Справа № 161/4403/15-ц Провадження № 22-ц/773/1095/15 Головуючий у 1 інстанції: Рудська С.М.
Категорія: 53 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Карпук А.К.,

суддів - Здрилюк О.І., Бовчалюк З.А.,

при секретарі Шугаловій О.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства (далі ПАТ) «Укртранснафта», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4, про визнання незаконним та скасування рішення наглядової ради, поновлення на посаді, усунення перешкод у виконанні повноважень за апеляційними скаргами представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 та відповідача ПАТ «Укртранснафта» на рішення Луцького міськрайонного суду від 29 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з указаним позовом покликаючись на те, що рішенням загальних зборів акціонерів ВАТ «Укртранснафта» від 11 серпня 2009 року його було обрано на посаду голови правління. Рішенням загальних зборів акціонерів ПАТ «Укртранснафта» від 09.08.2012 року переобрано на цій посаді строком на 5 років та укладено контракт № 170. Рішенням наглядової ради ПАТ «Укртранснафта» від 19.03.2015 року його відсторонено від здійснення повноважень голови правління ПАТ «Укртранснафта» на період з 19.03.2015 р. по 10.08.2015 р. із збереженням оплати праці з вимогами чинного законодавства, обрано ОСОБА_4 особою, яка тимчасово здійснюватиме повноваження голови правління ПАТ «Укртранснафта» з 19.03.2015 р. по 10.08.2015 р., постановлено йому (ОСОБА_3) передати, а ОСОБА_5 прийняти до 17.00 19.03.2015 р. справи та документи згідно з додатком №1 в установленому законом порядку. Вважає ці рішення наглядової ради ПАТ «Укртранснафта» незаконними і такими, що підлягають скасуванню, оскільки прийняті з порушенням ст. 46 КЗпП України та ч. 2 ст. 61 Закону України «Про акціонерні товариства», положеннями яких визначені підстави відсторонення особи від роботи та від посади. Зокрема, вважає, що наглядова рада могла прийняти рішення про його відсторонення виключно у разі, якщо б вона встановила підстави, визначені вказаними нормами законодавства. Проте, такі факти не існували, службове розслідування щодо його дій або бездіяльності не проводилося, пояснень від нього наглядова рада не вимагала. Крім того, наглядовою радою було порушено порядок проведення її засідань та перевищено свої повноваження щодо обрання ОСОБА_4 особою, яка тимчасово здійснюватиме повноваження голови правління ПАТ «Укртранснафта» з 19.03.2015 р. по 10.08.2015 р., були відсутні законні завдання на голосування наглядової ради товариства. З урахуванням уточнених позовних вимог від 16.04.2015 р. просив суд визнати протиправною та скасувати рішення наглядової ради Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» від 19 березня 2015 року про відсторонення його з 19 березня 2015 року від здійснення повноважень голови правління ПАТ «Укртранснафта» по 10 серпня 2015 року із збереженням оплати праці з вимогами чинного законодавства та укладеного контракту; визнати протиправною та скасувати рішення наглядової ради Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» від 19 березня 2015 року в частині обрання з 19 березня 2015 року ОСОБА_4 особою, яка тимчасово здійснюватиме повноваження голови правління ПАТ «Укртранснафта» з 19 березня 2015 року по 10 серпня 2015 року, а також ОСОБА_3 передати, а ОСОБА_4 прийняти до 17 год. 00 хв. 19.03.2015 справи та документи згідно з додатком № 1 в установленому законодавством порядку; поновити його на посаді голови правління ПАТ «Укртранснафта»; усунути перешкоди у виконанні ним повноважень голови правління ПАТ «Укртранснафта» та допустити його до виконання повноважень голови правління.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 29 травня 2015 року позов задоволено частково.

Постановлено визнати протиправним та скасувати рішення наглядової ради Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» від 19 березня 2015 року в частині відсторонення з 19 березня 2015 року ОСОБА_3 від здійснення повноважень голови правління ПАТ «Укртранснафта» по 10 серпня 2015 року із збереженням оплати праці з вимогами чинного законодавства та укладеного контракту.

