КОМПАНІЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 391/723/15-ц
Провадження № 2/391/339/15
У Х В А Л А

10.09.2015 р. селище Компаніївка

Суддя Компаніївського районного суду Кіровоградської області Ревякіна О.В. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Компаніївського районного управління юстиції про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

08.09.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відділу ДВС Компаніївського районного управління юстиції про зняття арешту з майна.

Позов підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України, а саме: не визначено ціну позову (відсутні докази вартості спірного майна) щодо вимог майнового характеру, відповідно до якої необхідно сплатити судовий збір. Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою встановлена ставка судового збору 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.

Згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» з 01.01.2015 року встановлений розмір мінімальної заробітної плати в сумі 1218 грн.

Позивачем в позові не вказано на яке конкретне майно накладено арешт, його місце знаходження, правові підстави зняття арешту в судовому порядку, тобто чому саме суд, а не відповідач повинен зняти арешт, враховуючи, що арешт було накладено державним виконавцем.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму ВССУ № 6 від 07.02.2014 р. у справах, повязаних в арештом майна боржник звертається до суду зі скаргою, а не з позовною заявою, такі вимоги розглядаються не в позовному провадженні, а як оскарження бездіяльності державного виконавця.

Відповідно до ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» з позовом про зняття арешту з майна може звернутися особа, яка вважає, що майно, на яке накледно арешт, належить їй, а не боржникові. В інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

З матеріалів позову вбачається, що позивачем є боржник, а виконавче провадження вже завершено 23.06.2015 р. Позивач предявив позов (а не скаргу) до органу владних повноважень. Такі позови відповідно до ст. 18 КАС України підлягають розгляду в судах адміністративної юрисдикції, а не в суді цивільної юрисдикції, яка передбачена ст. 15 ЦПК України.

Позивач просить звільнити майно з під арешту. Проте, такий спосіб судового захисту не передбачений законом, оскільки знімати арешт має право той орган, який його застосовував, тобто, державний виконавець.

Враховуючи, що заборгованість погашена, а виконавче провадження завершено, позивачу необхідно уточнити позовні вимоги відповідно до наведених положень ЗУ «Про виконавче провадження», визначити ціну позову відповідно до вартості спірного майна, або звернутися до суду з відповідною скаргою на бездіяльність державного виконавця.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119,120 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.121 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Компаніївського районного управління юстиції про зняття арешту з майна - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків протягом трьох днів з дня отримання копії ухвали.

Роз'яснити позивачу, що в разі виконання вимог у встановлений судом термін, заява буде вважатись поданою в день першого пред'явлення в суд. В протилежному випадку заява буде вважатись неподаною і підлягає поверненню позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Компаніївського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2