справа №619/2507/15-ц
провадження №2/619/1224/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 липня 2015 року Дергачівський районний суд Харківської області
у складі: головуючого судді - Кононихіної Н.Ю.
судового засідання - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: служба у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,
До суду із позовом звернулася позивач ОСОБА_2 до ОСОБА_3В третя особа: служба у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. З матеріалів позову вбачається, що ОСОБА_2 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 17 листопада 2007 року по 07 липня 2010 року. Шлюб розірвано на підставі рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 07.07.2013 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. За рішенням суду місце проживання доньки після розлучення визначено разом з матірю. В даний час дитина проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Мати матеріально утримує та належним чином піклується про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З часу розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні дитини не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.
Також відповідач відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд малолітньої дитини за кордон для відпочинку та оздоровлення останньої. Донька часто хворіє застудними захворюваннями, для лікування та профілактики яких, за рекомендаціями лікарів, необхідне періодичне перебування дитини на морі. Крім того, виїзд дитини за кордон вочевидь сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку.
Позивач вважає, що така позиція батька неповнолітньої дитини шкодить її інтересам та не сприяє її всебічному та гармонійному розвитку, порушує право дитини на повний та гармонійний розвиток її особистості. Тому вона змушена звернутися до суду.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги.
У судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення.
Представник третьої особи: служба у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явилися, надавши лист з якого вбачається, що проти задоволення позову не заперечують та просять справу розглядати без їх участі.
Суд, вислухавши доводи позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов за підставами за ст. 150 Сімейного кодексу України, ст.ст. 2, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.02.1994 № 3857-ХІІ, п. 18 «Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», затверджених постановою КМ України № 231 від 31.03.1995 року підлягає задоволенню, а саме :
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 17 листопада 2007 року по 07 липня 2010 року. Шлюб розірвано на підставі рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 07.07.2013 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. За рішенням суду місце проживання доньки після розлучення визначено разом з матірю. В даний час дитина проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Мати матеріально утримує та належним чином піклується про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З часу розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні дитини не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.
Також відповідач відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд малолітньої дитини за кордон для відпочинку та оздоровлення останньої. Донька часто хворіє застудними захворюваннями, для лікування та профілактики яких, за рекомендаціями лікарів, необхідне періодичне перебування дитини на морі. Крім того, виїзд дитини за кордон вочевидь сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку.
Суд вважає, що така позиція батька неповнолітньої дитини шкодить її інтересам та не сприяє її всебічному та гармонійному розвитку, порушує право дитини на повний та гармонійний розвиток її особистості.
Згідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання батьків не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Відповідно до вимог ч. З ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України тільки за згодою батьків або в їх супроводі.
За змістом ст.ст. 141, 153,ч. З ст. 157 СК України, мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Відповідно до ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьківських прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.
Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ст. 18 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.91 р. №789-ХІІ), батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
За змістом ст.ст. 2, 4 Закону Украіни «Про порядок виізду з України і в'їзду в Україну громадян України», документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може 5утк дозволено на підставі рішення суду.
Відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16- річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Відповідно до п. 18 «Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», затверджених постановою КМ України № 231 від 31.03.1995 оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріатьно. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Для дітей віком від 14 до 18 років у заяві зазначається відсутність обставин, що обмежують згідно із законодавством право їх виїзду за кордон.
Поведінка відповідача шкодить інтересам дитини та не сприяє всебічному і гармонійному розвитку особистості дитини.
Тому суд дозволяє ОСОБА_2, а також іншим особам, які уповноважені нею, багаторазові тимчасові поїздки за межі України з неповнолітньою донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею повноліття без згоди та супроводу її батька ОСОБА_3, а також дозволяє ОСОБА_2, та іншим особам, які уповноважені нею, виготовити проїзний документ для тимчасових виїздів за межі України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди її батька ОСОБА_3.
На підставі викладеногоі керуючись ст. 150 Сімейного кодексу України, ст.ст. 2, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.02.1994 № 3857-ХІІ, п. 18 «Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», затверджених постановою КМ України № 231 від 31.03.1995, ст.. 5,10,60,208,212-215 ,225 ЦПК України , суд
Надати ОСОБА_2 дозвіл на виїзд ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон без дозволу (згоди) батька дитини ОСОБА_3 до повноліття дитини.
Дозволити ОСОБА_2, а також іншим особам, які уповноважені нею, виготовити проїзний документ для тимчасових виїздів за межі України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди її батька ОСОБА_3.
Допустити негайне виконання судового рішення .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.
Суддя Н.Ю. Кононихіна