н.с.619/1976/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2015 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Овсяннікова В.С.,

за участю секретаря судового засідання Михайлової А.С.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника відповідача - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Дергачівської міської ради Дергачівського району Харківської області, третя особа Дергачівське КП технічної інвентаризації «Інвенрос» про визнання свідоцтва про право власності на житло недійсним та розпорядження органу приватизації незаконним та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, зняття його з реєстраційного обліку та виселення, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати свідоцтво про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 видане 21.10.1993 року комісією по приватизації державного житлового фонду Дергачівської міської ради народних депутатів недійсним, а розпорядження органу приватизації незаконним.
В обґрунтування зазначив, що комiсiєю по приватизацiї державного‚ житлового фонду Дергачiвської мiської ради народних депутатів 21.10.1993 року було видане свiдоцтво про право власностi на житло, а саме квартиру АДРЕСА_2

ОСОБА_5 . В свiдоцтві, комiсiя по приватизацiї державного житлового фонду Дергачівської міської ради народних депутатів зазначила, що вказана квартира належить ОСОБА_3 та ОСОБА_6 в цiлому в рiвних частках.

Відповідно до довiдки КП «Дергачiкомунсервiс» вiд 19.03.2014 року його зареєстровано у вказанiй квартирi з 27.11.1989 року по теперiшнiй час.

В порушення ст. 8 Закону України «Про приватизацiю державного житлового фонду» вiдповiдач по справi ОСОБА_3 до органу приватизацi надала недостовiрну iнформацiю, а саме: в заявi на iм`я керiвника органу приватизацiї вона просила оформити передачу у приватну власнiсть квартири АДРЕСА_2 зазначила, що провести розподiл долi власності необхідно мiж членами сiм`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , де він вказаний не був, хоча був зареестрований у вказанiй квартирi. Згоди на передачу займаної квартири в спiльну сумiсну власнiсть у нього нiхто не запитував. Крiм цього в довiдцi про склад сiм`ї наймача iзольованої квартири НОМЕР_1 ОСОБА_3 зазначила, що в квартирi за адресою: АДРЕСА_1 мешкають i мають право на житло на момент введення Закону України «Про приватизацiю державного житлового фонду» ОСОБА_3 та ОСОБА_6 де він також зазначений не був. В судовому порядку він таким, що втратив право користування жилим приміщенням визнаний не був.

На момент приватизації квартири він був зареєстрований у вказаній квартирі. Тобто по 1/3 частини належить йому, ОСОБА_3 та його бабусі ОСОБА_6 , яка на теперішній час померла.

Про приватизацiю квартири та той факту, що він не був включений приватизаційною комісією до складу власникiв, дiзнався лише 28.10.2013 року.

ОСОБА_3 звернулась до Дергачівського районного суду Харківської області з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , зняття його з реєстраційного обліку та виселення.
В обґрунтування позову зазначила, що вона проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві приватної власності. ОСОБА_1 її син. З 19.11.1989 року по 20.11.1991 року служив в армії. Додому не повернувся. З 1991 року по 2004 року ОСОБА_1 проживав за кордоном, а саме в Німеччині, де одружився, працював, перебував на обліку в українському консульстві. В Україну вперше приїхав в 2004 році.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Проти задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 заперечували.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та її представник проти задоволення позовної заяви ОСОБА_1 заперечували, просили в задоволенні позовних вимог відмовити. Зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про визнання його таким, що втратив право користування спірною квартирою просили задовольнити.

Представник відповідача за первісним позовом - Дергачівська міська рада Харківської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність.

Представник третьої особи за первісним позовом - Дергачівське КП технічної інвентаризації «Інвенрос» в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати позовну заяву за його відсутністю.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного.

Судом встановлено, що комiсiєю по приватизацiї державного‚ житлового фонду Дергачiвської мiської ради народних депутатів від 21.10.1993 року було видане свiдоцтво про право власностi на житло, а саме, квартиру

АДРЕСА_2 , згiдно якого вказана квартира належить ОСОБА_3 та ОСОБА_6 в рiвних частках (а.с.3).

Відповідно до довідки КП ТІ «Інвенрос» квартира за адресою: АДРЕСА_1 зареестрована на правi приватної власності вцілому за ОСОБА_3 .

Як вбачається з свідоцтва про смерть, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

За відомостями АДП ГУ ДМС України в Харківській області Конелець Л.В. зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 05.07.1986 року.

Відповідно до ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п`яти років перебування на дійсній військовій службі.
З відповіді ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що ОСОБА_1 був призваний на строкову військову службу 19.11.1989 року та наказом МО СРСР №0210 від 15.11.1991 року звільнений у запас 20.11.1991 року (а.с.115).
Факт не проживання ОСОБА_1 з 19.11.1989 року по січень 2013 року за цією адресою підтверджується актом депутата, складеного 06.12.2014 року.
21.10.1993 року комісією по приватизації державного житлового фонду Дергачівської міської ради народних депутатів видано свідоцтво на право власності на житло за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.3).
Отже, ОСОБА_1 більше шести місяців після звільнення в запас не проживав у спірній квартирі, за таких обставин він на підставі ст.ст. 70,71 ЖК України втратив право на приватизацію.
Як вбачається з повідомлення Міністерства закордонних справ України від 27.07.2015 року ОСОБА_1 числиться за електронними обліковими базами на постійному консульському обліку ГУ України в Мюнхені (а.с.121).
Крім того, факт проживання на території Німеччини з 1991 року по 2003 року не заперечується самим ОСОБА_1 в судовому засіданні, який вказав, що з 1991 року по 2004 рік він проживав за межами території України .
Зі слів ОСОБА_1 його мати ОСОБА_3 дозволила йому зі своєю сім`єю вселитись в спірну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 в 2008 році.
Позивач ОСОБА_3 посилається на ст.107 ЖК України, а саме наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім`ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.
Але як пояснила в судовому засіданні ОСОБА_3 , вона добровільно вселила ОСОБА_1 в квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , після повернення з Німеччини, позивач ОСОБА_1 також цей факт підтвердив. За таких обставин ст.107 ЖК України застосуванню не підлягає.

ОСОБА_3 жодних обґрунтувань виселення ОСОБА_1 з квартири за адресою: АДРЕСА_1 не надала.
Щодо зобов`язання зняття з реєстрації ГУ ДМС України, то зобов`язати зняти ОСОБА_1 з реєстрації неможливо, оскільки суд не може зобов`язати вчинити дії особу, яка не є відповідачем по справі.
В своїй зустрічній позовній заяві ОСОБА_3 просить виселити ОСОБА_1 не посилаючись на жодну норму Закону, що передбачає виселення.

В своїх поясненнях ОСОБА_3 обґрунтовувала підстави для визнання ОСОБА_1 втратившим право на користування житловим приміщенням, а не виселення.
Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Позивачем за зустрічним позовом не надано жодних доказів в обґрунтування виселення ОСОБА_1 з квартири.

За таких обставин в задоволенні позовів слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 391, 405 ЦК України, ст.ст. 72, 107 ЖК України, ст.ст. 10, 11, 59, 60, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Дергачівської міської ради Дергачівського району Харківської області, третя особа Дергачівське КП технічної інвентаризації «Інвенрос» про визнання свідоцтва про право власності на житло недійсним та розпорядження органу приватизації незаконним відмовити.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, зняття його з реєстраційного обліку та виселення відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за сплату судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня ухвалення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.С. Овсянніков