Номер провадження: 22-ц/785/4751/15
Головуючий у першій інстанції Івченко В. Б.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Короткова В.Д., Гончаренко В.М.

з участю секретаря - Абалдової О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Закритого акціонерного товариства "ОТП Банк" про визнання договорів недійсними, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2015 року, -

встановила:

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання договорів кредиту недійсними і в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що при укладанні з Банком договорів кредиту йому не було надано повної інформації про умови кредитуваннята сукупної вартості кредиту, в результаті чого він лише зараз зрозумів, що розподілення кредиту на транші значно збільшила сукупну вартість кредиту та не мав можливості раніше оцінити наслідки з надання застави, яка значно перевищує вартість кредиту.

В договорах кредиту передбачено лише відповідальність позичальника, а обсяг відповідальності Банку не вказаний.

Кредитні договори містять велику кількість пунктів, які не мають відношення до конкретного Договору, чим заводять позичальника в оману. Підписані ним Кредитні договори складаються з двох частин. До другої частини договору відносяться пункти, якими Банк, на свій розсуд, включає такі пункти, які передбачають для позивача найбільш витратні умови. Враховуючи те, що укладені між позивачем та відповідачем Кредитні договори порушують права його права як споживача, він звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Позивач просив визнати договори кредиту №ML-500/199/2006 від 05.12.2006 року, №ML-500/015/2007 від 20.02.2007, №ML-500/089/2008 від 25.06.2008 року недійсними.

В судовому засіданні позивач підтримав позов , просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав , просив відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову виходив з того,що сторони при укладенні договорів кредиту вільні у визначенні умов договору , умови договорів кредиту не суперечать чинному законодавству, позовні вимоги позивача є необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступного .

Відповідно до ст.215 ЦК України , підставою для недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5,6 ст. 203 цього Кодексу .

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу ,іншим актам цивільного законодавства,а також інтересам держави і суспільства,його моральним засадам.

З матеріалів справи вбачається , що 05.12.2006 року між ЗАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № ML-500/199/2006, за яким відповідно до п.2 договору Банк зобов'язався надати позивачу кредит у розмірі 150000 доларів США з цільовим призначенням кредиту - придбання нерухомості , строком повернення до 05.12.2016 року , зі сплатою процентів за користування кредитом ,які розраховуються за формулою фіксований відсоток у розмірі 5,99 % + FIDR (а.с.17-26).

Відповідно до п. 1.11.2 застереження сторони передбачили ,що підписанням цього договору позичальник висловлює свою обізнаність з діючим Тарифом Банку та обов'язковими платежами передбаченими чинним законодавством України.

05.12.2006 року на забезпечення виконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань по погашенню кредиту за договором кредиту № ML-500/199/2006 від 05.12.2006 року, між сторонами був укладений договір іпотеки PML-500/199/2006,за яким позивач передав відповідачу в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 (а.с.94-96).

У подальшому 20.02.2007 року між позивачем та ЗАТ "ОТП Банк" знову був укладений договір кредиту № ML-500/015/2007 за яким відповідно до п.2 договору Банк зобов'язався надати позивачу кредит у розмірі 25000 доларів США з цільовим призначенням кредиту - споживчі цілі , строком повернення до 20.02.2015 року , зі сплатою процентів за користування кредитом ,у розмірі 13,99 % річних (а.с.27-34).

20.02.2007 року на забезпечення виконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань по погашенню кредиту за договором кредиту № ML-500/015/2007 від 20.02.2007 року, між сторонами був укладений договір іпотеки №PML-500/015/2007,за яким позивач передав відповідачу в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 (а.с.97-99).

Крім того 25.06.2008 року між ЗАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № ML-500/089/2008, за яким відповідно до п.2 договору Банк зобов'язався надати позивачу кредит у розмірі 120000 доларів США з цільовим призначенням кредиту - на споживчі цілі , строком повернення до 25.06.2023 року , зі сплатою процентів за користування кредитом ,які розраховуються за формулою фіксований відсоток у розмірі 5,49 % + FIDR (а.с.9-16).

25.06.2008 року на забезпечення виконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань по погашенню кредиту за договором кредиту № ML-500/089/2008 від 25.06.2008 року, між сторонами був укладений договір іпотеки № РML-500/089/2008 ,за яким позивач передав відповідачу в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 (а.с.100-102).

Відповідно ч.1 ст.627 ЦК України , сторони відповідно до ст. 6 цього Кодексу є вільними в укладенні договору ,виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу ,інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту , вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Суд першої інстанції вірно пославшись на вимоги ч.1 ст. 638 ЦК України , визначив ,що при підписанні договору кредиту сторони в належній формі дійшли згоди з усіх істотних умов договору .Позивач отримав суму кредиту та зобов'язався виконувати умови договору кредиту та нести відповідальність за порушення умов договору кредиту відповідно та на підставі передбачених договором кредиту умов.

Суд першої інстанції вірно встановив ,що позивач тричі укладав з Банком договори кредиту протягом двох років, погоджувався з умовами договорів кредиту , частково виконував умови кредитів ,що свідчить про обізнаність позивача з умовами договорів кредиту та у подальшому укладаючи наступні договори кредиту , позивач розумів та погоджувався з умовами наступних договорів , умови яких фактично є тотожними.

Суд першої інстанції повно встановив фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів, вірно застосував норми матеріального права до спірних правовідносин та з урахуванням зібраних доказів дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги щодо невірного зазначення судом першої інстанції в описовій частині рішення умов договорів кредиту не заслуговують на увагу ,оскільки такий довід не спростовує законність ухваленого судом першої інстанції рішення.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції вимог ч.2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та ненадання позивачу Банком в письмовій формі умов кредитування , оскільки позивач підписавши договори кредиту ознайомився з умовами договорів кредиту ,надав згоду та частково погасив кредит на умовах визначених сторонами в договорах кредиту. Крім того,позивач тотожні договори кредиту з Банком уклав тричі протягом 2-х років та за час виконання умов договорів кредиту претензій щодо невідповідності умов договору кредиту іншим нормативним актам не заявляв.

В судовому засіданні під час розгляду колегією суддів апеляційної скарги ,позивач пояснив ,що до виникнення в країні економіко кризового стану він справно сплачував кредити,погоджувався з умовами кредиту проте коли погіршилося його майнове становище він звернувся до Банку з заявою про надання йому паузи та отримавши відмову вирішив перевірити умови та вважає, що умови договорів кредиту є несправедливими, оскільки він розраховував на іншу відсоткову ставку ніж ту яку він сплачує. Пояснення позивача свідчать ,що позивач на час укладення договорів кредиту погоджувався з умовами кредитів.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції порушення Банком вимог ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", оскільки матеріали справи не містять, а позивачем всупереч до вимог ст.60 ЦПК України не надані докази застосування Банком нечесної підприємницької діяльності . Умови договорів кредиту Банком були оговорені та погодженні з позивачем , який неодноразово укладав договори кредиту та був обізнаний про наслідки не виконання умов договору кредиту.

Доводи апеляційної скарги щодо не володіння позивачем державною мовою не спростовують законність ухваленого судом першої інстанції рішення ,оскільки з пояснень позивача ,наданих ним колегії суддів вбачається, що позивач на території України проживає біля 15 років .

За таких підстав, відповідно до п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.А. Калараш

В.Д. Коротков

В.М. Гончаренко