Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №333/3762/14-ц Головуючий у 1-й інстанції: Тучков С.С.
Провадження № 22-ц/778/4333/15 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Спас О.В.,

Полякова О.З.,

Бабак А.М.,

при секретарі: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на частку спільного майна в порядку спадкування та поділ спільного майна,-

ВСТАНОВИЛА :

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на частку спільного майна в порядку спадкування та поділ спільного майна, який згодом уточнила.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син ОСОБА_6 Вона є єдиним спадкоємцем після його смерті, оскільки її чоловік та батько померлого - ОСОБА_7 від прийняття спадщини відмовився на її користь. З вересня 2009 року її син став мешкати однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 У період спільного проживання вони придбали 2/5 частини житлового будинку по АДРЕСА_2. Кошти на придбання даної частини житлового будинку частково були отримані від продажу ОСОБА_6 його квартири та гаражу. Зазначена частина житлового будинку є спільним майном ОСОБА_6 та ОСОБА_5, а тому після смерті її сина належна йому частка належить їй.

Враховуючи вищевикладене просить суд встановити факт мешкання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у період часу з вересня 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за нею право власності на 1/5 частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, задовольнити її позов у повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції і обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,якщо визнає,що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6, на підтвердження чого надано свідоцтво про смерть, серії НОМЕР_2 від 30 січня 2012 року, виданого Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області (том 1 а.с.57).

Згідно свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1, виданого 22 грудня 2014 року Виконавчим комітетом Дніпровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, ОСОБА_8 одружилася із ОСОБА_9 та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_5 (том 1 а.с.217).

Відповідно до матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_6 із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулися ОСОБА_3 та ОСОБА_8, (том 1 а.с.162-163). Зі спадкової справи також слідує, що ОСОБА_7, відмовився від прийняття належної йому частки спадщини після смерті ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 (том 1 а.с.166).

Позивачка зазначала, що з вересня 2009 року її син став мешкати однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 У період спільного проживання вони придбали 2/5 частини житлового будинку по АДРЕСА_2. Кошти на придбання даної частини житлового будинку частково були отримані від продажу ОСОБА_6 його квартири та гаражу. Тому зазначена частина житлового будинку є спільним майном ОСОБА_6 та ОСОБА_5, а тому після смерті її сина належна йому частка повинна належить їй.

Згідно ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ч.І ст.74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної ї сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.І ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

За договором купівлі-продажу частини житлового будинку від 16 жовтня 2010 року продавець ОСОБА_10 передав, а покупець ОСОБА_8 прийняла у власність 2/5 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2. Договір посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бондар Ю.В., зареєстрований в реєстрі за №1407 (том 1 а.с.114-115).

Суд першої інстанції вірно встановивши характер спірних правовідносин відмовив у позові з наступного :

Враховуючи положення ст.74 ЦК України, під час вирішення

спору щодо поділу майна, набутого сім'єю, суд повинен встановити не лише обставини щодо факту їхнього спільного проживання, а й ті обставини, що спірне майно було придбано ними внаслідок спільної праці, за спільні кошти. За матеріалами справи встановлено, що у період проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_5, останньою було придбано 2/5 частини житлового будинку по АДРЕСА_2. Однак позивач не довів суду, що частина житлового будинку була придбана в

результаті спільної праці ОСОБА_6 та ОСОБА_5, за їх спільні гроші. Наведення позивачем доказу відчуження ОСОБА_6 своєї квартири за адресою : АДРЕСА_1, у 2009 році, не доводить того, що отриманні від продажу квартири гроші безпосередньо були витрачені на придбання частини житлового будинку по АДРЕСА_2.

Відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку / квартири / або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

За вимогами ч.4 ст.334 ЦК України якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача майна виникає з моменту такої реєстрації.

За відповідачкою ОСОБА_5 право власності на 2/5 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 на час розгляду справи не зареєстровано і тому вказана частина будинку не може бути об"єктом спадкування у розумінні ст..1218 ЦК України і позовні вимоги задоволені бути не можуть.

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає,що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.307.308,317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2015 року по цій справі - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: