Справа № 666/2279/15-ц
Провадження № 2/666/1374/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
25.05.2015 року, Дніпровський районний суд м. Херсона у складі:
головуючої суддіРядчої Т.І.
при секретарі Гафюк О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_2 13.12.2012 року отримала в позику від ОСОБА_1 6200,00 грн., що підтверджено написаною власноруч відповідачем розпискою, яка фактично є договором позики. Згідно зазначеного договору позивач надав відповідачу, а останній зобов'язався повернути у строк до 28.12.2012 року грошові кошти в сумі 6200,00 грн. До теперішнього часу відповідач не повернула позичені кошти. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача на користь позивача, заборгованість за договором позики у сумі 6200,00 грн., 430,00 грн. - 3% річний від простроченої суми та відшкодувати судові витрати.
В судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Представник позивача надала до суду заяву у якій просила суд розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Вислухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:
Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 13.12.2012 року був укладений договір позики, згідно якого позивач передав відповідачу 6200,00 гривень, а остання зобов'язалась їх повернути у строк до 28.12.2012 року, що підтверджується дослідженим у судовому засіданні оригіналом розписки.
Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Відповідно до вимог ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З пояснень позивача та матеріалів справи вбачається, що в передбачений строк відповідач не повернула позичені кошти, чим порушила свої зобов'язання по договору позики від 13.12.2012 року, тому позивач має право вимагати від відповідача стягнення процентів за користування позикою.
Отже, враховуючи вище наведене, необхідно стягнути з відповідача 6200,00 грн. основного боргу та 3% річних в сумі 430,00 грн. на користь.
Згідно зі ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджено судові витрати, які в даному випадку складаються з 243,60 грн. сплаченого судового збору.
Керуючись ст.ст.526, 530, 625, 629, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 213, 215, ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, борг за договором позики від у розмірі 6200 (шість тисяч двісті) гривень, 3% річних в сумі 430 (чотириста тридцять) грн. та 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Дніпровського районного суду м. Херсона.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Т.І.Рядча