АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/1146/15-ц 22-ц/774/1150/К/15
Справа № 212/1146/15 Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/1150/К/15 Пустовіт О.Г.
Категорія № 26 (ІІІ) Доповідач Грищенко Н.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Грищенко Н.М.,

суддів: Братіщевої Л.А., Чорнобука В.І.,

при секретарі: Петренко К.І.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - Літовченко Тетяни Миколаївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 22 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20.02.1984 року по 19.11.2001 рік, працював газоелектрозварювальником, підземним слюсарем черговим та з ремонту обладнання, підземним гірником очисного забою з правом ведення вибухових робіт ш. ім. Орджонікідзе ВО «Кривбасруда», правоприємником якого є відповідач.

Висновком МСЕК у 2014 році йому встановлено 40% втрати професійної працездатності. Вважає, що за вини відповідача втратив здоров'я, щоденно переносить фізичний біль та моральні страждання. Просить суд у відшкодування моральної шкоди стягнути з відповідача на його користь 701568 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 22 квітня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб, а також - на користь держави 243,60 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «Кривбасзалізрудком» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також неповне з'ясування обставин справи.

Вважає, що судом не взято до уваги, що позивач з 30 грудня 1998 року працює на ПАТ «ЦГЗК», працював у ВО «Кривбасруда» у період з 20.02.1984 року по 30.12.1998 рік, в якій не діяв правовий механізм відшкодування моральної шкоди з підприємства.

Крім того, вважають, що судом не взято до уваги відсутність вини відповідача в заподіянні шкоди позивачу, розмір моральної шкоди, стягнутий судом першої інстанції, не вмотивований.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 з 02.1984 року по 11.2001 року працював газоелектрозварювальником, підземним слюсарем черговим та з ремонту обладнання, підземним гірником очисного забою з правом ведення вибухових робіт ш. ім. Орджонікідзе ВО «Кривбасруда» - 7 років 9 місяців.

З 01.09.1999 року по 01.04.2004 року позивач працював підземним гірником очисного забою ш. Орджонікідзе ПАТ «ЦГЗК»- 2 роки 10 місяців, з 01.04.2004 року по 08.07.2013 року - гірником очисного забою ш. ім. Орджонікідзе - 8 років 1 місяць. При цьому у період з 01.01.1999 року по 09.11.2001 року ПАТ «ЦГЗК» не був власником ш. Орджонікідзе, оскільки діяв договір довгострокової оренди від 30.12.1998 року ( а.с. 27-31).

Як убачається з Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 27 лютого 2014 року, причиною професійного захворювання ОСОБА_2 ( пиловий бронхіт Іст., емфізема легенів, радикулопатія попереково-крижова та остеоартроз колінних суглобів ) виникло у зв'язку із роботою впродовж 11 років 2 міс. в умовах важкості праці та наявність аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, що перевищували гранично допустимі параметри.(а.с.17-20).

У п.16 Акту убачається що професійне захворювання виникло у позивача у зв'язку із роботою в підземних умовах шахти ім..Орджонікідзе гірником очисного забою. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди.

У Пункті 19 акту зазначено, що враховуючи роботу ОСОБА_2 впродовж 27 років в умовах впливу шкідливих виробничих факторів , конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійного захворювання , встановити неможливо.

Висновком МСЕК від 16 травня 2014 року позивачу встановлено первинно втрата працездатності 40 %, з них: 15% - ХОЗЛ, 25% - радикулопатія. Переогляд призначено - 01.04.2015 року (а.с.21,22).

Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 27 лютого 2014 року встановлена причина зазначеного професійного захворювання- робота позивача в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

На підставі встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про відшкодування позивачу, у зв'язку з отриманим ним на виробництві професійним захворюванням, моральної шкоди відповідачем, з вини якого її заподіяно.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Враховуючи викладене й те, що право на відшкодування моральної шкоди у зв'язку із професійним захворюванням позивача ОСОБА_2 пов'язано з виконанням трудових обов'язків, виникло у позивача з 16 травня 2014 року, тобто з моменту встановлення йому стійкої втрати професійної працездатності (а.с. 21), питання про відшкодування працівнику такої шкоди слід вирішувати на загальних підставах, передбачених нормами КЗпП України та Закону України «Про охорону праці».

Тому колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про відсутність правових підстав для відшкодування моральної шкоди у зв'язку із роботою позивача на підприємстві ВО «Кривбасруда» у період з 1984 року по 1998 рік, оскільки причинний зв'язок втрати професійної працездатності у позивача та його роботою у даний період встановлений Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 27 лютого 2014 року( а.с.17-19).

Повне відшкодування шкоди полягає у праві особи на відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди, а тому фактичне позбавлення позивача права на відшкодування моральної шкоди суперечить проголошеному принципу державної політики. Адже ст..4 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що державна політика в галузі охорони праці базується , зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Спростовуються й доводи відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» щодо відсутності підстав відшкодування ОСОБА_2 моральної шкоди, оскільки факт заподіяння такої шкоди, у зв'язку із професійним захворюванням, встановлений в судовому засіданні. Позивач змушений проходити курс медикаментозного лікування, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих зв'язків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

Однак, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом без повного з урахування роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, характер отриманого позивачем професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Колегія суддів беручи до уваги проміжок часу роботи позивача на підприємстві відповідача - 7 років 9 міс., з урахуванням загального стажу роботи 38 років 6 міс., з урахуванням відсотку втрати професійної працездатності ОСОБА_2, який згідно висновку МСЕК становить 40 %, без встановлення групи інвалідності, з урахуванням конкретних обставин по справі, а саме беручи до уваги рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2015 року, яким змінено рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 05 грудня 2014 року в частині розміру моральної шкоди, стягнутої на користь ОСОБА_2 з ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» та збільшено цей розмір з 15000 грн. до 20000 грн. у зв'язку із втратою позивачем працездатності, колегія суддів, виходячи із засад розумності та справедливості, беручи до уваги конкретні обставини по справі, вважає необхідним змінити рішення суду, та зменшити розмір стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь позивача з 20 000 грн. до 10000 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, ст.ст. 314- 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 22 квітня 2015 року змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутого на користь ОСОБА_2 з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», зменшивши цей розмір з 20000 грн. до 10000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: