У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 4 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про визнання дій такими, що порушують права споживача, та визнання договору недійсним,

в с т а н о в и в:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» про визнання дій такими, що порушують права споживача, та визнання договору недійсним.

Свої вимоги обгрунтовувала тим, що 22 травня 2007 року між нею та банком було укладено кредитний договір № 93, відповідно до умов якого позивач отримала кредит у розмірі 70 000 дол. США строком до 21 травня 2032 року зі сплатою 13% річних. Посилаючись на те, що банк належним чином не проінформував її про введення тимчасової адміністрації, вважає, що банк порушив ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 11, ст. ст. 15, 18 19, 21 ЗУ «Про захист прав споживачів» та не надав можливості щомісячної оплати кредиту та сум відсотків за його користування у передбачений п. 2.4.2 та п. 2.5.1 кредитного договору порядок та строк, внаслідок чого утворилося прострочення чергового платежу за кредитним договором.

Враховуючи викладене, позивач просила визнати дії банку такими, що порушують права споживача та нечесною підприємницькою практикою і з вказаних підстав визнати недійсним кредитний договір.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 4 червня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої та апеляційної інстанції, ОСОБА_2 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог (ст. 212 ЦПК України) виходив з того, що обставини, на які посилається позивач як на підставу свого позову не знайшли свого підтвердження, а вимога щодо визнання кредитного договору недійсним не грунтується на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 лютого 2015 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 4 червня 2015 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про визнання дій такими, що порушують права споживача, та визнання договору недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 4 червня 2015 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О. Дьоміна