Справа №477/444/15-ц 21.05.2015 21.05.2015 21.05.2015
Провадження №22-ц/784/1287/15
Головуючий у першій інстанції-Семенова Л.М.
Категорія 47 Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Данилової О.О.,

суддів - Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,

при секретарі - Харитоновій І.В.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2, його представника - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 14 квітня 2015 року у цивільній справі за позовом

садівничого товариства «Полюшко»

до ОСОБА_2

про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки

У С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року СТ «Полюшко» звернулося з позовом до ОСОБА_2 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки.

Позивач зазначав, що з 1988 року СТ «Полюшко» є користувачем земельної ділянки площею 12 га в межах Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області для розміщення колективних садів членів товариства, до складу яких включено і ОСОБА_2 Земельна ділянка відповідача за НОМЕР_1 має площу 0,075 га. Проте у 2014 році при обстеженні земельних ділянок членів товариства виявлено, що ОСОБА_2 самовільно зайняв суміжну землю та користується ділянкою площею 0,1423 га. Від пропозиції оформити право користування додатковою ділянкою він відмовився.

Посилаючись на порушення земельних прав товариства та створення перешкод у користуванні спорудами товариства, які розташовані на спірній ділянці, СТ «Полюшко» просило зобов'язати ОСОБА_2 звільнити ділянку площею 0,673 га шляхом перенесення існуючої огорожі на відстань 21, 24 м від будівлі складу у бік будинку ділянки АДРЕСА_1.

До участі в справі як третю особу залучено державну інспекцію сільського господарства в Миколаївській області.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав. Не заперечуючи факт користування ділянкою більшого розміру, ніж зазначено в державному акті, відповідач посилався на те, що СТ «Полюшко» не довело свого права на зайняту ним ділянку, яка фактично належить Коларівській сільській раді.

Представник третьої особи у судовому засіданні участі не приймав, своєї думки стосовно позову не висловив.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 14 квітня 2015 року позов задоволено частково. ОСОБА_2 зобов'язано відновити межі належної йому земельної ділянки шляхом перенесення огорожі відповідно до розмірів та конфігурації земельної ділянки за державним актом про право власності на землю від 31 травня 1998 року. З відповідача стягнуті судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову, посилаючись на ті ж обставини, якими заперечував проти позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування заданих збитків.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16 квітня 2004 року роз'яснено, що відповідно до статей 95, 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки мають бути повернуті їх власникам або землекористувачам.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення виконкому Жовтневої районної ради від 25 березня 1988 року № 78 та відповідно до Державного акту № 030990 Миколаївській міській раді передано у постійне користування 12 га пашні під колективне садівництво (а.с. 7-8, 51).

Виділені землі передані СТ «Полюшко», створеному у 1990 році та зареєстрованому у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 20 травня 1997 року ( а.с.10,84,85-87).

ОСОБА_2 є членом СТ «Полюшко» та користувачем земельної ділянки НОМЕР_1.

31 травня 1998 року ОСОБА_2 отримав у власність земельну ділянку НОМЕР_1, розташовану на території СТ «Полюшко» площею 0, 075 га. За конфігурацією ділянка є прямокутником з лінійними розмірами 25 х 30 м (а.с. 43).

Станом на серпень 2014 року ОСОБА_2 користується земельною ділянкою неправильної форми (24, 99 х 41, 2 х 22, 6 х 40, 33 х 24, 17 х 10) загальною площею 0, 1423 га (а.с. 4,45).

Актом державної інспекції сільського господарства України в Миколаївській області встановлено самовільне зайняття ОСОБА_2 земельної ділянки площею 673 кв.м. (0, 0673 га) за рахунок земель СВТ «Полюшко» (а.с. 4).

Факт користування додатковою земельною ділянкою площею 0,0673 га та встановлення огорожі по цій межі ОСОБА_2 не заперечує. Правовстановлюючих документів щодо прав власності або землекористування на спірну ділянку відповідач не має.

Встановивши ці обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що використання ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0673 га є самовільним, та зобов'язав відповідача відновити межі своєї ділянки НОМЕР_1 до лінійних розмірів відповідно до правовстановлюючих документів та загальної площі 0,075 га.

Колегія суддів не може прийняти до уваги посилання апелянта на недоведеність належності спірної ділянки саме СТ «Полюшко» та відсутність порушень прав товариства.

Так, позивач не надав суду правовстановлюючий документ на землю СТ «Полюшко» через його відсутність у документації товариства. Проте, право користування земельною ділянкою площею 12 га з 1990 року підтверджено наступними документами: рішенням виконкому Жовтневої районної ради народних депутатів Миколаївської області №272 від 5 жовтня 1990 року (а.с. 84), довідкою відділу Держкомзему у Жовтневому районі Миколаївської області від 29 грудня 2012 року (а.с.78), викопіюванням з ситуаційного плану (а.с. 35), схематичним планом СТ «Полюшко» (а.с. 44), планами первісної проектної документації (а.с. 90, 91,).

Крім того, рішенням Жовтневої районної ради № 29 від 7 червня 2013 року затверджено технічну документацію земельної ділянки, що знаходиться у користуванні СТ «Полюшко» для ведення садівництва загальною площею 12 га (а.с. 79).

Відповідно до технічної документації (плану) межі ділянки СТ «Полюшко» узгоджені з головою Коларівської сільради та свідчать про те. що спірна ділянка знаходиться в цих межах і перебуває у користуванні товариства (а.с. 80).

Крім того, той факт, що спірна ділянка (0, 673 га) розташована в межах загальної ділянки, відведеної СТ «Полюшко» і має перебувати в користуванні останнього, підтверджено планом зовнішніх меж земельної ділянки НОМЕР_1, який є складовою Державного акту на право приватної власності ОСОБА_2 Так, опис меж ділянки НОМЕР_1 свідчить про те, що ця ділянка з двох сторін (АБ та БВ) межує з землями загального користування СТ «Полюшко» (а.с. 43).

До того ж, частина самовільно зайнятої земельної ділянки розташована між будівлями ОСОБА_2 та конторою СВ «Полюшко» і на цій ділянці розміщена водопровідна колонка товариства.

Будь-яких доказів, які б спростовували зміст вищезазначених документів та доводили б належність спірної ділянки іншій особі, відповідач не надав.

При цьому колегія не може погодитись з посиланням апелянта на попередні плани земель СТ «Полюшко» (а.с. 90, 91) як доказ неналежності спірної ділянки позивачу. Ці плани складались при проектуванні відведення земель товариству, згодом уточнювались та коректувались. Остаточно технічна документація земель СТ «Полюшко» затверджена у 2013 році (а.с. 79, 80).

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення земельних прав СТ «Полюшко» діями ОСОБА_2 та покладенням на останнього обов'язку повернути самовільно зайняту частину земельної ділянки відповідно до вимог статті 212 ЗК України.

Оскільки апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення

Керуючись статтями 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 14 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді