У х в а л а

4 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сеніна Ю.Л.,Гуменюка В.І.,Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 липня 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» до ОСОБА_4, третя особа арбітражний керуючий Колошин Вадим Петрович, про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду із зазначеною заявою про перегляд судових рішень на підставі пунктів 1 та 4 статті 355 ЦПК України.

У заяві ОСОБА_4 зазначає, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2014 року, відмовлено в задоволенні позову. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 15 липня 2015 року судові рішення судів першої та апеляційної інстанції скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу касаційного суду, залишити в силі рішення судів першої та апеляційної інстанції, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а також невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних

правовідносинах норм матеріального права, зокрема положень Закону України «Про іпотеку» та Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 наводить ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 та 26 грудня 2012 року, а також постанови Верховного Суду України від 26 червня 2013 року, 26 листопада 2014 року .

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до пунктів 1, 4 статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, касаційний суд керувався тим, що в порушення норм процесуального права суди неповно встановили фактичні обставини справи, що маю значення для правильного вирішення спору.

У наданих для порівняння:

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 грудня 2012 року, постановлений у справі за позовом про визнання договорів купівлі-продажу майна недійсними, суд касаційної інстанції виходив з того, що з моменту порушення справи про банкрутство боржника підлягають застосуванню норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а не Закону України «Про іпотеку», і з моменту визнання боржника банкрутом стосовно його майна діє правовий режим, встановлений Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»;

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 грудня 2012 року, постановленій у справі про визнання договору купівлі-продажу недійсним, звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, суд касаційної інстанції керувався тим, що предмет іпотеки - квартира була продана арбітражним керуючим, ліквідатором боржника в процесі ліквідаційної процедури на підставі чинної на той час постанови суду в порядку, визначеному Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», банк і боржник вимог про повернення коштів, отриманих від реалізації майна, не заявляли;

- постанові від 26 червня 2013 року, прийнятій у справі за позовом про визнання правочинів недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння, Верховний Суд України виходив з того, що права третіх осіб на повернення майна не підлягають захисту шляхом задоволення до набувача майна з використанням правового механізму, установленого статтями 215, 216 ЦК України. Такий захист можливий лише шляхом задоволення індикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені

статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати майно в набувача;

- постанові від 26 листопада 2014 року, прийнятій у справі за позовом про визнання прилюдних торгів недійсними, скасування протоколу проведення аукціону, акта державного виконавця про проведення прилюдних торгів й свідоцтва про придбання майна, Верховний Суд України зазначив, що в разі, коли прилюдні торги з продажу майна проводились на виконання судового рішення про стягнення кредитної заборгованості, а судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутнє, то при вирішенні судом питання про наявність чи відсутність порушення встановлених законодавством правил проведення торгів норми Закону України «Про іпотеку» до спірних правовідносин не застосовуються, а застосовуються загальні норми, що регулюють правовідносини з реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів - норми Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасове положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5.

Зміст наданих заявницею для порівняння судових рішень судів касаційної інстанції та їх порівняння із судовим рішенням, яке вона просить переглянути, не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Надані для порівняння постанови Верховного Суду України не свідчать про невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у цих постановах висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» до ОСОБА_4, третя особа арбітражний керуючий Колошин Вадим Петрович, про звернення стягнення на предмет іпотеки за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 липня

2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
В.І. Гуменюк
Л.І. Охрімчук