Єдиний унікальний номер 725/1086/15-ц
Номер провадження 2/725/225/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2015

Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:головуючого судді Іщенко І. В. при секретаріБерекеля О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи: служби у справах дітей Виконавчого комітету Чернівецької міської ради про визначення участі у вихованні дитини та встановлення порядку побачень з дитиною, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про визначення участі у вихованні дитини та встановлення порядку побачень з дитиною.

Посилався на те, 22.01.2013 року між ним та відповідачкою ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. Під час шлюбу у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 01.07.2014 року шлюб між ними було розірвано. Між позивачем та відповідачкою був укладений договір про сплату аліментів. Позивач в добровільному порядку сплатив на користь позивачки кошти на утримання дитини.

Після їх розлучення відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, на його спроби досягти домовленості про його участь у вихованні та спілкуванні з дитингою не реагує, навмисно обмежуючи його спілкування з дитиною.

24.02.2015 року Органом опіки та піклування Виконавчого комітету Чернівецької міської ради було прийнято рішення, яким визначено участь позивача ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_3 та встановлено порядок побачення з малолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема: щонеділі з 10.00 до 18.00 , та двічі на тиждень з 18.30 до 20.30 за місцем проживання дитини за домовленістю з матір»ю дитини.

Проте, ОСОБА_2. надалі перешкожає йому у спілкуванні з сином та можливості брати участь у його вихованні.

Вважає, що відповідач порушує його права щодо участі у вихованні та розвитку дитини, тому просив зобов'язати відповідачку надавати йому можливість виконувати свої батьківські обов'язки та визначити час спілкування з сином : кожної неділі з 9.00 до 18.00, з понеділка по п»ятницю з 18.30 до 20.30 за місцем його проживання, перебування. Забирати сина з дому/дошкільного закладу особисто.

Представник позивача та позивач у судовому засіданні позов підтримали та підтвердили, викладені в ньому обставини. Просили позов задовольнити.

Відповідачка та її представник у судовому засіданні позов не визнали. Вказала, що вона не заперечує проти спілкування батька з сином. Вказала, що вона не чинить перешкод у спілкуванні з сином.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Виконавчого комітету Чернівецької міської ради у судовому засіданні просили вирішити даний спір з врахуванням прав неповнолітньої дитини.

Суд, вислухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що 22.01.2013 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. Під час шлюбу у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 01.07.2014 року шлюб між ними було розірвано. Між позивачем та відповідачкою був укладений договір про сплату аліментів. Позивач в добровільному порядку сплатив на користь позивачки кошти на утримання дитини.

Після їх розлучення відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, на його спроби досягти домовленості про його участь у вихованні та спілкуванні з дитингою не реагує, навмисно обмежуючи його спілкування з дитиною.

24.02.2015 року Органом опіки та піклування Виконавчого комітету Чернівецької міської ради було прийнято рішення, яким визначено участь позивача ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_3 та встановлено порядок побачення з малолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема: щонеділі з 10.00 до 18.00 , та двічі на тиждень з 18.30 до 20.30 за місцем проживання дитини за домовленістю з матір»ю дитини.

Правовідносини, які склалися між сторонами, врегульовані ст.ст.141,157, 159 Сімейного кодексу України, ст.15 Закону «Про охорону дитинства», ст.9 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Україною.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Виходячи з положень ст.157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Відповідно до ст. 158 Сімейного кодексу України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання.

Згідно зі ст. 19 СК України звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду.

Відповідно до ст.159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до положень ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків та прямих контактів.

Як було встановлено судом, після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом зі своєю матір'ю за її місцем проживання.

Сторони не змогли знайти порозуміння щодо участі батька у вихованні дитини, у зв'язку з чим позивач звернувся за вирішенням цього питання до Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Чернівецької міської ради.

Суд вважає, що спілкування з батьком не перешкоджає нормальному розвитку та вихованню дитини, а навпаки є необхідним для її повноцінного фізичного, духовного та морального розвитку.

У відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У преамбулі Конвенції ООН про права дитини визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Зазначене положення також закріплено у ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», якою сім'я визнається природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і яка несе відповідальність за створення належних умов для цього. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню.

Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо визначення участі у вихованні дитини та встановленню порядку систематичних побачень з дитиною є законними та обґрунтованими. В судовому засіданні не наведено жодних обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку. Навпаки, суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків - зі своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб дитини.

Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Отже, суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні сина, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед буде повністю відповідати інтересам дитини.

Таким чином, оскільки сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дитини, батько дитини має бажання приймати участь у вихованні дитини, а спілкування між позивачем та дитиною не перешкоджає нормальному розвитку дитини, чого з матеріалів справи не вбачається, але виникли непорозуміння щодо врегулювання питання з приводу побачень батька з дитиною, суд, з урахуванням інтересів дитини, її віку, поведінки батьків, між якими склались неприязні відносини, що призводить до конфліктних ситуацій та може негативно вплинути на розвиток дитини, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково з врахуванням висновку органу опіки та піклування.

Але суд зазначає, що сторони фактично не знайшли погодження з приводу часу спілкування з дитиною батька. АВ тому суд вважає за необхідне встановити батьку конкретні дні та час побачення з дитиною.

Щодо інших позовних вимог суд вважає, що відповідачку не можна зобов»язати повідомляти позивача про виїзд за межі м.Чернівці. Дана вимога суперечить нормам Конституції України та інших Законів з приводу вільного пересування.

Також не підлягає задоволенню вимога позивача з приводу стягнення з відповідача суми 5000 грн. витрат на правову допомогу. Позивач не довів даного факту.

Керуючись ст.ст. 19, 141, 157, 159 СК України, Конвенцією про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), Законом України «Про охорону дитинства», ст.ст.209, 212-215, 218, 367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визначити участь у вихованні дитини і встановити порядок побачення ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, наступним чином: щонеділі з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. без присутності матері; двічі на тиждень: у вівторок та четвер з 18 год. 30 хв. до 20 год.30 хв. за місцем проживання дитини.

В інших позовних вимогах - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий - суддя: __________________ Іщенко І.В.