Визнати протиправним та скасувати рішення наглядової ради Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» від 19 березня 2015 року в частині обрання з 19 березня 2015 року ОСОБА_4 особою, яка тимчасово здійснюватиме повноваження голови правління ПАТ «Укртранснафта» з 19 березня 2015 року по 08 квітня 2015 року, а також ОСОБА_3 передати, а ОСОБА_4 прийняти до 17 год. 00 хв. 19.03.2015 справи та документи згідно з додатком № 1 в установленому законодавством порядку.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 відмовити за необгрунтованістю.

Стягнути з ПАТ «Укртранснафта» на користь ОСОБА_3 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції як позивач так і відповідач подали апеляційні скарги.

Позивач оскаржує рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог у звязку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення в оскарженій частині скасувати та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення в частині задоволення позовних вимог та відмовити у позові.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ВАТ «Укртранснафта» утворено відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 23.06.2001 р. № 256-р «Про утворення ВАТ «Укртранснафта» та рішення спостережної ради НАК «Нафтогаз України» від 28.07.2001 року.

На підставі рішення позачергових загальних зборів акціонерів ВАТ «Укртранснафта» від 11.08.2009 року ОСОБА_3 було обрано на посаду голови правління вказаного товариства (а.с. 33-39).

Відповідно до п.1.1 Статуту Товариства Публічне акціонерне товариство «Укртранснафта» є новим найменуванням Відкритого акціонерного товариства Укртранснафта» відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства».

Пунктом 6.1 Статуту ПАТ «Укртранснафта» встановлено, що засновником товариства є Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Рішенням № 21 загальних зборів акціонерів ПАТ «Укртранснафта» від 09.08.2012 року ОСОБА_3 було переобрано на посаді голови правління Товариства на строк, визначений Статутом Товариства (а.с. 25).

10 серпня 2012 року між НАК «Нафтогаз України» та ОСОБА_3 було укладено контракт № 170, відповідно до якого ОСОБА_3 зобовязався здійснювати оперативне керівництво діяльністю товариства (а. с. 40-52). Строк дії контракту визначено з 10 серпня 2012 року по 10 серпня 2015 року включно.

Відповідно до п.п. 1.2 вищевказаного контракту на взаємовідносини сторін за цим контрактом поширюються Кодекс законів про працю України, інші нормативні акти, що регулюють трудові правовідносини.

Частково задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи оскаржені позивачем рішення наглядової ради суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено наявності передбачених ч.2 ст. 66 Закону України «Про акціонерні товариства» підстав для відсторонення голови правління ОСОБА_3 з займаної посади. Такий висновок суду є правильним.

Зокрема, п.п. 12.3.2 п. 12.3 ст. 12 статуту ПАТ «Укртранснафта» передбачено, що до виключної компетенції наглядової ради належить прийняття рішення про відсторонення від здійснення повноважень голови або члена правління чи обрання особи, яка тимчасово здійснюватиме повноваження голови або члена правління.

Аналогічне положення міститься і в п. 2.6 Положення про правління ПАТ «Укртранснафта», відповідно до якого наглядова рада має право відсторонити від здійснення повноважень голову або члена правління та обрати особу, яка тимчасово здійснюватиме повноваження голови або члена правління.

Із змісту п. 10.2, глави 13, глави 14 Статуту, глав 3-4 Положення про правління вбачається, що голова і члени правління є посадовими особами товариства, однак функції і повноваження голови визначені окремими главами Статуту і Положення, тобто передбачено особливий правовий режим діяльності і повноважень голови правління і члена правління, отже, ці посади є не тотожними.

Частиною 3 ст. 99 ЦК України, передбачено, що повноваження члена виконавчого органу можуть бути у будь-який час припинені і він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень. Вбачається, що цією нормою не визначено підстав припинення або відсторонення від виконання своїх обовязків члена виконавчого органу. Однак, положення цієї статті є загальною нормою права у даних правовідносинах.

