АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22ц-791/1097/2015 Доповідач Ігнатенко П.Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року травня місяця 21 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Ігнатенко П.Я.
Суддів:Воронцової Л.П.
Стародубця М.П.
При секретарі:Цулукіані І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, діючої в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на рішення Суворовського районного суду міста Херсона від 03 березня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Палієнко Уляни Олексіївни, треті особи: ОСОБА_11, ОСОБА_12, про повернення в натурі безпідставно набутого майна та скасування запису про реєстрацію права власності,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 звернулися до суду із вказаним вище позовом, посилаючись на те, що 29 жовтня 2010 року між ними та ОСОБА_6 укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, що був посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Новіковою Л.В. та зареєстрований в ХДБТІ. На підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 31 липня 2013 року ОСОБА_6 передав у власність ОСОБА_7 вказану вище квартиру. Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 17 вересня 2014 року, в частині яка набрала законної сили, зазначений договір купівлі-продажу розірвано з підстав передбачених ч.2 ст.651 ЦК України. Посилаючись на те, що правова підстава, на основі якої спірне майно набуте останнім власником ОСОБА_7 відпала, позивачі просили з урахуванням вимог ст.ст.1212, 1213 ЦК України повернути їм в натурі квартиру АДРЕСА_1, як безпідставно набуту та скасувати запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_7 за номером запису 1970613 на об'єкт нерухомого майна за №01.

Рішенням Суворовського районного суду міста Херсона від 03 березня 2015 року позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_7 повернути в натурі квартиру АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_8 та ОСОБА_9 як безпідставно набуту.

Скасовано запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_7 за номером запису 1970613 на об'єкт нерухомого майна за 5101 - квартиру АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, діюча в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_7, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. При цьому просить взяти до уваги, що правовою підставою набуття права власності ОСОБА_7 на спірну квартиру - є договір дарування, який ніким не оспорений та не визнаний недійсним або незаконним.

Письмових заперечень на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходило.

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_5 підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_14 просила відхилити апеляційну скаргу та рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та осіб, що з'явилися у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення у визначених законом межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги в силу ст..ст. 319, 1212, 1213 ЦК України дійшов висновку про те, що ОСОБА_7 утримує належну позивачам спірну квартиру без достатніх на то підстав.

Однак з таким висновком погодитися не можна.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовується також до вимог про:

1)повернення виконаного за недійсним правочином;

2)витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3)повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4)відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Вищезазначене дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов'язань породжують такі юридичні факти як: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи та відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

З матеріалів справи вбачається, що 29 жовтня 2010 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_9, як продавцями, та ОСОБА_6, як покупцем, був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Новіковою Л.В. за реєстровим №2296. (а.с. 13).

Відповідно до п. 3 цього договору продаж квартири за домовленістю сторін вчиняється за 52487,00 грн., які покупець зобов'язується сплатити продавцям до 18.10.2013 року.

Пунктом 11 укладеного договору передбачено, що право власності на квартиру у покупця виникає з моменту державної реєстрації цього договору.

Право власності на придбану квартиру ОСОБА_6 зареєстрував у встановленому законом порядку 01.11.2010 року. Після чого 31.07.2013 року подарував цю квартиру ОСОБА_7, що сторонами не оспорюється та підтверджується договором дарування (а.с.14).

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 17 вересня 2014 року у частині, що залишена без змін рішенням апеляційного суду Херсонської області від 04.11.2014 року розірвано договір купівлі-продажу спірної квартири, укладений 29.10.2010 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_9, з однієї сторони, та ОСОБА_6, з іншої (а.с.9-12).

Отже, правова підстава набуття ОСОБА_6 права власності на спірну квартиру відпала, оскільки договір купівлі-продажу розірвано з 04.11.2014 року, однак на цей момент зазначена квартира вже не перебувала у його власності.

Таким чином, вимагати повернення нерухомого майна при розірванні договору купівлі-продажу можливо лише від сторони у договорі, тобто покупця ОСОБА_6, а не у обдарованої особи ОСОБА_7, яка не має правовідносин із позивачами та не є стороною договору купівлі-продажу, розірваного на теперішній час.

Договір купівлі-продажу не створює обов'язків для будь-яких інших осіб, крім сторін за цим договором.

За таких обставин, згідно ст.ст. 1212,1213 ЦК України обов'язок повернення в натурі безпідставно набутого майна, а саме спірної квартири за нині розірваним договором купівлі-продажу, лежить на стороні цього договору - ОСОБА_6 Однак, в цій частині позовні вимоги про повернення в натурі безпідставно набутого майна задоволенню не підлягають, в зв'язку з тим, що квартира з власності ОСОБА_6 вибула.

Стосовно позовних вимог про витребування майна від ОСОБА_7, то ці вимоги також не підлягають задоволенню, оскільки розірвання договору купівлі-продажу, стороною в якому виступав ОСОБА_6, не обмежує права власності ОСОБА_7, яке виникло на підставі іншого договору - дарування.

Спірну квартиру набуто ОСОБА_7 за наявності правової підстави та не може бути витребувано відповідно до положень статті 1212 ЦК України як безпідставно набуте майно.

Право власності на спірну квартиру у відповідачки ОСОБА_7 виникло на підставі дійсного договору дарування від 31.07.2013 року, підстава, на якій нею набуте це нерухоме майно не відпала, а отже вимоги про витребування безпідставно набутого майна з підстав, заявлених у позові задоволенню не підлягають, оскільки безпідставність набуття майна ОСОБА_7 позивачами не доведена.

На зазначені норми суд першої інстанції уваги не звернув та за наслідками розірвання договору купівлі-продажу неправильно застосував норми ст.ст. 1212, 1213 ЦК України, а також застосував ч.4 ст. 65 СК України, яка регулює правовідносини між подружжя щодо боргових зобов'язань та розпорядження майном і дійшов помилкового висновку про задоволення позову. Покладення на ОСОБА_7 обов'язку повернути в натурі квартиру позивачам суперечить інституту зобов'язального права.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, діючої в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_7, - задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 03 березня 2015 року, - скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Палієнко Уляни Олексіївни, треті особи: ОСОБА_11, ОСОБА_12, про повернення в натурі безпідставно набутого майна та скасування запису про реєстрацію права власності- відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: