Номер провадження: 22-ц/785/4699/15
Головуючий у першій інстанції Гайда-Герасименко О. Д.
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: судді Парапана В.Ф.

Суддів:Панасенкова В.О., Громіка Р.Д.

При секретарі: Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Білгород - Дністровського економіко-правового коледжу про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час прострочення сплати належних на час звільнення сум, відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013р. ОСОБА_4 звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 25.06.201р. між нею та Білгород - Дністровським економіко-правовим коледжом було укладено контракт зі строком дії з 01.07.2012р. до 20.08.2013р. В порушення умов зазначеного контракту, наказом від 19.08.2013р. №199-К її було звільнено на підставі п.2 ст. 36 КЗпП України у зв'язку з закінченням строку дії контракту.

Зазначала, що відповідач звільнив її раніше встановленого строку, не сплачував належним чином, у встановлені строки та в повному обсязі передбачені контрактом та нормами трудового законодавства України виплати, зокрема, 20% надбавку за класне керівництво, 20% додаткову оплату відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №373 від 23.03.2011р., 10% надбавку за завідування навчальним кабінетом, заробітну плату за працю зі студентами заочного та стаціонарного відділення, щорічну допомогу на оздоровлення.

Позивачка після уточнення позову просила: скасувати наказ від 19.08.2013р. №199-К про припинення трудового договору (контракту) з нею; поновити її на посаді викладача економічних дисциплін в Білгород - Дністровському економіко-правовому коледжі; стягнути з відповідача на її користь, - 20% надбавку за класне керівництво та 20% додаткову оплату відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.03.2011р. №373 "Про встановлення надбавки педагогічним працівникам дошкільних, позашкільних, загальноосвітніх, професійно-технічних навчальних закладів, вищих навчальних закладів І-ІІ рівня акредитації, інших установ і закладів незалежно від їх підпорядкування" в розмірі 7 045,52 грн.; 10% надбавку за завідування навчальним кабінетом, що складає 1 716,05 грн.; несплачену заробітну плату за роботу зі студентами заочного та стаціонарного відділення в 2012-2013 навчальному році, що складає 3 543,12 грн.; щорічну допомогу на оздоровлення, що складає 8 587,09 грн.; щорічну грошову винагороду в розмірі одного посадового окладу за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов'язків, що складає 8 587,09 грн.; середній заробіток за весь час затримки сплати належних їй сум на час звільнення по день фактичного розрахунку; моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2 400 грн., судові витрати, т.1, а/с.9199.

Відповідач позов не визнав

Справа судами розглядалась неодноразово.

Останнім рішенням суду від 24.02.2015р. позов задоволено частково: Внесено зміни до наказу Білгород - Дністровського економіко-правового коледжу №199-К від 19.08.2013р. про закінчення строку дії припинення трудового договору п.2 ст. 36 КЗпП України в частині дати звільнення ОСОБА_4, а саме: замість дати звільнення " 19 серпня 2013р." вказано " 20 серпня 2013р". та зобов'язано відповідача внести такі ж зміни до трудової книжки позивачки. В решті позовних вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі позивачка просить остання рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення її вимог, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права.

У запереченнях на апеляційну скаргу Білгород - Дністровський економіко-правовій коледж, вважаючи рішення суду законним та обгрунтованим, просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_4 не з'явилась, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України не є перешкодою розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги й заперечення проти неї, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для задоволення вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що 25.06.2012р. між позивачкою та відповідачем було укладено контракт №47 зі строком дії з 01.07.2012р. до 20.08.2013р.,т.1, а/с.16-17.

19.09.2013р. наказом №199-К ОСОБА_4 звільнено з 19.08.2013р. за п.2 ст. 36 КЗпП України, у зв'язку з закінченням строку дії трудового договору (контракту), т. 1, а/с.18.

Пунктом 2 п.п.1 контракту встановлено, що цей договір є строковим договором та діє з 01.07.2012р. до 20.08.2013р., т.1, а/с. 16.

Пунктом 7.2.1 контракту передбачено, що цей договір припиняється після закінчення строку дії договору, т.1, а/с. 17.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи та керуючись ст. ст. 21, 23,241-1 КЗпП України й Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників від 17.08.1993р., обгрунтовано дійшов висновку, що строк дії укладеного сторонами трудового договору (контракту) закінчився 20.08.2013р. і тому правильно змінив дату звільнення позивачки з роботи - 20.08.2013р.

Як видно з матеріалів справи, 29.08.2012р. на засіданні циклової комісії "Обліково-технологічних дисциплін" Білгород - Дністровського економіко-правового коледжу було прийнято рішення написати заяви до адміністрації цього навчального закладу з проханням не нараховувати надбавки 20% за престижність педагогічної справи, т.1, а/с. 61-63.

Рішенням засідання педагогічної ради, що було оформлено протоколом №1, викладачами з метою покращення фінансового становища коледжу було запропоновано звернутися з письмовими заявами до адміністрації коледжу про відмову від нарахування 20% надбавки за престижність педагогічної праці згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.032011р. №373. За дану пропозицію проголосували всі присутні викладачі - члени педагогічної ради, т.1, а/с.64-65.

28.08.2012р. та 30.08.2012р. до адміністрації коледжу були подані заяви від ОСОБА_4 в яких вона особисто просила адміністрацію коледжу не нараховувати їй надбавку 20% за престижність педагогічної праці згідно зазначеної постанови КМУ та доплату за класне керівництво в зв'язку з невиконанням ліцензійного обсягу студентів на 2012-2013 навчальний рік. При цьому у своїх заявах ОСОБА_4 зазначила, що претензій матеріального та морального характеру пред'являти не буде, т. 1, а/с 165-166.

Суд першої інстанції з урахуванням положень ст. 97 КЗпП України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999р. №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" дійшов вірного висновку, що при наявності рішення трудового колективу про відмову у виплаті відповідних надбавок, подання працівником заяви з проханням не нараховувати надбавки, а також у зв'язку з відсутністю наказів керівництва учбового закладу про виплату (нарахування) відповідних надбавок, вказані надбавки не нараховуються, а отже і не виплачуються.

01.09.2011р. керівництвом " Білгород - Дністровського економіко-правового коледжу був прийняти й наказ №131 "Про призначення завідуючими навчальними кабінетами" відповідно до якого ОСОБА_4 призначена завідуючою каб. №405, 410, т.1, а/с 69.

Проте, згідно з контрактом №47 від 25.06.2012р. ОСОБА_4 прийнята на роботу з 01.07.2012р., т.1, а/с. 16-17,

У зв'язку з цим, після прийняття позивачки на роботу за контрактом, втратив дію минулий трудовий договір та відповідний наказ №131, тому ураховуючи відсутність наказу цієї установи про виплату (нарахуванні) позивачці відповідної надбавки, відсутність наказу про призначення позивачки завідуючою навчальним кабінетом, позбавляє її можливості отримувати ці надбавки.

Врахувавши дослідженні у справі докази, у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивачка не висловлювала свого волевиявлення щодо отримання матеріального допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпуски та не зверталася, як з окремою з заявою таї і не вказувала про це в заяві про відпуску, і тому ці її вимоги також є безпідставними.

З урахуванням того, що за підсумками роботи за рік, відносно ОСОБА_4 наказу по учбовому закладу щодо виплати грошової винагороди в розмірі посадового окладу (ставки заробітної плати) не було, суд правильно визнав, що підстав для задоволення вимог в цій частині не має, оскільки позивачкою не доведено факту порушення її прав.

Вимоги позивачки щодо стягнення на її користь середнього заробітку за весь час затримки сплати належних їй сум на час звільнення є похідними від основного позову і оскільки матеріалами справи встановлено, що при звільнені позивачки з роботи їй і були сплачені всі належні виплати, то у задоволенні цих вимог судом правильно відмовлено.

Приймаючи до уваги конкретні обставини цієї справи, якими не доведено, що були порушені законні права позивачки, що призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя, тому суд правильно відмовив у задоволенні і цих позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги вищевикладених висновків не спростовують, вони лише зводяться до критики ухвали касаційного суду та з посиланням на те, що заяви про відмову від частини заробітної плати вона написала під тиском.

Проте на підтвердження факту тиску вона не навела жодного належного доказу, а зміст вищевикладених письмових доказів це спростовує, тому колегія суддів не приймає до уваги ці її твердження.

Відповідно до ч.4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції про новому розгляді справи.

Крім того, відповідач у запереченнях на апеляційну скаргу зазначає, що суми, які були стягнуті з нього на користь позивачки на підставі скасованого рішення від 13.03.2014р. сплачені, не повернуті, а тому може мати місце подвійне стягнення.

Рішення суду є правильним, воно ухвалено у відповідності до положень ст. ст. 212-215 ЦПК України і підстав для його скасування, як про це йдеться мова у апеляційній скарзі, немає.

Відповідно з вимогами ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції обставини справи досліджено повно, а зібраним доказам дана вірна оцінка.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді Апеляційного суду Одеської області: В.Ф. Парапан

В.О.Панасенков

Р.Д.Громік