Правові підстави відсторонення голови правління від виконання повноважень визначені ч. 2 ст. 61 Закону України «Про акціонерні товариства», згідно з якою, у разі, якщо відповідно до статуту товариства обрання та припинення повноважень голови колегіального виконавчого органу (особи, яка здійснює повноваження одноособового виконавчого органу) віднесено до компетенції загальних зборів, наглядова рада має право відсторонити від виконання повноважень голову колегіального виконавчого органу (особу, яка здійснює повноваження одноособового виконавчого органу), дії або бездіяльність якого порушують права акціонерів чи самого товариства, до вирішення загальними зборами питання про припинення його повноважень.

Враховуючи те, що норма Закону України «Про акціонерні товариства» є спеціальною по відношенню до норми ЦК України, то відсторонити голову правління від виконання повноважень можливо у випадках, передбачених ч. 2 ст. 61 Закону.

Крім того, підстави для відсторонення голови правління передбачено у ОСОБА_6, укладеному з ОСОБА_3 Зокрема, згідно з п. 5.9, наглядова рада Товариства має право прийняти рішення про тимчасове відсторонення від виконання обовязків Керівника у випадках, передбачених трудовим законодавством України, статутом Товариства, некомпетентності Керівника, зловживання ним посадовим становищем, розголошення комерційної таємниці, вчинення інших дій(бездіяльності), що завдали чи могли завдати шкоди інтересам Товариства або акціонеру (а.с. 51).

У Положенні та Статуті, як зазначено вище, передбачено право наглядової ради тимчасово відсторонити голову правління від виконання обовязків, проте, підстав для відсторонення не указано.

З огляду на указані обставини, відсторонення голови правління ОСОБА_3 було можливим лише за наявності підстав, визначених ч. 2 ст. 61 Закону, умовами ОСОБА_6, яким, у свою чергу, передбачено як визначені сторонами підстави відсторонення, так і можливість застосування трудового законодавства. Слід указати, що згідно умов ОСОБА_6, такі підстави для відсторонення, як некомпетентність Керівника, зловживання ним посадовим становищем, розголошення комерційної таємниці, фактично охоплюється поняттям вчинення дій або бездіяльності, які порушують права акціонерів чи товариства, що, як зазначено вище, передбачено спеціальною нормою права - ч. 2 ст. 61 Закону. Наведене спростовує доводи представника відповідача про безпідставне застосування положень цієї статті та про можливість відсторонення голови правління з будь-яких підстав.

До того ж, під час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанції представник відповідач взагалі не пояснив і не подав доказів про наявність підстав відсторонення ОСОБА_3 та указав, що наглядова рада вправі відсторонити голову правління без будь-яких причин. Такі пояснення суперечать як Закону, так і умовам укладеного з позивачем ОСОБА_6.

Також доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до посилань на незастосування до спірних правовідносин положень ч. 3 ст. 99 ЦК України, ст. 10, 52 Закону, п.12.3.2 підпункту 12.3 ст. 12 Статуту.

Такі твердження є безпідставними з огляду на таке.

Із змісту мотивувальної частини рішення вбачається про застосування судом норми ст. 99 ЦК України, яка є загальною, у сукупності із спеціальною нормою статті 61 Закону, яка на відміну від норми загального права визначає підстави відсторонення не просто члена виконавчого органу, а власне голови правління, оскільки спір виник у звязку з відстороненням саме голови правління.

Пункт 12.3.2 пункту 12.3 статті 12 Статуту, на які посилається суд у мотивувальній частині рішення (а.с. 219-зворот) визначає виключну компетенцію наглядової ради на прийняття рішення про відсторонення голови або члена виконавчого органу від здійснення повноважень за змістом аналогічний з положеннями п. 10 ч. 2 ст. 52.

Оскільки виключна компетенція наглядової ради щодо відкликання голови правління визначена статутом і положенням про наглядову раду, а не передана загальними зборами, то доводи апелянта про необхідність застосування ч. І ст. 51 Закону не мають правового значення.

Та обставина, що Конституційний Суд України у рішенні від 12.10.2010 р. у справі № 1-рп/2010 за конституційним зверненням ТОВ «Міжнародний фінансово-правовий консалтинг» надав офіційне тлумачення частини третьої статті 99 ЦК України» у редакції, чинній на час ухвалення рішення, не змінює правового тлумачення цієї статті і на даний час, після викладення ч. 3 ст. 99 ЦК України у новій редакції. В апеляційній скарзі апелянт не вказав, у чому полягає невірне тлумачення судом рішення Конституційного Суду України.

