АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №653/879/14-ц Головуючий в І інстанції: Крапі віна О.П.
Провадження №22-ц/791/1278/15 Доповідач: Стародубець М.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року травня місяця «21» дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Стародубця М.П.
Суддів:Воронцової Л.П.,
Ігнатенко П.Я.
при секретарі:Цулукіані І.О.,
за участю адвоката:Білого Ю.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 05 березня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Генічеська міська рада Херсонської області, відділ Держземагенства у Генічеському районі Херсонської області, про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2014 року ОСОБА_7 звернулася до суду з вказаним вище позовом, зазначаючи, що на підставі договору дарування від 21 жовтня 2003 року їй на праві приватної власності належить житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями по АДРЕСА_1.

Власником суміжної домобудівлі АДРЕСА_2 є ОСОБА_6, якому 23 липня 2009 року було видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0436 га, розташовану за тією ж адресою.

У 2013 році на її замовлення ПП «Сокіл» було виготовлено технічну документацію для приватизації земельної ділянки по АДРЕСА_1, однак затверджена вона не була, оскільки виявилося, що межі її земельної ділянки перекриваються з межами земельної ділянки відповідача.

Посилаючись на те, що накладення відбувається у зв'язку з порушеннями, допущеними в ході приватизації ОСОБА_6 земельної ділянки по АДРЕСА_2, внаслідок чого частина земельної ділянки, користувачем якої є вона, а також частина законно побудованих на ній ще у 1979 році сараїв літ. «В» і літ. «Е» перейшли у власність відповідача, просила суд визнати недійним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1, виданий ОСОБА_6 на підставі рішення Генічеської міської ради від 25 грудня 2008 року.

Рішенням суду від 05 березня 2015 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильну оцінку зібраних по справі доказів і порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_7 викладені в ній доводи не визнає і вважає такими, що не ґрунтуються на законі та спростовуються зібраними по справі доказами, просить подану ОСОБА_6 скаргу відхилити, рішення місцевого суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, і осіб, які з'явилися у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, на підставі договору дарування від 21 жовтня 2003 року ОСОБА_7 набула право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці площею 500 кв.м., яке зареєструвала в установленому законом порядку /т.І, а.с.14,15/.

Власником суміжної домобудівлі по АДРЕСА_2 є ОСОБА_6

Рішенням Генічеської міської ради Херсонської області № 399 від 12 жовтня 2007 року ОСОБА_6 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку площею (орієнтовно) 0,0567 га по АДРЕСА_2 /т.ІІ, а.с.6/.

Відповідна технічна документація була розроблена Багатогалузевим підприємством «Фауна» у 2008 році та затверджена рішенням Генічеської міської ради Херсонської області № 814 від 25 грудня 2008 року /т.ІІ, а.с.1-23/.

Постановою Генічеського районного суду Херсонської області від 19 листопада 2012 року, в задоволенні позову ОСОБА_7 до Генічеської міської ради, третя особа ОСОБА_6, про визнання незаконним та скасування рішення сесії Генічеської міської ради №399 від 12 жовтня 2007 року відмовлено.

18 червня 2014 року цей же суд за наслідками перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами виніс нову постанову, якою визнав незаконним та скасував рішення Генічеської міської ради Херсонської області №814 від 25.12.2008 року про затвердження ОСОБА_6 технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку площею 0,0436 га по АДРЕСА_2.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2014 року постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 18 червня 2014 року скасовано, в задоволенні заяви ОСОБА_7 про перегляд постанови Генічеського районного суду Херсонської області від 19 листопада 2012 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_7 до Генічеської міської ради Херсонської області, третя особа - ОСОБА_6, про визнання незаконним та скасування рішення відмовлено.

Згідно акта про встановлення на місцевості та погодження зовнішніх меж земельної ділянки по АДРЕСА_2, складеному 15 жовтня 2007 року, межа на місцевості проходить по бетонній огорожі, при цьому ОСОБА_7 засвідчила власним підписом, що будь-яких претензій до ОСОБА_6 з приводу встановлених меж не має /т.І, а.с.98/.

23 липня 2009 року ОСОБА_6 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_2 площею 0,0436 га /т.І, а.с.35/.

Рішенням Генічеської міської ради Херсонської області №659 від 29 квітня 2013 року позивачці надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки за вказаною вище адресою орієнтовною площею 0,534 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд /т.І, а.с.13/.

На виконання вказаного рішення ПП «Сокіл» за замовленням ОСОБА_7 було виготовлено відповідний проект землеустрою, при розробці якого 16 серпня 2013 року було складено акт про встановлення на місцевості та погодження меж земельної ділянки, який ОСОБА_6 не підписано.

