АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/4147/15 Головуючий 1 інстанції - Боговський Д.Є.
Справа № 641/8893/14-ц Доповідач - Кірсанова Л.І.
Категорія - відшкодування збитків
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Кірсанової Л.І.

суддів: Пилипчук Н.П..,Крилової Т.Г.,

за участю секретаря - Асєєвої В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2015 року по справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_2 про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року Харківська міська рада звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 до бюджету міста Харкова збитки у вигляді упущеної вигоди (неодержаного доходу) у розмірі 25 000,00 грн. згідно розрахунку величини пайового внеску, виконаного за показниками опосередкованої вартості будівництва та відшкодувати судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що відповідно до декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією ДАБК у Харківській області 25.03.2013, реконструйовані нежитлові приміщення № 8-1-:-8-4 в літ. А-2 по АДРЕСА_1 під магазин-салон та офісні приміщення, прийнято в експлуатацію. Замовником будівництва є ОСОБА_2 Відповідно до ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник об'єкта будівництва зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту та укласти договір про пайову участь з органом місцевого самоврядування. Оскільки жоден з перелічених у ч. 4 ст. 40 даного закону не має відношення до об'єкта будівництва, замовником якого є ОСОБА_2, останній має в повній мірі виконувати обов'язки пайової участі. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011 за № 804 затверджено Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Харкова, який містить механізм залучення до пайової участі, порядок укладення договорів і розрахунку величини пайового внеску. Однак, визначений Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Порядком пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Харкова, ОСОБА_2 свій обов'язок не виконав, не уклав із Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради договір про пайову участь до прийняття житлових приміщень в експлуатацію. ОСОБА_2 було повідомлено про необхідність виконання вимог закону, направлено на підписання проект договору, однак відповідь від останнього не надійшла. Такими діями забудовник ОСОБА_2 порушує права та інтереси територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради на отримання коштів, пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, які мають використовуватися для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Харкова.

Внаслідок не укладення замовником будівництва договору пайової участі, виконання зобов'язань, що прямо встановлені Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності", Харківській міській раді заподіяно збитки у вигляді неодержаних доходів. Кошторисна вартість реконструкції вказаних нежитлових приміщень згідно розрахунку, проведеного Департаментом економіки та комунального майна, становить 250000,00 грн. Розмір пайової участі, що підлягає перерахуванню місцевого бюджету, становить 10% від розміру кошторисної вартості, тобто 25000,00 грн. складення замовником відповідного договору пайової участі до прийняття об'єкту містобудування до експлуатації та несплата коштів пайового внеску до місцевого бюджету спричинили Харківській міській раді збитків у вигляді упущеної вигоди (неодержаного доходу).

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2015 року в задоволенні позову Харківської міської ради відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, Харківська міська рада звернулась до суду з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення районного суду та постановити нове рішення, яким позов задовольнити. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, незаконність та необгрунтованість рішення суду. Вказує на те, що відповідач не виконав свого обов"язку щодо звернення до Харківської міської ради та укладення відповідного договору про пайову участь, обов'язковість якого прямо передбачена нормативно-правовим актом, замовником об'єкта будівництва.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено спричинення відповідачем збитків у вигляді упущеної вигоди, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

З таким висновком суду судова колегія погоджується з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належать нежитлові приміщення № 8-1-:-8-4 в літ. А-2 по АДРЕСА_1.

Відповідно до декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією ДАБК у Харківській області 25.03.2013 за № ХК 73, замовником будівництва реконструкції нежитлових приміщеннь № 8-1-:-8-4 в літ. А-2 по АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 ( а.с. 10-14).

Згідно ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Статя 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлює, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до І - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вищезазначеним Законом не передбачено обов'язку замовника відшкодувати упущену вигоду (неодержаний прибуток).

До того ж, як вказує сам позивач, договір, в якому була б визначена відповідальність замовника, не укладався. Відповідачу було лише направлено проект договору про пайову участь, який не був ним підписаний( а. с. 16,17).

Крім того, відповідач не є забудовником земельної ділянки і тому не підпадає під дію вищеназваного закону, оскільки згідно матеріалів справи вона лише здійснила реконструкцію квартир, а ч.2 ст.40 ЗУ передбачає, що замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки зобов"язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури населеного пункту.

Що стосується загальних норм матеріального права, то у відповідності до статі 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ) або доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

В зв"язку з наведеним, суд першої інстанції правильно зазначив, що у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання.

Що стосується посилання апелянта на положення ст 623 ЦК України, то районний суд надав відповідну правову оцінку і правильно дійшов висновку, що наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання прибутку ще не є підставою для його стягнення. Стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності. Для застосування такого виду відповідальності потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Вихідним при визначенні неодержаного доходу (втраченої вигоди) міського бюджету м. Харкова є планування таких доходів і відповідне їх відображення в міському бюджеті м. Харкова.

Матеріали справи не містять доказів в якості яких доходів згідно класифікації, встановленої ст 9 Бюджетного кодексу України, позивач міг отримати ці доходи та чи взагалі було заплановано їх надходження.

Між тим, позивачем не доведено, що він міг і повинен був отримати визначені доходи від відповідача у розмірі 25000 грн., і тільки дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати вказаний прибуток. Крім того, відповідно до ч.4 ст 623 ЦК України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини у справі, надав належну оцінку доказам і дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: СУДДІ: