Справа № 462/935/10 Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М.
Провадження № 22-ц/783/3456/15 Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі: головуючого - Берези В.І., суддів - Бойко С.М., Штефаніци Ю.Г., з участю секретаря судового засідання - Брикайло М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 8 квітня 2014 року про залишення зустрічного позову без розгляду у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічною позовною заявою ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Софі» про визнання договорів недійсними,-

в с т а н о в и л а:

оскаржуваною ухвалою зустрічну позовну заяву залишено без розгляду.

Ухвалу суду оскаржив позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2, просить таку скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною. Мотивує тим, що по АДРЕСА_1 у м.Червонограді Львівської області проживає з 08.02.2007 року, суду про це було відомо, однак кореспонденція зі суду надсилалась апелянту за старою адресою, а тому поверталась в суд без вручення. Ні апелянту, ні його представнику не надсилались судові повістки про виклик до суду на 18.03.2014 року та 08.04.2014 року, вважає це порушенням норм процесуального права. Вказує на те, що Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 29.01.2014 року скасував попередня рішення лише з підстав нерозгляду зустрічного позову, тому під час нового розгляду справи суд першої інстанції мав би розглянути зустрічний позов, а не залишати такий без розгляду.

В судове засідання з`явилися апелянт - ОСОБА_2, його представник - ОСОБА_6, представник ПАТ «ВТБ Банк» - Марко І.Є.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення апелянта та його представника в підтримання вимог апеляційної скарги, пояснення представника ПАТ «ВТБ Банк», який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України, підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення, зокрема, норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції керувався п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України та виходив з того, що позивачі за зустрічним позовом в судові засідання від 18.03.2014 року та 08.04.2014 року не з`явилися, хоча про час та місце судового засідання були належним чином повідомлені, заяви про розгляд справи за їх відсутності суду не подавали.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується.

Відповідно до ч.3 ст.191 ЦПК України, суд, відкладаючи розгляд справи або оголошуючи перерву в її розгляді, призначає відповідно день нового судового засідання або його продовження, про що ознайомлює під розписку учасників цивільного процесу, присутніх у судовому засіданні. Учасників цивільного процесу, які не з'явилися або яких суд залучає вперше до участі в процесі, викликають у судове засідання на призначений день. У разі відкладення розгляду справи або оголошення перерви в її розгляді, суд, на прохання особи, яка є учасником цивільного процесу, вручає їй судову повістку безпосередньо в суді.

Згідно з ч.5 ст.74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням про вручення або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

Як вбачається з позовної заяви, місце проживання ОСОБА_2 вказано за адресою: АДРЕСА_1

Саме за цією адресою ОСОБА_2 направлялись судові повістки про виклик в судові засідання, призначені на 18.03.2014 року та 08.04.2014 року.

Так, згідно з рекомендованим листом (т.2 а.с.134), судова повістка про виклик в судове засідання, призначене на 18.03.2014 року, повернулася на адресу суду з відміткою «за зазначеною адресою не проживає». Судове засідання від 18.03.2014 року відкладено до 08.04.2014 року, особам, які беруть участь у справі, в тому числі ОСОБА_2, надіслано судову повістку про виклик, однак така разом з конвертом вернулась на адресу суду з аналогічною відміткою - «за зазначеною адресою не проживає» (а.с. 141).

Посилаючись на ч.2 ст.77 ЦПК України щодо обов`язку сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, повідомляти суд про причини неявки в судове засідання, суд першої інстанції вважав ОСОБА_2 таким, що був належним чином повідомлений про судові засідання від 18.03.2014 року та 08.04.2014 року та не з`явився без поважних причин.

Однак, судом не враховано тієї обставини, що ОСОБА_2 змінив місце проживання, про що повідомив суд першої інстанції, зазначивши в довіреностях, долучених до матеріалів справи, нову адресу: АДРЕСА_1, м.Червоноград, Львівська обл. (т.1 а.с.71, т. а.с.21), а тому і не міг отримати судові повістки про виклик за адресою, зазначеною в позовній заяві: АДРЕСА_1

Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Цивільне процесуальне законодавство не передбачає форми повідомлення суду про зміну місця проживання особи, яка бере участь у справі. Заявлення суду про зміну свого місця проживання у спосіб зазначення відповідної адреси у довіреності, виданій ОСОБА_2 на представництво його інтересів ОСОБА_8 в усіх судових органах (т.1 а.с.71), у довіреності, виданій ОСОБА_2 на представництво його інтересів ОСОБА_9 (т.2 а.с.21), колегія суддів вважає належним повідомленням. Відтак, будучи належно повідомленим про зміну місця проживання ОСОБА_2, суд першої інстанції помилково продовжив здійснювати виклик останнього до суду за адресою, за якою такий не проживає, що підтверджується конвертами з рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які вернулись на адресу суду з відмітками «за зазначеною адресою не проживає» (т.1 а.с.106, т.2 а.с. 134, 141).

Разом з тим, в матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення - судової повістки про виклик, з відміткою про отримання такого 06.05.2011 року, адресоване ОСОБА_2 за новою адресою: АДРЕСА_1, м.Червоноград, Львівська обл. (т.1 а.с.234). Крім того, зареєстроване місце проживання апелянта за цією адресою підтверджується і відміткою в паспорті громадянина України.

Вищезазначені обставини вказують на те, що ОСОБА_2, повідомивши суд про зміну свого місця проживання, не був належним чином повідомлений про судові засідання від 18.03.2014 року та 08.04.2014 року, а відтак і не міг в такі з`явитися, що призвело до порушення судом першої інстанції норм процесуального права та передбаченого ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод права особи на справедливий і публічний розгляд його справи.

Додатково слід зазначити, що відповідно до ч.5 ст.76 ЦПК України, вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі. Попри те, що ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_9 представляти його інтереси в судах загальної юрисдикції, встановивши термін довіреності до 20.07.2015 року, судові повістки про виклик представнику ОСОБА_9 не надсилались.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про залишення позовної заяви без розгляду.

З урахуванням наведеного, апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржувану ухвалу скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись п.4 ч.1 ст.311, ст. ст. 313, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 8 квітня 2014 року скасувати, а справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічною позовною заявою ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Софі» про визнання договорів недійсними направити до суду першої інстанції для продовження розгляду зустрічного позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Береза В.І.

Судді Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.