Висновками Держземагенства у Генічеському районі Херсонської області від 08 листопада 2013 року та Відділу містобудування та архітектури Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області, погоджено проект землеустрою ОСОБА_7 /т.І, а.с.19,20/.

Пунктом 1 рішення Генічеської міської ради Херсонської області № 771 від 15 жовтня 2013 року затверджено акт встановлення факту відсутності можливості погодження меж земельної ділянки ОСОБА_7 та визнано факт відсутності можливості погодити акт визначення зовнішніх меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 з боку суміжних землекористувачів по пров. Суворова,7 та по пров. Суворова, 9 /т.І, а.с.24/.

Постановою Генічеського районного суду Херсонської області від 16 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2015 року, визнано незаконним та скасовано п.1 рішення Генічеської міської Херсонської області від 15 жовтня 2013 року «Про вирішення земельних спорів з приводу непогодження меж земельних ділянок та додержання правил добросусідства».

Згідно інформації, наданої БП «Фауна» в листі від 18 березня 2014 року за №22, після виявлення в грудні 2013 року невідповідності картографічних матеріалів Державного земельного кадастру фактичному положенню земельних ділянок на місцевості ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 та ОСОБА_8 по АДРЕСА_3, підприємство неодноразово зверталося до відділу Держземагенства у Генічеському районі Херсонської області для виправлення технічної помилки, однак йому було відмовлено.

Листом від 18 лютого 2014 року ПП «Сокіл», як розробник проекту землеустрою, повідомив ОСОБА_7 про те, що державним кадастровим реєстратором відділу Держземагенства у Генічеському районі Херсонської області було прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру України, у зв'язку з тим, що межах земельної ділянки по АДРЕСА_1 вже зареєстрована частина іншої земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_2 /т.І, а.с.34/.

В ході розгляду справи було призначено судову будівельно-технічну експертизу та додаткову експертизу, за результатами проведення яких експертом було складено відповідні висновки №21 від 15 вересня 2014 року (з уточненнями від 24 жовтня 2014 року) та №37 від 04 лютого 2015 року, згідно яких при видачі державного акта на право власності на земельну ділянку ОСОБА_6 було допущення ряд недоліків, внаслідок чого межа в державному акті, виданому вказаній особі, та його технічній документації відносно межі між земельними ділянками ОСОБА_7 та ОСОБА_6 встановлена невірно, частина земельної ділянки позивачки опинилась переданою у власність останнього /т.І.,а.с.105-152; т.ІІ, а.с.27,49-78/.

Крім того, експертним дослідженням було виявлено, що має місце не локальна помилка при встановленні меж між земельними ділянками по АДРЕСА_1, а помилка при встановленні меж між ділянками всього кварталу забудови, у зв'язку з чим необхідно виконати перевірку відповідності меж земельних ділянок кварталу забудови на місцевості (в натурі).

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив з того, що, оскільки допущення помилки у картографічних матеріалах було допущено саме під час виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку, яка відводилася у власність ОСОБА_6, й останній відмовляється від пропозиції землевпорядних організацій щодо внесення відповідних виправлень до його технічної документації, внаслідок чого порушується право позивачки на отримання у власність земельної ділянки, то це право підлягає поновленню в обраний нею спосіб.

Проте колегія суддів вважає висновки суду необґрунтованими і такими, що не відповідають вимогам земельного законодавства, з огляду на таке.

Частинами першою та другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтею 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Так, відповідно до частин першої, другої, шостої, сьомої, восьмої, дев'ятої, десятої цієї статті (у редакції, яка була чинною на час виникнення правовідносин) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Вибір місця розташування земельної ділянки та надання дозволу і вимог на розроблення проекту її відведення здійснюються в порядку, встановленому статтею 151 ЗК України.

Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування.

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (частина перша статті 126 ЗК України в редакції, яка була чинною на момент виникнення правовідносин).

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Таким чином, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

За змістом статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Системний аналіз вказаних правових норм свідчить про те, що оскільки державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий.

Така ж правова позиція міститься і в постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року (справа №6-92цс13) та від 23 жовтня 2013 року (справа №6-93цс13).

З огляду на викладене та враховуючи, що рішення Генічеської міської ради Херсонської області про затвердження ОСОБА_6 технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну по АДРЕСА_2 та передачу цієї земельної ділянки у власність вказаній фізичній особі, на час розгляду справи не визнано незаконним та є чинним, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про скасування виданого ОСОБА_6 на підставі зазначеного рішення органу місцевого самоврядування державного акта є передчасним, а тому за правилами ст.309 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні пред'явлених ОСОБА_7 позовних вимог, що не позбавляє останню, як особу, яка набула статусу користувача земельної ділянки по АДРЕСА_1, права звернутися до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 303, 307,309 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області 05 березня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Генічеська міська рада Херсонської області, відділ Держземагенства у Генічеському районі Херсонської області, про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: