Справа № 487/4092/15-ц
Провадження № 2/487/1885/15
27.07.2015 м. Миколаїв
Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого - судді ТЕМНІКОВОЇ А.О.,
при секретарі - ІГНАТЬЄВІ А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Миколаївської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Третя миколаївська державна нотаріальна контора, про визначення часток у спільній сумісній власності, -
Позивачка звернулася до Заводського районного суду міста Миколаєва із вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначила, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду 19 травня 1994 року їй - ОСОБА_1, сину ОСОБА_2 та чоловіку ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1. 18 лютого 2007 року ОСОБА_3 помер. З огляду на викладене, з метою прийняття спадщини після смерті чоловіка, позивачка просить визначити ідеальні частки співвласників у вказаному вище обєкті нерухомості по 1/3 за кожним.
Представник позивачки підтримала позовні вимоги у повному обсязі та наполягала на їх задоволені, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю.
Представник Миколаївської міської ради у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду предявленого позову був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надходило, таким чином, в силу ч. 2 ст. 77 ЦПК України суд вважає, що відповідач не зявився до суду без поважних причин. З урахуванням заяви представника позивачки про відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи відповідно до вимог ст. 164 ч. 4, ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим прийняти заочне рішення на підставі доказів, що є у справі.
Представник Третьої миколаївської державної нотаріальної контори, у судове засідання не зявися, надавши суду заяви про розгляд справи за його відсутністю.
Дослідивши матеріали страви, суд приходить до наступного.
Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.
18 лютого 2007 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ФП №046687 від 22.07.2007 року, виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції.
Після смерті ОСОБА_3 Третьою миколаївською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу 605/2007 (номер у Спадковому реєстрі 42854385).
Заповіт в порядку глави 85 книги 6 ЦК України спадкодавцем складено не було.
Згідно ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Таким чином судом встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 є його син ОСОБА_2 та дружина ОСОБА_1
Відомості щодо наявності інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 в матеріалах відкритої після його смерті спадкової справи №605/2007 відсутні.
Син спадкодавця ОСОБА_2 відмовився від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1, про що подав нотаріусу заяву, зареєстровану 30.07.2007 року в книзі обліку спадкових справ за №1285.
У звязку з тим, що частка спадкодавця у спільному сумісному майні, а саме квартирі АДРЕСА_1 не визначена, Третьою миколаївською державною нотаріальною конторою було повідомлено ОСОБА_1 про неможливість видачі свідоцтво про право власності на порядку спадкування за законом на даний обєкт нерухомості.
Згідно ст. 112 ЦК УРСР (чинної, на момент набуття права власності) майно може належати на праві спільної власності двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передача займаних квартир здійснювалась в спільну сумісну або часткову власність за згодою всіх повнолітніх членів сімї.
Статтею 370 ч. 2 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Аналогічні положення передбачені ст. 372 ЦК України в разі поділу спільного сумісного майна.
Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК України, при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.
Відповідно до п.3.4. Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: «Визначити, що частка померлого (П.І.Б.) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила …».
З огляду на викладене, оскільки спадкодавець ОСОБА_3 за життя набув разом з дружиною ОСОБА_1 та сином ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на обєкт нерухомості квартиру АДРЕСА_1, дані про існування домовленості щодо відступлення від рівності часток співвласників відсутні, суд, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги щодо визначення часток у праві спільній сумісній власності по 1/3 за кожним із співвласників обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 59, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 5, 328, 1222, 1223, 1261 ЦК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визначити, що частка ОСОБА_1 у спільній сумісній власності на квартиру 32 (тридцять два) у будинку 15 (пятнадцять) по вулиці Рюміна в місті Миколаєві становить 1/3 (одну третю) частку.
Визначити, що частка ОСОБА_2 у спільній сумісній власності на квартиру 32 (тридцять два) у будинку 15 (пятнадцять) по вулиці Рюміна в місті Миколаєві становить 1/3 (одну третю) частку.
Визначити, що частка ОСОБА_3, який помер 18 лютого 2007 року, у спільній сумісній власності на квартиру 32 (тридцять два) у будинку 15 (пятнадцять) по вулиці Рюміна в місті Миколаєві становила 1/3 (одну третю) частку.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження. Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Миколаївської області через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.
СУДДЯ: А.О. ТЕМНІКОВА