Справа № 598/1505/13-ц
провадження № 2/598/3/2015
РІШЕННЯ

іменем України

"15" травня 2015 р. Збаразький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді Щербатої Г.Р.

при секретарі Довбуш М.Ю.

за участю представника позивача-відповідача Криницького А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Збаражі справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» про визнання кредитного договору №12-502/62 від 25.04.2008 року недійсним,

встановив :

Позивач ПАТ «Банк Фінанси та Кредит», що є правонаступником ВАТ «Банк Фінанси та Кредит», звернувся в суд із позовом до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по кредитному договору в сумі 344360,60 грн., посилаючись на те, що 25.04.2008 року між позивачем ВАТ «Банк Фінанси та Кредит» та відповідачем ОСОБА_3 укладений кредитний договір №12-502/62, відповідно до умов якого, банк відкрив Держателю картки кредитну лінію, встановивши ліміт у розмірі 15000 грн. з оплатою по процентній ставці 0,0001%. Відповідач ОСОБА_3 зобов`язувалася здійснювати погашення кредиту щомісячно, сплачуючи відсотки, комісію та можливу пеню за користування кредитними коштами до 24.04.2011 року. Порушивши умови договору, відповідач не виконувала зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого, станом на 06.08.2013 року виникла прострочена заборгованість по кредитному договору, що складає ціну позову.

Окрім того, 25.04.2008 року між ВАТ «Банк Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк Фінанси та Кредит», та відповідачем ОСОБА_4 25.04.2008 року укладений договір поруки, відповідно до якого, Поручитель зобов`язувався перед Кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_3 всіх її зобов`язань в повному обсязі по кредитному договору №12-502/62 від 25.04.2008 року.

Відповідач ОСОБА_3 звернулася в суд із зустрічним позовом до позивача ПАТ «Банк Фінанси та Кредит», в якому просить, в порядку захисту її прав, споживача, визнати кредитний договір №12-502/62 від 25.04.2008 року недійсним, посилаючись на те, що відповідачем порушено вимоги Закону щодо ціни, яка є істотною умовою кредитного договору. Окрім того, відповідач в п.2.1 Договору ніби дотримався вимог Закону, вказавши процентну ставку в розмірі 0,0001% і на його думку, формально легалізувавши кредитну операцію між відповідачем та позивачем, однак, фактично норма п.2.1 кредитного договору, що встановлює проценти за користування кредитом є фіктивною, оскільки: у Додатку № 1 до кредитного договору - графіку зниження розміру заборгованості погашення кредиту сума процентів взагалі не фігурує; у розрахунку позовних вимог відсутня сума процентів; процентна ставка в розмірі 0,0001% є в сотні тисяч разів меншою від кредитних ставок, які діяли на момент укладання договору. В кредитному договорі відсутня істотна умова договору - ціна, що призводить до його не чинності. Також відповідачем в порушення Закону не було виконано переддоговірну роботу з позивачем. Положення п.4.7 кредитного договору суперечить загальним положенням ЦК України щодо договору про надання послуг. Крім того, приховавши у вигляді щомісячної комісійної винагороди, фактично плату за користування кредитом, не зробивши реального розрахунку такої плати, банк здійснив обман позивача, як позичальника.

В судовому засіданні представник ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» уточнивши позовні вимоги подав заяву про зменшення позовних вимог і просить стягнути із відповідачів, в солідарному порядку, заборгованість по кредитному договору, яка виникла станом на 13.02.2015 року в сумі 240190,41 грн., зокрема прострочену заборгованість по основному боргу кредиту в сумі 12082, 48 грн., заборгованість по прострочених нарахованих доходах (процентах) в сумі 25273, 63 грн., прострочену заборгованість по щомісячній комісії в сумі 17247, 93 грн., пеню за простроченими кредитними коштами за період з 13.02.2014 року по 13.02.2015 року в сумі 185586, 37 грн. Зустрічний позов вважає безпідставним, оскільки кредитний договір укладений за волевиявленням сторін. Була проведена переддоговірна робота, наданий графік погашення кредиту, прихованих формул нарахування процентів та пені не було. Відповідач сама, не виконуючи зобов'язання по кредитному договору, створила фінансове навантаження. Крім того, зустрічний позов поданий з пропуском строку позовної давності, який закінчився 25.04.2011 року, оскільки позов поданий 04.11.2013 року.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання повторно не з`явилася, хоч належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не повідомили суд про причини неявки, однак подали заперечення щодо позовних вимог. Відповідач ОСОБА_3 01 жовтня 2013 року направила до суду клопотанням про зменшення розміру неустойки, а відповідач ОСОБА_4 вважає, що позивачем пропущено строк пред'явлення вимог до поручителя за кредитним договором.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» є підставні і підлягають до задоволення частково, а зустрічні вимоги ОСОБА_3 до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за невиконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору.

Як слідує із змісту ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.

Ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання і відповідно до ст.258 ЦК України підлягає до стягнення за період не більше чим за один рік.

Як слідує із змісту ст.551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідно до умов кредитного договору №12-502/62 від 25.04.2008 року, укладеного між ВАТ «Банк Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк Фінанси та Кредит», та ОСОБА_3, банк відкрив Держателю картки кредитну лінію, встановивши ліміт у розмірі 15000 грн. з оплатою по процентній ставці 0,0001%. Відповідач ОСОБА_3 зобов`язувалася здійснювати погашення кредиту щомісячно, сплачуючи відсотки, комісію та можливу пеню за користування кредитними коштами до 24.04.2011 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором, 25.04.2008 року між ВАТ «Банк Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк Фінанси та Кредит», та відповідачем ОСОБА_4 укладений договір поруки, відповідно до умов якого Поручитель зобов`язувався перед Кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_3 всіх її зобов`язань в повному обсязі по кредитному договору №12-502/62 від 25.04.2008 року.

На підставі заяви на отримання кредиту від 25.04.2008 року ОСОБА_3 отримала кредитні кошти в сумі 15000 грн., що підтверджується меморіальним ордером №2756737 від 26.04.2008 року.

Із розрахунку, представленого позивачем, вбачається, що ОСОБА_3 з 26 квітня 2008 року отримавши із карткового рахунку кредитні кошти, до 11.11.2008 року повертала кредитні кошти, однак з 10.12.2008 року зобов'язання по кредитному договору відповідач не виконувала, внаслідок чого, станом на 13.02.2015 року виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 240190,41 грн., а саме: прострочена заборгованість по основному боргу кредиту в сумі 12082, 48 грн., заборгованість по прострочених нарахованих доходах (процентах) в сумі 25273, 63 грн., прострочена заборгованість по щомісячній комісії в сумі 17247, 93 грн., пеня за простроченими кредитними коштами за один рік в сумі 185586, 37 грн.

Як вбачається із листів - вимог № 99 від 18 березня 2009 року та №48-д та № 49-д від 07.04.2010 року, направлених позичальнику ОСОБА_3 та поручителю ОСОБА_4, ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» вимагав від відповідачів погасити заборгованість по кредитному договору №12-502/62 від 25.04.2008 року, яка виникла станом на 18 березня 2009 року та на 31 січня 2010 року.

Проаналізувавши докази представлені позивачем, суд вважає, що не виконання відповідачем зобов'язань по кредитному договору порушило право позивача на повернення наданих кредитних коштів, отримання відсотків та комісії за користування кредитними коштами, згідно умов договору.

Враховуючи конкретні обставини справи, а також те, що розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, що мають істотне значення, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки, стягнувши із відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь відповідача ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» 50000 грн. пені за простроченими кредитними коштами по кредитного договору №12-502/62 від 25.04.2008 року

Таким чином, порушене право позивача по кредитному договору підлягає захисту, шляхом стягнення в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача заборгованості по кредитному договору в сумі 104604 грн. 04 коп., зокрема заборгованості по основному боргу кредиту в сумі 12082,48 грн., заборгованості по прострочених нарахованих доходах (процентах) в сумі 25273,63 грн., прострочена заборгованість по щомісячній комісії в сумі 17247,93 грн., та пеня за простроченими кредитними коштами в сумі 50000,00 грн.

Суд вважає, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 щодо визнання недійсним кредитного договору №12-502/62 від 25.04.2008 року є безпідставні і задоволенню не підлягають, оскільки під час розгляду справи судом не встановлені підстави, що могли б свідчити про порушення ВАТ «Банк Фінанси та Кредит» вимог діючого законодавства на момент підписання кредитного договору, а також те, позовні вимоги про визнання недійсним кредитного договору №12-502/62 від 25.04.2008 року заявлені ОСОБА_3 04 листопада 2013 року після спливу строку позовної давності 25 квітня 2011 року, передбаченого ст.257 ЦК України.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача ОСОБА_4, що позивачем пропущений шестимісячний строк, передбачений ч. 4 ст.559 ЦК України, для пред'явлення вимог до нього як Поручителя за кредитним договором, оскільки позивач у шестимісячний строк 18 березня 2009 року пред'явив до нього вимогу як Поручителя про невиконання Позичальником ОСОБА_3 з 10 грудня 2008 року зобов'язань по кредитному договору №12-502/62 від 25.04.2008 року.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судові випрати понесені ним на оплату судового збору в сумі 1046 грн. 04 коп.

Керуючись ст.ст. 258,526,546,549,551,553,554,559,1054 ЦК України, ст.ст. 10,60, 88 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути, в солідарному порядку, із ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), проживаючої АДРЕСА_1 та ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2), проживаючого АДРЕСА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» 104604 грн. 04 коп., заборгованості по кредитному договору №12-502/62 від 25.04.2008 року.

Стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), проживаючої АДРЕСА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» судовий збір в сумі 523 грн. 02 коп. оплачений по даній справі.

Стягнути з ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2), проживаючого АДРЕСА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» судовий збір в сумі 523 грн. 02 коп. оплачений по даній справі.

В решті позову публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» про визнання кредитного договору №12-502/62 від 25.04.2008 року недійсним.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Збаразький районний суд протягом десяти днів після його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Збаразького

районного суду Г.Р.Щербата