставними доводи апеляційних скарг позивача та представника Харківської обласної клінічної травматологічної лікарні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг та заперечень на апеляційні скарги, судова колегія вважає апеляційні скарги такими, що підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково вказані позовні вимоги позивача, суд першої інстанції , з посиланням на вимоги ст.ст.1166, 1167, 1168, 1190, 1200,1201, виходив з доведеності вини всіх відповідачів в спричиненні позивачу матеріальної та моральної шкоди, доведеності спричинення їй внаслідок смерті чоловіка матеріальної та моральної шкоди ,не погодившись при цьому з розрахунком позивача щодо матеріальної шкоди на утримання малолітнього сина .

При цьому, судом першої інстанції встановлено, підтверджено наявними у справі доказами та сторонами цей факт не заперечується, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9, від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилась дитина - ОСОБА_8.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_9 помер (т.1 а.с. 11-13).

03.12.2013 року ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України та кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення,передбаченого ч.І ст. 140 КК України, закрито на підставі правил ст. 49 КК України (а.с.9).

Як свідчить вказана ухвала суду , при закритті кримінального провадження, судом зокрема встановлено, що ОСОБА_6 не мав сертифіката лікаря- уролога та згідно наказу № 61-к від 26.09.2008 року, йому припинено виплату доплати за лікувально-діагностичну діяльність, у зв»язку з відсутністю посвідчення про кваліфікаційну категорію, недбало ставлячись до своїх професійних обов'язків, неналежно виконуючи свої професійні обов'язки, в хірургічному відділенні ХОКТЛ, що є клінічною базою кафедри ендоскопії, хірургії та топографічної анатомії ХМАПО, ІНФОРМАЦІЯ_3 року о 09.20, особисто провів хірургічне оперативне втручання хворому ОСОБА_9 - правобічна нефруретеректомія (видалення нирки і сечоводу) за участю двох асистентів ОСОБА_11 і ОСОБА_6 Під час проведення оперативного втручання хворому пошкоджено нижню полу вену, що визвало масивну кровотечу, падіння артеріального тиску та незважаючи на проведену інтенсивну терапію, хворий ОСОБА_9 помер.

Судом першої інстанції також досліджувались матеріали кримінальної справи, та встановлено, що згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 118-КЕ2009 від 30.07.2009р., в процесі проведення оперативного втручання хворому ОСОБА_9 під час видалення нирки оперуючим лікарем ОСОБА_6 пошкоджено нижню порожнину вену, що і стало причиною смерті хворого.

Згідно висновку додаткової комісійної судово-медичної експертизи № 239 від 16.05.2011р. основним в настанні летального результату з'явилися дії оперуючого ОСОБА_6, пов'язані з невиправданим розширенням обсягу хірургічного втручання - нефруретеректомія, при якому відбулося ятрогенне пошкодження нижньої порожниної вени.

Судом першої інстанції також встановлено, підтверджено наявними справі доказами та відповідачами цей факт не спростовано, що на час проведення вказаної вище хірургічної операції , станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_6 не мав права на проведення такої операції, оскільки не підтвердив кваліфікацію лікаря-уролога, між тим, керівництво ХМАПО, при наявності недійсного сертифікату, не прийнявши заходів для направлення ОСОБА_6 для стажування та атестації, не заборонила ОСОБА_6 займатись лікувальною діяльності без проходження стажування, що привело до зазначених вище наслідків( т.1 а.с.44-47,49,70-,137-140).

Судом першої інстанції також встановлено, підтверджено наявними у справі доказами та відповідачами не спростовано, що хворий ОСОБА_9 було планово госпіталізований у КЗОЗ ХОКТЛ, яка не має ліцензії на медичну практику із профілю захворювання, що мав хворий, у відділення, що не має спеціалізованих урологічних ліжок; лікарі, що виконували операцію, не мали необхідної спеціалізації з урології; обсяг до операційного обстеження та підготовки хворого не відповідав вимогам стандартів та особливостям стану хворого; неповний обсяг до операційного обстеження хворого не дозволив зробити ефективний вибір тактики операційного втручання; у лікарні не забезпечується контроль за дотриманням профілів спеціалізованої допомоги, вказаних в ліцензії на медичну практику закладу тощо ( т.1 а.с.69-80).

Відповідно до наказів № № 30, 31 від 13.01.2009р. по КЗОЗ ХОКТЛ, виданих за результатами комісійного розгляду скарги ОСОБА_12 стосовно неналежного надання медичної допомоги лікарем ОСОБА_6, яку складено комісією ГУ охорони здоров'я ХОДА від 15.01.2009р. за № П-1945-07, завідуючого хірургічним відділенням ХОКТЛ ОСОБА_13 звільнено з посади та переведено на посаду лікаря-хірурга цього відділення, начальнику медичної частини ХОТКЛ ОСОБА_14 оголошено догану (т.1 а.с.146,147).

