АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/5461/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2363/15Головуючий у 1-й інстанції Кулешова Л. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Обідіної О. І., Прядкіної О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 20 травня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» в особі центрального відділення Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» у м. Полтаві про розірвання договору поруки.

Заслухавши суддю-доповідача апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила розірвати договір поруки № 00833rP від 25.04.2012 року, укладений між нею та ПАТ «Марфін Банк» з метою забезпечення кредитних зобовязань ОСОБА_3 перед ПАТ «Марфін Банк» за кредитним договором № 00007/FP6 від 19.06.2008 року.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_2 посилалася на те, що відбулась істотна зміна обставин, якою вона керувалася, укладаючи договір поруки, а саме: значне зростання курсу долара США по відношенні до курсу гривні України, що потягло за собою значне здорожчання кредиту та збільшення її відповідальності як поручителя. Так, в момент укладення договору поруки 25.04.2008 року офіційний курс НБУ становив 798,7700 грн. за 100 доларів США, а на момент звернення до суду з позовом 28.04.2015 року офіційний курс становить 2289,8565 грн. за 100 доларів США, тобто курс долара до гривні зріс втричі.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 20 травня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено за необґрунтованістю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог, яким розірвати договір поруки № 00833rP від 25.04.2012 року. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про її відхилення з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 25 квітня 2012 року між сторонами було укладено договір поруки № 00833rP з Додатковою угодою № 1 від 19 вересня 2013 року, за яким ОСОБА_4 поручилась перед кредитором ПАТ «Марфін Банк», як солідарний боржник, за виконання боржником ОСОБА_3 зобовязань за кредитним договором № 00007/FP6 від 19 червня 2008 року зі всіма додатковими угодами до нього щодо повернення наданого боржнику кредиту у вигляді непоновлювальної кредитної лінії на суму 280 129 дол. США по 06 травня 2024 року включно відповідно до Графіку погашення кредиту, що є невідємною частиною кредитного договору (Додаток № 1), включаючи сплату кредиту, процентів за користування кредитом, комісій, штрафів, пені та інших платежів

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з відсутності передбачених законом підстав до розірвання договору поруки та відповідно необґрунтованості заявлених позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, які ґрунтуються на встановлених обставинах справи та відповідають нормам матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінились настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли такої згоди, договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона (ч. 2 ст. 652 ЦК України).

Обовязок доказування та подання доказів згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України покладається на сторони, кожна з яких зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Виходячи із змісту заявлених позовних вимог, предметом доказування по справі (ст. 179 ЦПК України) є факти наявності одночасно усіх чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, з якими закон безпосередньо повязує можливість розірвання договору, що по справі встановлено не було і суду не доведено.

Укладаючи спірний договір поруки у забезпечення зобов'язань за кредитним договором, згідно з умовами якого позичальник отримав кредит в іноземній валюті і зобов'язався повернути кредитні кошти та сплатити нараховані проценти (плату за кредит) у валюті кредиту, сторони брали на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу, та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав уважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане, оскільки незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена.

Саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору на підставі статті 652 ЦК, оскільки зазначене стосується обох сторін договору й поручитель при належній завбачливості могла, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору поруки можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти.

Крім того, при укладенні договору поруки ОСОБА_4 була ознайомлена з умовами кредитного договору № 00007/FP6 від 19 червня 2008 року, копія якого є невідємною частиною договору поруки (п. 1.2.), та відповідно попереджена, що валютні ризики за кредитним договором несе позичальник (п. 3.9. кредитного договору), а відтак, і поручитель як солідарний боржник, що витікає із суті договору поруки.

Вказане виключає можливість розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Повно та всебічно встановивши обставини справи, суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 20 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: /підписи/

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1