У Х В А Л А

26 травня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів: Романюка Я.М., Григор'євої Л.І., Сімоненко В.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності,

встановила:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 грудня 2013 року позов задоволено.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 15 квітня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 липня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково. Рішення апеляційного суду скасовано з передачею справи до апеляційного суду на новий розгляд.

За результатами нового апеляційного розгляду справи, ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2014 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 лютого 2015 року, касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 грудня 2013 року, ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2014 троку, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 лютого 2014 року та ухвалити нове рішення яким відмовити ОСОБА_5 у задоволенні позову, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 183, 358, 364, 365, 379, 380, 382 ЦК України та норм процесуального права, а саме статей 64, 185, 212, 309, 324, 325 ЦПК України.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

У справі, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції, залишаючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, виходив з того, що припинення права власності відповідачки на її частку в спільному сумісному майні не завдасть істотної шкоди її інтересам, оскільки ОСОБА_4 на праві приватної власності належить інше житло, позивачкою на депозитний рахунок суду внесено суму, еквівалентну вартості частки майна відповідачки, а також ураховуючи те, що сторони не дійшли згоди щодо спільного користування будинком та враховуючи, що частка ОСОБА_4 є незначною, поділити будинок неможливо, тому позовні вимоги про припинення права власності відповідачки на частину у спільному майні є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Натомість, в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2009 року, від 29 травня 2013 року, від 23 квітня 2014 року, від 22 квітня 2015 року, на які як на приклади неоднакового застосування судом касаційної інстанції посилається заявниця, судами встановлено відсутність обставин, передбачених статтею 365 ЦК України, за наявності яких можливе припинення право особи на частку в спільному майні.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, яке переглядається, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами процесуального та матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про припинення права власності на частину у спільному майні та визнання права власності про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 лютого 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

Л.І. Григор'єва

В.М. Сімоненко