Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2015 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Першого заступника прокурора Дніпровського району міста Києва в інтересах держави в особі Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги до ОСОБА_3, третя особа Приватне акціонерне товариство страхова компанія «АСКА» про відшкодування шкоди, завданої злочином,

в с т а н о в и в:

Перший заступник прокурора Дніпровського району міста Києва Морозов В., діючи в інтересах держави в особі Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, звертаючись з позовом до суду, просив стягнути з ОСОБА_3 на користь держави в особі Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) завдану шкоду в розмірі 8802,45 грн.

04 червня 2015 року перший заступник прокурора Дніпровського району міста Києва Морозов В., діючи в інтересах держави в особі Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, подав до суду заяву про зміну предмету позову, відповідно до змісту позовних вимог просив суд: «Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави в особі Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги завдану шкоду в розмірі 8802,45 грн.». (а.с.70-72)

На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 25 червня 2015 року судом залучено у якості третьої особи без самостійних вимог Приватне акціонерне товариство страхова компанія «АСКА».(а.с.120-121)

Представник прокурора Дніпровського району міста Києва Сьомка С.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, пояснила, що 10 червня 2014 року о 08 год. 10 хв. на перехресті вулиць Петра Запорожця і бульвару Перова в місті Києві ОСОБА_3, керуючи автомобілем «TOYOTA COROLLA», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7, яка внаслідок отриманих тілесних ушкоджень була доставлена до Київської міської клінічної лікарні для надання першої медичної допомоги, де проходила стаціонарне лікування в період з 10 червня 2014 року по 25 липня 2014 року у відділенні політравми, загальна вартість витрат, понесених закладом охорони здоров'я на лікування потерпілої, складає 8802,45 грн. На підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 26 серпня 2014 року кримінальне провадження №0007219 відносно ОСОБА_3, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, закрите, звільнивши його від кримінальної відповідальності у зв'язку з примиренням винного з потерпілим. Оскільки кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 закрите за нереабілітуючими обставинами, тому у позивачів - Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, виникло право вимагати відшкодування з відповідача витрат, понесених на лікування потерпілої за період її перебування на стаціонарному лікуванні у закладі охорони здоров'я, який фінансується за рахунок місцевого бюджету, на загальну суму 8802,45 грн., що передбачено ч.1 ст.1206 Цивільного кодексу України.

Представник позивача - Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Шевченко І.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, та письмових пояснень, які приєднано до справи. (а.с.73-75)

Представник позивача - Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи позивач повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника позивача, позов Першого заступника прокурора Дніпровського району міста Києва підтримують в повному обсязі. (а.с.69)

Представник відповідача - адвокат Маляренко С.В. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у запереченнях на позов, які приєднано до справи. (а.с. 110-115)

Уповноважений представник третьої особи - Приватного акціонерного товариства страхова компанія «АСКА», в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки представника третя особа суд не повідомила, процесуальним правом надати письмові пояснення по суті предмету спору третя особа не скористалась.

Заслухавши пояснення представника прокурора Дніпровського району міста Києва Сьомка С.М., представника позивача Шевченко І.В., представника відповідача Маляренка С.В., дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 червня 2014 року о 08 год. 10 хв. на перехресті вулиць Петра Запорожця і бульвару Перова в місті Києві ОСОБА_3, керуючи автомобілем «TOYOTA COROLLA», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7, яка внаслідок отриманих тілесних ушкоджень була доставлена до Київської міської клінічної лікарні для надання першої медичної допомоги, де проходила стаціонарне лікування.

Згідно відомостей, викладених у довідці Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги від 21 жовтня 2014 року за вих. № 2037/1, хвора ОСОБА_7 перебувала на стаціонарному лікуванні в період з 10 червня 2014 року по 25 липня 2014 року у відділенні політравми, історія хвороби №15763, проведено ліжко-днів - 45, діагноз: «струс головного мозку. Забійна рана лобної ділянки голови, наскрізна забійна рана (2). Травматичний скол зубів. Закритий перелом акромеального відростку правової лопатки з незначним зміщенням уламків. Закритий уламковий перелом проксимальної фаланги ІІ пальця правої ступні зі зміщенням уламків. Забійна рана передньої поверхні нижньої третини правового стегна. Перелом бічних мас крижі зліва без зміщення уламків. Перелом передньо-нижнього краю лівої ветрлюгової впадини, без зміщення уламків. Пост травматична нейропатія малого- гомілкового нерву справа з парезом правої ступні». За фактичними витратами на лікування із розрахунку вартості 1 ліжко-дня вартість становить 8802,45 грн. (вартість лікування у стаціонарі за 45 ліжко-днів становить 195,61 грн. х 45 ліжко-днів =8802,45 грн.). (а.с.39)

На підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 26 серпня 2014 року кримінальне провадження №0007219 відносно ОСОБА_3, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, закрите, звільнивши його від кримінальної відповідальності у зв'язку з примиренням винного з потерпілим. (а.с.40)

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Як роз'яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування; Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого; витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Частиною 2 ст. 1191 Цивільного кодексу України визначено, що держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчинені злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину.

Відповідно до п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 р. №545, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 червня 2014 року о 08 год. 10 хв. ОСОБА_3 було скоєно суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху при керуванні транспортним засобом. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди заподіяно тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_7

Внаслідок заподіяння в процесі дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень, потерпіла ОСОБА_7 перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні політравми Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги в період з 10 червня 2014 року по 25 липня 2014 року, фактично понесені витрати на лікування складають 8802,45 грн.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Правовідносини власників наземних транспортних засобів та страхової компанії регулюється Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до преамбули якого цей Закон регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяння життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Як визначено у п.1.3. ст.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпілі - це юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Тобто, страховик забезпечує саме потерпілим, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП їх життю, здоров'ю, майну.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції Закону, який був чинний на момент укладення договору страхування) визначено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова-відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Згідно із п. 24.1 ст.24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацію потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Відповідно до п. 3 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 р. N 545, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами.

Як з'ясовано під час розгляду справи, на момент скоєння злочину, цивільно -правова відповідальність відповідача ОСОБА_3, який керував транспортним засобом - автомобілем «TOYOTA COROLLA», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, була застрахована у Приватному акціонерному товаристві страхова компанія «АСКА», що підтверджується Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/4561378, строк дії з 11 вересня 2013 року по 10 вересня 2014 року. (а.с.116)

Виходячи з умов договору страхування, який оформлений у вигляді Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/4561378, при настанні страхового випадку страховик відшкодовує шкоду, заподіяну життю і здоров'ю потерпілого в розмірі 100 000,00 грн. (ліміт відповідальності).

12 червня 2014 року ОСОБА_11, власник транспортного засобу - автомобіля «TOYOTA COROLLA», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, повідомила Приватне акціонерне товариство страхова компанія «АСКА» про настання страхового випадку, який мав місце 10 червня 2014 року, з дотримання строку та порядку, передбаченого ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». (а.с.118)

Згідно п.3 ст.20 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Разом з тим, відповідно до положень ст.1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як роз'яснено у п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства, у позивача Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги виникло право на відшкодування шкоди, яка складає витрати на лікування потерпілої ОСОБА_7, за рахунок Приватного акціонерного товариства страхова компанія «АСКА», в межах ліміту відповідальності страховика, оскільки в розрізі даного спору майнові інтереси ОСОБА_3, особи винної у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, є об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що підтверджується Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/4561378.

При цьому, суд враховує, що договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений у вигляді Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/4561378, був чинним на момент настання страхового випадку, тобто дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 10 червня 2014 року, не визнавався судом недійсним, а тому умови цього договору є обов'язковими для його учасників, а також для виконання перед іншими особами, в даному випадку перед позивачем по справі - Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги , в силу вимог Закону, ці обставини не спростовані третьої особою Приватним акціонерним товариством страхова компанія «АСКА».

Оцінивши наявні у справі докази, суд, діючи в межах заявлених позовних вимог, що відповідає положенням ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, приходить до висновку, що позивачем Київською міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги безпідставно пред'явлено вимоги до відповідача ОСОБА_3 щодо відшкодування шкоди в розмірі 8802,45 грн., що складає вартість витрат понесених на лікування потерпілої ОСОБА_7, оскільки наявність у винної особи Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/4561378, зумовлює виникнення у позивача права отримати відшкодування понесених витрат за рахунок страховика Приватного акціонерного товариства страхова компанія «АСКА», враховуючи, що розмір шкоди визначений позивачем не перевищує визначений у полісі ліміт відповідальності страховика.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Першого заступника прокурора Дніпровського району міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої злочином, є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Статтею 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Статтею 10-1 Закону України «Про столицю України - місто герой Київ» передбачено, що виконавчим органом Київської міської ради є Київська міська державна адміністрація, яка виконує функції державної виконавчої влади, що є особливістю здійснення виконавчої влади в місті Києві.

Таким чином, Київська міська державна адміністрація є виконавчим органом Київської міської ради, в свою чергу Київська міська рада є окремою ланкою системи місцевого самоврядування.

В той же час, Департамент охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) діє на підставі Положення про Департамент охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), яке затверджено розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 13 грудня 2013 року №2254.

Департамент охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) є структурним підрозділом виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), підпорядковується голові Київської міської державної адміністрації, підзвітний та підконтрольний Київській міській раді, а з питань виконання функцій державної виконавчої влади - Міністерству охорони здоров'я України, є головним розпорядником коштів бюджету міста Києва по галузі «Охорона здоров'я».

Виходячи з положень ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Така позиція висловлена у рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 року №3-рп/99 у справі №1-1/99, де встановлено, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин, так як в основі «інтересів держави» завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування державної, економічної, інформаційної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання, тощо.

Відповідно до положень ч.2 ст.32 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох позивачів або відповідачів; права і обов'язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; предметом спору є однорідні права і обов'язки.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Виходячи з предмету спору та суб'єктивного складу сторін, суд приходить до висновку, що Першим заступником прокурора Дніпровського району міста Києва безпідставно пред'явлено позов в інтересах Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), оскільки в розрізі даного спору належним позивачем виступає заклад охорони здоров'я, крім того всупереч вимог цивільного-процесуального законодавства позивачем Департаментом охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) не визначено, які саме позовні вимоги пред'являються безпосередньо до відповідача ОСОБА_3, оскільки відповідно до заяви про зміну предмету позову, позивачами спільного пред'явлено позов про стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги шкоду в розмірі 8802,45 грн., що є предметом позову.

Відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави.

За нормою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до частини першої ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Першого заступника прокурора Дніпровського району міста Києва в інтересах держави в особі Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги до ОСОБА_3, третя особа Приватне акціонерне товариство страхова компанія «АСКА» про відшкодування шкоди, завданої злочином, є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

В порядку ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межа даного спору судом прийнято рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 3, 4, 11, 14, 1191, 1194, 1206 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 5, 6, 9, 20, 24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 2, 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст. 1, 4, 10, 11, 57, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позову Першого заступника прокурора Дніпровського району міста Києва в інтересах держави в особі Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги до ОСОБА_3, третя особа Приватне акціонерне товариство страхова компанія «АСКА» про відшкодування шкоди, завданої злочином.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду міста Києва, яка подається через Дніпровський районний суд міста Києва, протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я