Встановивши, що відповідач відсторонив ОСОБА_3 з посади голови правління за відсутності правових підстав, передбачених діючим законодавством та умовами ОСОБА_6, та інших, будь-яких підстав, про що ствердив представник відповідача, суд дійшов вірного висновку про порушення трудових прав позивача такими рішеннями та незаконність рішення наглядової ради про його відсторонення, а також про відсутність правових підстав для призначення замість ОСОБА_3 тимчасово виконуючим обовязки голови правління ПАТ «Укртранснафта» ОСОБА_4, зобовязання передачі справ та документів згідно з Додатком.

При вирішенні указаного спору судом вірно застосовано пункти 2, 2-1 постанови Кабінету Міністрів України від 02.12.2009 р. № 1354 «Деякі питання діяльності Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», якими визначено порядок погодження Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» завдання своїм представникам щодо голосування на загальних зборах акціонерів та засіданнях наглядової ради акціонерних товариств, управління корпоративними правами держави стосовно яких вона здійснює.

Разом з тим, процедура надання та погодження таких завдань встановлена Порядком надання та погодження завдань на голосування представникам держави на загальних зборах та засіданнях наглядової ради господарського товариства у статутному капіталі якого є корпоративні права держави, затвердженого Постановою КМУ № 678 від 30.10.2014 р. (надалі Порядок).

Цей Порядок дещо ширший за змістом від постанови Кабінету Міністрів України від 02.12.2009 р. № 1354, оскільки встановлює строки прийняття рішення щодо погодження завдань на голосування, порядок набрання чинності наказами, прийнятими щодо певної категорії питань, однак, не суперечить змісту цієї постанови, а тому, також поширюється на спірні правовідносини.

Щодо покликань ПАТ «Укртранснафта» на порушення судом вимог ч.2 ст. 119 ЦПК України, неврахування ст. 118 ГПК України слід зазначити таке.

Відповідно до ст. 3 КЗпП України до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Згідно з ч. 4 ст. 65 ГК у разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), у якому визначається строк найму, права, обовязки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, звільнення з посади, інші умови найму за погодженням сторін. Згідно з ч.3 ст. 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору.

З матеріалів справи, пояснень представників сторін, вбачається, що ОСОБА_3 не є акціонером (учасником) товариства, та працює у відповідача на підставі ОСОБА_6, тобто, є найманим працівником, який наділений як трудовими обовязками, так і правами, одне із основних - право на працю.

За своєю правовою природою відсторонення від виконання посадових обовязків - це призупинення виконання функцій за договором.

Після прийняття рішення наглядовою радою ПАТ «Укртранснафта» рішення про відсторонення позивача, умови контракту у частині виконання усіх його посадових обовязків були призупинені, отже, наглядовою радою цього товариства було прийняте рішення, що стосується трудових прав позивача, тому указаний спір виник із трудових правовідносин, який відповідно до п. 1 ч. 1 ст.15 ЦПК України підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч. І ст. 110 ЦПК України, до позовів, що виникають з трудових правовідносин застосовуються правила виборної підсудності, зокрема, такі позови можуть предявлятися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_3 є АДРЕСА_1 (а. с. 19-22).

Таким чином, звернення ОСОБА_3 з указаним позовом до суду за місцем проживання в порядку цивільного судочинства відповідає Закону.

Судом було дотримано вимоги цивільно-процесуального закону щодо підсудності, обставин щодо недотримання положень ст.ст.7, 8, 55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не встановлено.

За таких обставин вимоги апеляційної скарги ПАТ «Укртранснафта» про скасування рішення суду у частині задоволення позовних вимог та винесення окремої ухвали щодо головуючого судді у даній справі не ґрунтується на Законі.