Згідно до вимог частин 1 та 2 ст.1160 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

В ч.1 ст. 1190 ЦК України встановлено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справ. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

В порушення вказаних норм матеріального та процесуального права, відповідачі не надали будь-яких доказів, які б свідчили про відсутність вини кожного з них в спричиненні позивачу шкоди, пов»язаною зі смертю її чоловіка.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про наявність підстав для солідарної відповідальності відповідачів перед позивачем за спричинену їй та малолітній дитині матеріальної шкоди .

Доводи, викладені представником ХОКТЛ в апеляційній скарзі вказаних висновків суду не спростовують , були предметом їх розгляду судом першої інстанції, яким суд дав належну оцінку.

В ч.1 ст. 1201 ЦК України встановлено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов»язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що 29.11.2008 року позивач несла витрати на придбання квітів в сумі 3580,00 грн. (т.2 а.с.52-53).

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача вказаних витрат.

Згідно до вимог пункті 1 та 4 ч.1 ст. 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. Шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років ( учню, студенту-до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); одному з батьків ( усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім»ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд : за дітьми, братами, сестрами, внуками померлого-до досягнення ними чотирнадцяти років.

Відповідно до ч. 2 ст. 1200 ЦК України, особам, визначеним у п.1-5 ч. 1 ст. 1200 ЦК України, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого із вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають право на відшкодування шкоди.

Положеннями частини 4 ст. 1200 ЦК України встановлено, що розмір відшкодування, обчислений для кожної з осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданою смертю годувальника не підлягає подальшому перерахунку. Розмір відшкодування може бути збільшений законом.

В ч.1 ст. 1208 ЦК України, за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди , завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я або смертю , підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду.

Згідно до вимог ст. 1202 ЦК України , відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального положення фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки на перед.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено довідкою про доходи, що на момент смерті ОСОБА_9 працював водієм в іноземному підприємстві «Еолія» та протягом червня - листопаду 2008 року отримав заробітну плату, яка складала 2678,65 грн.

Як свідчить вказана довідка про доходи , отримувана ОСОБА_9 заробітна плата за її розміром становила мінімальну заробітну ( т.1 а.с.15).

Судом першої інстанції також встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що на момент смерті ОСОБА_9 на його утриманні знаходилась позивач, яка в період з 18.03.2008 року та до 01.06.2010 року доглядала за малолітньою дитиною, та син ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( т.1 а.с.11-12, 18-19).

Згідно до наданого позивачем розрахунку, який відповідачами не спростовано, розмір такого відшкодування за період з 01.12.2008 року по 31.05.2010 року складає 6349,00 грн.

Вказані обставини справи та вимоги норм матеріального права свідчать про те, що суд першої інстанції, при розрахунку розміру відшкодування шкоди, на утримання позивача , прийшов до обгрунтованого висновку про встановлення такого розміру в сумі 6349,00 грн. за період з 01.12.2008 року по 31.05.2010 року , з урахуванням підвищення розміру мінімальної заробітної плати, про що заявляла позивач при зверненні до суду з зазначеним позовом.

Доводи, викладені представниками відповідачів в апеляційних скаргах вказаний висновок суду не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення в цій частині.

Між тим, судова колегія не може погодитись з висновком суду щодо визначення розміру такої шкоди на малолітню дитину, з урахуванням середнього заробітку померлого ОСОБА_9 та без врахування підвищення мінімальної заробітної плати, оскільки такий висновок суду не відповідає зазначеним обставинам справи, а саме: наявності заяви позивача щодо відшкодування такої шкоди з урахуванням збільшення мінімальної заробітної плати та вимогам ч.1 ст. 1208 ЦК України. Також судова колегія не може погодитись з висновком суду щодо відшкодування такої шкоди на утримання малолітнього сина до досягнення ним повноліття одноразовим платежем, оскільки такий висновок суду не відповідає вимогам ч.1 ст.1202 ЦК України.

За таких обставин рішення суду в цій частині підлягає скасуванню, як таке, що ухвалено судом першої інстанції в порушенням вказаних норм матеріального права, при невідповідності висновків суду обставинам справи та наявним у справі доказам ( пункти 4 та 4 ст. 309 ЦПК України) , з ухваленням в цій частині нового рішення про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача у відшкодування шкоди на утримання малолітнього ОСОБА_8 29 березня 2008 року за період з 01 грудня 2008 року по 23 липня 2015 року - в розмірі 24033,72 грн. та в період з 24 липня 2015 року і до його повноліття в розмірі 460,00 грн. щомісячно, виходячи з наступного.

Вказані обставини справи та вимоги норм матеріального права свідчать про те, що момент смерті на утриманні ОСОБА_9 знаходилась позивач та його малолітній син період з 01. 12. 2008 року по 31.05.2010 року , у зв»язку з чим позивач на утримання малолітнього сина мала право на відшкодування шкоди на підставі п.4 ч.1 ст. 1200 ЦК України, із вирахуванням частки, яка припадала на померлого ОСОБА_9 та розмір такої шкоди складає 6349,00 грн., виходячи з наступного розрахунку: з 01.12.2008 року по 31.03.2009 року - 1210,00 грн. ( 605 грн. мінімальна зарплата : 2 х 4 міс); з 01.04.2009 року по 30.06.2009 року - 937,5 грн .( 625 грн. : 2х3 міс); з 01.07.2009 року по 30.09.2009 року -945,00 грн. ( 630 грн. : 2 х 3 міс); з 01.10.2009 року по 31.10.2009 року - 325,00 грн..( 650 грн. : 2 х1 міс); з 01.11.2009 року по 31.12.2009 року -744,00 грн. ( 744,00 грн. : 2 Х 2 міс); з 01.01.2010 року по 31.03.2010 року -1303, 5 грн. ( 869,00 грн. : 2 х 3 міс.); з 01.04.2010 року по 31.05.2010 року -884.00 грн. ( 884 .00 грн. : 2 х 2 міс).

Позивач, знаходячись на утримання померлого чоловіка на момент його смерті , між тим, в період з 01.06.2010 року по день ухвалення судом апеляційної інстанції рішення у справі по 23.07.2015 року права на відшкодування матеріальної шкоди не має, а тому у відповідності до ч.2 ст. 1200 ЦК України розмір матеріальної шкоди на утримання малолітнього сина повинен розраховуватись із вирахуванням частки, яка припадала померлого ОСОБА_9, так і позивача, яка на момент смерті перебувала на його утриманні, але з 01.06.2010 року не має права на відшкодування такої шкоди.

Таким чином розмір відшкодування такої шкоди за вказаний період часу, з урахуванням підвищення розміру мінімальної заробітної плати, складає 24033,72 грн., виходячи з наступного розрахунку: з 01.06.2010 року по 31.06.2010 року складає 294, 64 грн. ( 884 ,00 грн. мінімальна заробітна плата : 3 х1 міс.) ; з 01.07.2010 року по 30.09.2010 року складає 888,00 грн. ( 888,00 грн. : 3 (частини померлого та позивача ) х 3 міс.); з 01.10.2010 року по 31.11.2010 року -604,67 грн. ( 907 .00 грн. : 3 х 2 міс) ; з 01.12.2010 року по 31.12.2010 року -307, 34 грн. ( 922: 3 Х 1 міс. ) ;з 01.01.2011 року по 31.03.2011 року - 941,00 грн. ( 941,00 грн.: 3 х 3 міс. ); з 01.04.2011 року по 30.09.2011 року -1920,00 грн.( 960.00 грн. : 3 х 6 міс.);з 01.10.2011 року по 30.11.2011 року - 656, 67 грн. (985.00 грн. : 3 х 2 міс. ) ; з 01.12.2011 року по 31.12.2011 року - 334, 67 грн. ( 1004,00 грн. 6 3 х 1 міс.); з 01.01.2012 року по 31.03.3012 року -1073,00 грн. ( 1073 .00 грн. : 3 х 3 міс.);з 01.04.2012 року по 30.06.2012 року -1094,00 грн. ( 1094.00 грн. : 3 х 3 міс.); з 01.07.2012 року по 31.09.2012 року - 1102,00 грн. ( 1102,00 грн. : 3 х з міс );з 01.10.2012 року по 30.11.2012 року - 745,33 грн. ( 1118,00 грн. : 3 х 2 міс); з 01.12.2012 року по 31.12.2012 року -378.00 грн. ( 1134 : 3 х 1 міс.) ; з 01.01.2013 року по 30.11.2013 року - 4205, 67 грн. ( 1147 ,00 грн. 6 3 х 11 міс );з 01.12.2013 року по 23.07.2015 року -3139,73 грн. ( 1218,00 грн. : 3 х 7 міс. 22 дні).

Розмір щомісячного відшкодування в сумі 460, 00 грн. складається із наступного розрахунку : 1218,00 грн. мінімальної заробітної плати :3 частини померлого та позивача.

При цьому, судова колегія погоджується з висновком суду як щодо наявності, так визначення судом розміру спричиненої позивачу внаслідок смерті її чоловіка моральної (немайнової) шкоди, оскільки сам факт смерті чоловіка вже спричинив позивачу душевні страждання та переживання , а залишивсь після смерті чоловіка з грудною дитиною на руках, без його підтримки на самоті, вимагало від позивача немалих додаткових зусиль для облаштування як свого життя , так і життя свого сина.

Доводи, викладені в апеляційних скаргах, вказаних висновків суду не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції в цій частині.

Між тим, судова колегія не може погодитись з висновком суду щодо щомісячного солідарного стягнення такої шкоди з відповідачів на користь позивача до досягнення малолітнім сином повноліття, оскільки такий висновком суду не відповідає вимогам ч.2 ст.1168 ЦК України, яка не передбачає відшкодуванню такої шкоди шляхом здійснення щомісячних платежів.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в цій частині також підлягає скасуванню як таке,що не відповідає вимогам вказаної норми ЦК України, з ухваленням в цій частині нового рішення про одноразове солідарне стягнення з відповідачі на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 100000,00 грн..

З урахуванням розміру задоволених позовних вимог позивача, судова колегія на підставі ч.5 ст. 88 ЦПК України, зменшує розмір стягнутих з відповідачів на користь держави судового збору до 153,81 грн. з кожного.

В іншій частині доводи, викладені в апеляційних скаргах представника позивача та представників відповідачів висновків суду не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

З огляду на наведене судова колегія приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції в іншій частині без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316, 317, 319, 218 ЦПК України , судова колегія , -

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_3, в особі представника ОСОБА_4, Комунального закладу охорони здоров»я «Харківська обласна клінічна травматологічна лікарня», в особі представника ОСОБА_5 та ОСОБА_6, в особі представника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Змінити рішення Московського районного суду м.Харкова від 23 березня 2015 року скасувавши його в частині визначення судом розміру відшкодування на малолітнього сина ОСОБА_8, солідарного стягнення з ОСОБА_6, Харківської медичної академії післядипломної освіти та КЗОЗ «Харківська обласна клінічна травматологічна лікарня» на користь ОСОБА_15 та її малолітнього сина ОСОБА_8 одноразово завданої матеріальної шкоди в розмірі 41178,17 грн., в частині загального розміру стягнення в сумі 141178,17 грн. та в частині визначення судом погашення моральної шкоди в сумі 100000,00 грн. шляхом щомісячних платежів до досягнення ОСОБА_8 повноліття.

Стягнути солідарно з ОСОБА_6, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1; Харківської медичної академії післядипломної освіти (61176, м.Харків, вул. Корчагінців, 58, ) та Комунального закладу охорони здоров»я «Харківська обласна клінічна травматологічна лікарня» (61178, м.Харків, Салтівське шосе, 226-В, ) на користь ОСОБА_3, проживаючої за адресою : 61121 АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2, у відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок смерті її чоловіка ОСОБА_9 - одноразово в розмірі 33 962 ( тридцять три тисячі дев»ятсот шістдесят дві) грн. 72 коп. яка складається: з відшкодування шкоди на її утримання - в розмірі 6349,00 грн. ; з відшкодування шкоди на утримання малолітнього ОСОБА_8 29 березня 2008 року за період з 01 грудня 2008 року по 23 липня 2015 року - в розмірі 24033, 72 грн. та з відшкодування шкоди на поховання в розмірі 3580,00 грн..

Стягнути солідарно з ОСОБА_6 , зареєстрованого за адресою: 01601, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1; Харківської медичної академії післядипломної освіти ( 61176, м.Харків, вул. Корчагінців, 58, та Комунального закладу охорони здоров»я «Харківська обласна клінічна травматологічна лікарня»( 61178, м.Харків, Салтівське шосе, 226-В, ) на користь ОСОБА_3 , проживаючої за адресою : 61121 АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на відшкодування шкоди на утримання малолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 460,00 грн. щомісячно , починаючи з 24 липня 2015 року та до досягнення сином повноліття - до ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Стягнути солідарно з ОСОБА_6 , зареєстрованого за адресою: 01601, АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1; Харківської медичної академії післядипломної освіти ( 61176, м.Харків, вул.. Корчагінців, 58, ) та Комунального закладу охорони здоров»я «Харківська обласна клінічна травматологічна лікарня» (61178, м.Харків, Салтівське шосе, 226-В, ) на користь ОСОБА_3 , проживаючої за адресою : 61121 АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 100000 ( сто тисяч), 00 грн. на відшкодування моральної ( немайнової шкоди).

Зменшити розмір стягнутого з ОСОБА_6, Харківської медичної академії післядипломної освіти та Комунального закладу охорони здоров»я «Харківська обласна клінічна травматологічна лікарня» судового збору на користь держави до 153,81 грн. з кожного.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий, суддя :

Судді :