Справа № 343/2948/14-ц
Провадження № 22-ц/779/338/2015
Головуючий у 1 інстанції Андрусів І. М.
Суддя-доповідач Пнівчук О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Беркій О.Ю., Мелінишин Г.П.

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Долинському районі Івано-Франківської області про стягнення недоотриманих коштів у відшкодування втраченого заробітку, за апеляційною скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Долинському районі Івано-Франківської області на рішення Долинського районного суду від 24 грудня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вищевказаним позовом.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що у 1979 році вона працювала на Долинському заводі ЗБВІК, де при виконанні трудових обов'язків отримала трудове каліцтво та визнана інвалідом ІІІ групи зі стійкою втратою працездатності у розмірі 65% .

До 1995 року відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків проводив Долинський завод ЗБВІК. Після його реорганізації і до 01.04.2001 року таке відшкодування проводив ВАТ «Долинський деревообробний завод».

Після утворення у 2001 році Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань (далі - Фонд) особову справу ОСОБА_1 було передано у Фонд.

Фондом прийнято рішення про продовження виплати ОСОБА_1 раніше призначеної Долинським деревообробним заводом щомісячної грошової суми у розмірі 76,70 грн. з 01.04.2001 року довічно.

Однак, при розрахунку суми відшкодування втраченого заробітку Долинським деревообробним заводом не було враховано доплату у розмірі 25% за роботу у гірському населеному пункті. Даний факт встановлено рішеннями Долинського районного суду від 07.06.2013 року, від 02.09.2014 року та ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 29.09.2014 року. Вказаними рішеннями з ВАТ «Долинський деревообробний завод» та з Фонду стягнуто на користь ОСОБА_1 недоплачені нарахування за періоди з 01.04.2001 року по 01.04.2014 року.

Однак, починаючи з 01.04.2014 року дирекція Фонду продовжує виплачувати позивачеві відшкодування без нарахування та виплати 25% доплати за роботу у гірському населеному пункті.

ОСОБА_1 просила суд стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Долинському районі на її користь 1235 грн.76 коп., 25% доплати до відшкодування за роботу в гірському населеному пункті за період з 01.04.2014 року по 01.12.2014 року та 500 грн. понесених витрат за надання правової допомоги адвоката.

Крім того, ОСОБА_1 просила зобов'язати відповідача продовжувати виплату щомісячного відшкодування з підвищенням на 25% за роботу в гірському населеному пункті, починаючи з 01.12.2014 року.

Рішенням Долинського районного суду від 24 грудня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Долинському районі на користь ОСОБА_1 1235 грн.76 коп., 25% доплати до відшкодування за роботу в гірському населеному пункті за період з 01.04.2014 року по 01.12.2014 року та 500 грн. понесених витрат за надання правової допомоги адвоката.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Долинському районі на рішення в частині позволених позовних вимог подало апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом вимог матеріального та процесуального права.

Апелянт вказав, що нещасний випадок з ОСОБА_1 мав місце у 1979 році при виконанні нею трудових обов'язків.

До створення Фонду відшкодування втраченого заробітку ОСОБА_1 проводило ВАТ «Долинський деревообробний завод».

Відповідно до ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров'я.

Передача Фонду документів, що підтверджують право працівника на страхову виплату, інші соціальні послуги внаслідок нещасного випадку на виробництві, а також розміри цієї виплати здійснюються підприємствами, на яких працював потерпілий, по акту.

Відповідно до п.4 Інструкції про порядок передачі виконавчій дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань (постанова Правління Фонду №10 від 20.04.2001 року), підприємство передає Фонду довідку про розмір втраченого заробітку, витрат на медичну та соціальну допомогу на дату передачі особової справи потерпілого. Згідно цієї довідки Фонд продовжує відшкодовувати втрачений заробіток потерпілому.

Особова справа ОСОБА_1 передана у Фонд у 2001 році. Розмір страхової виплати вже був визначений і ця виплата вже проводилась ВАТ «Долинський деревообробний завод».

Після отримання особової справи позивачки Фонд продовжив страхову виплату, виходячи із даних довідки про розмір втраченого заробітку, що містилася в особовій справі ОСОБА_1

Таким чином, застосувати самостійно, визначені в розрахунку позивачки доплати за роботу в гірському населеному пункті, відділення Фонду не мало підстав, оскільки підприємством була надана довідка про розмір страхових виплат

Посилаючись на вказані обставини, апелянт просив скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

В судове засідання апеляційного суду представник апелянта не з»явився,про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

ОСОБА_1 заперечила вимоги апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Вислухавши доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із преюдиції судових рішень (рішення Долинського районного суду від 02.09.201 року, залишеного без

змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 29.09.2014 року), якими встановлено, що належна ОСОБА_1 страхова виплата нараховувалась та виплачувалась з огляду на розмір мінімальної заробітної плати без нарахування 25% гірських, чим були порушені права позивачки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.303, ч.ч.2,3 ст.213 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

В силу дії ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Долинського районного суду від 02 вересня 2014 року (яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 29 вересня 2014 року, а.с.6-11) встановлено, що рішенням Долинського районного суду від 07.06.2013 року стягнуто з ВАТ «Долинський деревообробний завод» на користь ОСОБА_1 38грн.36 коп. доплат за роботу в гірському населеному пункті за період з 01.02.2001 року по 01.04.2001 року, а з відділення виконавчої дирекції Фонду - 7066 грн.46коп. вищевказаної доплати за період з 01.04.2001 року по 01.04.2013 року. Дане рішення залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20.08.2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.12.2013 року (а.с.10).

Вищевказаними рішеннями судів також встановлено, що ОСОБА_1, працюючи на Долинському заводі ЗБВІК, у 1979 році отримала трудове каліцтво із втратою працездатності у розмірі 65% (а.с.13), у зв'язку з чим підприємство та його правонаступник - ВАТ «Долинський деревообробний завод» проводили позивачці виплату втраченого заробітку.

З 01.04.2001 року у зв'язку з утворенням Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань ВАТ «Долинський деревообробний завод» передав особову справу ОСОБА_1 у Фонд, який продовжив страхову виплату ОСОБА_1 у розмірі 76 грн.70коп. відповідно до Довідки про розмір втраченого заробітку, витрат на медичну та соціальну допомогу від 01.04.2001 року, яка була долучена ВАТ «Долинський деревообробний завод» до особової справи позивачки (а.с.12,14).

Однак, відділення виконавчої дирекції Фонду, приймаючи від ВАТ «Долинський деревообробний завод» особову справу ОСОБА_1, всупереч пункту 4.9 Інструкції про порядок передачі виконавчій дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України документів, що підтверджують право застрахованого або членів його сім'ї на страхову виплату (затвердженої постановою Правління Фонду №10 від 20.04.2001 року), не звернуло увагу на невідповідність зазначених у довідці відомостей про розмір втраченого заробітку потерпілої станом на день передачі справи дійсному розміру втраченого заробітку з врахуванням доплат за роботу в гірських населених пунктах у розмірі 25% (а.с.7,зворот).

Із врахуванням встановлених обставин справи рішенням Долинського районного суду від 02 вересня 2014 року стягнуто з відділення виконавчої дирекції Фонду на користь ОСОБА_1 1853грн.64коп. доплати за роботу в гірському населеному пункті за період з 01.04.2013 року по 01.04.2014 року, а також 19грн.50коп. компенсації за несвоєчасну виплату доплат за період з 01.04.2013 року по 01.04.2014 року.

Водночас, як вбачається із довідки про доходи ОСОБА_1, виданої відділенням виконавчої дирекції Фонду №689 від 10.11.2014 року, з 01.04.2014 року і по даний час відповідач нараховує і виплачує страхові виплати ОСОБА_1 без нарахування та виплати 25% доплати за роботу в гірському населеному пункті (а.с.5), внаслідок чого станом на 01.12.2014 року розмір недоплаченої суми щомісячного відшкодування втраченого заробітку становить 1235 грн.76 коп. (а.с.18).

Відповідно до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пунктом 1 постанови КМУ «Про умови оплати праці осіб, які працюють в гірських районах» від 11.08.1995, № 648 (в редакції від 03.04.1996 року) встановлено, що на підприємствах, в установах, організаціях та військових частинах, розташованих на території населених пунктів, яким надано статус гірських, тарифні ставки і посадові оклади працівників, військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, визначені генеральною, галузевими та регіональними угодами як мінімальні гарантії в оплаті праці, а також встановлені за рішенням Кабінету Міністрів України або за його дорученням, підвищуються на 25 відсотків.

Згідно ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду соціального страхування від нещасних випадків своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв'язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці".

Із врахуванням встановлених обставин справи, а також положень чинного законодавства України, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позовної вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Долинському районі на користь ОСОБА_1 1235 грн.76 коп., 25% доплати до відшкодування за роботу в гірському населеному пункті за період з 01.04.2014 року по 01.12.2014 року та 500 грн. понесених витрат за надання правової допомоги адвоката.

Посилання апелянта на те, що втрачений заробіток потерпілому відшкодовується згідно довідки про розмір втраченого заробітку, наданої підприємством, спростовується матеріалами справи та вищенаведеними рішеннями судів, які в даному випадку мають преюдиційний характер.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Долинському районі Івано-Франківської області відхилити.

Рішення Долинського районного суду від 24 грудня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча: Пнівчук О.В.

Судді: Беркій О.Ю.

Мелінишин Г.П.