АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 21 липня 2015 року по справі за поданням державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року заявник звернувся із зазначеним поданням на обґрунтування якого зазначив, що у його провадженні перебуває виконавче провадження за виконавчим листом № 1-118 від 10.02.2012 року виданим Дніпровським районним судом міста Києва про конфіскацію на користь держави усього належного ОСОБА_1 майна. (а.с.2)

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 21 липня 2015 року подання задоволено, надано дозвіл старшому державному виконавцю ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві Житнікову С.С. на примусове проникнення до житла ОСОБА_1 - квартиру АДРЕСА_1 для виконання виконавчих дій. (а.с.6-7)

В скарзі апелянт зазначив, що суд першої інстанції не врахував фактичних обставин, скасування і фактичної відсутності судового рішення про конфіскацію майна та дійшов помилкового висновку про задоволення подання, просив скасувати оскаржувану ухвалу. (а.с.20-24)

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав скаргу і просив її задовольнити.

Інші особи до суду не прибули, були сповіщені встановленим порядком про що у справі є докази. (а.с.29-31)

Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, така неявка не перешкоджає апеляційному розглядові.

Колегія суддів перевірила доводи апелянта, матеріали справи, заслухала суддю-доповідача, обговорила доводи скарги і дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню частково за наступних підстав.

Згідно до п. 10 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. № 606-ХІV, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

За змістом вказаних норм, серед інших питань, суд має перевірити наявність судового рішення на виконання якого виданий виконавчий лист.

10 лютого 2012 року Дніпровським районним судом міста Києва на виконання вироку цього ж суду від 02 червня 2011 року відносно ОСОБА_1 видано виконавчий лист № 1-118/11 про конфіскацію на користь держави усього належного ОСОБА_1 майна. (а.с.3-4)

Посилаючись на необхідність задоволення подання, державний виконавець посилався на належність ОСОБА_1 на праві власності 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 та те, що 15 березня 2012 року та 15 листопада 2012 року державний виконавець виходив на місце виконання, проте двері вказаної квартири ніхто не відчинив. (а.с.2)

Проте доказів належності боржнику нерухомого майна та виконання державним виконавцем вказаних виконавчих дій в матеріалах провадження немає.

Крім того, за наявною в матеріалах справи копією ухвали Апеляційного суду міста Києва від 03 грудня 2012 року вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 02 червня 2011 року відносно ОСОБА_1 скасований, справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. (а.с.22-23)

Тобто судове рішення на підставі якого був виданий виконавчий лист № 1-118 від 10 лютого 2012 року було скасовано відносно ОСОБА_1

Вищевказаних вимог законодавства та обставин справи районний суд не врахував та за наслідками розгляду подання державного виконавця постановив про його задоволення чим порушив процесуальний порядок розгляду вказаного питання, що зважаючи на вимоги п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України є підставою скасування судового рішення із направленням питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, п.п. 3 ч. 1 ст. 312, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 21 липня 2015 року - скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

О.Ф.Мазурик

Л.Д.Махлай

Справа № 22-ц/796/12451/2015

Унікальний номер 753/12945/15-ц

Головуючий у першій інстанції - Куренков Є.С.

Доповідач Левенець Б.Б.