У запереченні на апеляційну скаргу ПАТ «Укртранснафта» посилається на розяснення Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів», надане у п.39, зауважуючи, що рішення наглядової ради може бути оскаржене лише акціонером (учасником) товариства. Однак, цьому пункту передує п.38, у якому розяснюється, що і інша особа, права та законні інтереси якої порушені рішенням наглядової ради, вправі оскаржити це рішення, та зазначає, що це відповідає ст. 55 Конституції.

Разом з тим, суд погоджується з доводами відповідача про правомірність відмови судом у задоволенні вимог про поновлення на посаді, у звязку з чим його апеляційна скарга у цій частині підлягає до задоволення, а рішення суду у частині відмови у поновленні на посаді слід залишити без змін. Відповідно, апеляційну скаргу представника позивача у частині оскарження рішення суду про відмову у поновленні на посаді слід відхилити.

Зокрема, з матеріалів справи і пояснень представників сторін вбачається, що трудові відносини з відповідачем не припинені, ОСОБА_6 не розірваний, а працівник не звільнений, позивачу виплачується заробітна плата, тому вимоги ОСОБА_3 в частині поновлення його на посаді голови ПАТ «Укртранснафта» суд правильно визнав безпідставними і обґрунтовано відмовив у цій вимозі.

Задовольняючи позовні вимоги у частині оскарження ОСОБА_3 рішення про його відсторонення від виконання посадових обовязків голови правління і відповідно - оскарження рішення, яким виконання обовязків покладено на ОСОБА_4 та зобовязано ОСОБА_3 передати, а ОСОБА_4 прийняти справи, документи, суд, встановивши відсутність правових підстав для прийняття таких рішень, дійшов хибного висновку про недоведеність позивачем, у чому полягають перешкоди у здійсненні своїх повноважень та помилково прийняв рішення про відмову у цій частині позову. У даному випадку суд першої інстанції допустив протиріччя, оскільки прийняття таких рішень мало наслідком тимчасове призупинення його діяльності на цій посаді, а самі рішення і факт їх виконання є доказом створення перешкод у виконанні посадових обовязків. Як пояснив у даному судовому засіданні представник відповідача, у звязку з відстороненням, ОСОБА_3 передав згідно з додатком до рішення наглядової ради справи та документи, він не має доступу до службових справ та до свого робочого місця. Тобто, саме у звязку з виконанням рішення наглядової ради про відсторонення, він не виконує службових повноважень. З наведеного вбачається, що зазначені позовні вимоги є обгрунтованими і доведеними, а обраний спосіб захисту права відповідає вимогам ст. 16 ЦК України.

Однак, рішенням загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» від 07.05. 2015 року № 37 були внесені зміни до статуту товариства. Відповідно до цих змін, замінено по тексту слово «правління» на «дирекція», а слова «голова правління» на «генеральний директор». Тобто, змінилася назва посади, з якої був відсторонений ОСОБА_3 З урахуванням наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 слід задовольнити частково, рішення суду у частині відмови у вимогах про усунення перешкод у виконанні повноважень голови правління та допущення до виконання цих повноважень скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення про задоволення позову. А саме, Публічному акціонерному товариству «Укртранснафта» усунути перешкоди у виконанні ОСОБА_3 повноважень генерального директора (до 07.05.2015 року назва посади «голова правління») та допустити ОСОБА_3 до виконання повноважень генерального директора (до 07.05.2015 року назва посади «голова правління») Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта».

У решті рішення суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений при поданні апеляційної скарги судовий збір у розмірі 121 грн. 80 коп. (а.с. 244).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 та відповідача - Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 травня 2015 року у частині відмови у вимогах про усунення перешкод у виконанні повноважень голови правління та допущення до виконання цих повноважень скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення про задоволення позову.

Публічному акціонерному товариству «Укртранснафта» усунути перешкоди у виконанні ОСОБА_3 повноважень генерального директора (до 07.05.2015 року назва посади «голова правління») та допустити ОСОБА_3 до виконання повноважень генерального директора (до 07.05.2015 року назва посади «голова правління») Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта».

У решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» на користь ОСОБА_3 121 грн. 80 коп. (сто двадцять одну гривню вісімдесят копійок) судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після набрання рішенням законної сили.

Головуючий

Судді