Справа № 343/573/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1666/2015
Головуючий у 1 інстанції Лицур І. М.
Суддя-доповідач Проскурніцький П.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

Головуючого: Проскурніцького П.І.

Суддів: Бойчука І.В., Вакарук В.М.

за участю секретаря: Капущак С.В.

сторін: позивачки ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3, представника прокуратури Івано-Франківської області Ворох А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України та прокуратури Івано-Франківської області про відшкодування шкоди, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Івано-Франківської області на рішення Долинського районного суду від 19 червня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

18.03.2015 року ОСОБА_2 звернулася із зазначеним позовом посилаючись на те, що 29 серпня 2008 року Долинською міжрайонною прокуратурою було порушено кримінальну справу за ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 364 ч.1, 366 ч.1 КК України. На досудовому розслідуванні ця справа перебувала тривалий час, а прокурорами Долинської міжрайонної та Івано-Франківської обласної прокуратур виносились різного роду постанови, які нею оскаржувались до суду. 01 липня 2009 року їй було обрано запобіжний захі у вигляді підписки про невиїзд. Вироком Долинського районного суду від 04.03.2011 року ОСОБА_2 було визнано винуватою за ст.ст. 364 ч.1, 366 ч.1 КК України та на підставі ст.70 КК України призначено покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі з позбавленням права займати посади, пов'язані з виконанням

2

організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов'язків в органах місцевого самоврядування, на строк 1 рік 6 місяців, та із застосуванням ст.75 КК України звільнено від відбуття основного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік.

Даний вирок пізніше було скасовано судом апеляційної інстанції. Після цього вироками судів позивача ще кілька разів визнавали винуватою у вчиненні злочинів, однак всі ці вироки скасовувалися судами вищих інстанцій.

31.03.2013 року прокурором Долинської міжрайонної прокуратури змінено пред'явлене їй обвинувачення. Постановою Долинського районного суду від 08.05.2014 року дано доручення органу, який проводив розслідування, та зобов'язано провести ряд комплексних слідчих заходів. 18.06.2014 року ростановою цього ж суду дану кримінальну справу повернуто прокурору Долинської міжрайонної прокуратури для організації проведення додаткового розслідування. Однак, жодних слідчих дій з нею ніхто не проводив і нічого їй не повідомляв.

Постановою слідчого СВ Долинського РВ УМВС України в Івано-Франківській області від 21.01.2015 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 закрито за відсутності в її діях складів злочину, передбачених ст.ст. 364 ч.1, 366 ч.1 КК України.

Таким чином, позивач безпідставно більше 6 років перебувала під слідством, внаслідок чого зазнала моральних страждань, постійно переживала, була позбавлена права на вільний вибір місця роботи, не могла працевлаштуватись. У зв'язку з обраним запобіжним заходом була позбавлена можливості вільно пересуватися, а сам факт притягнення до відповідальності у якості обвинуваченої та підсудної був доведений до відома громадськості району та мешканців рідного села, що негативно вплинуло на стосунки з останніми. Також внаслідок цього у неї та її чоловіка, який переживав за її авторитет, погіршилось здоров'я. Такими незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду їй було завдано моральну шкоду, розмір відшкодування якої оцінює в 1 000 000 грн.

Просила стягнути з Державного казначейства України матеріальну шкоду в розмірі 5 000 грн. та моральної шкоди в розмірі 1 000 000 грн. за рахунок коштів Державного бюджету шляхом списання в безспірному порядку на її користь з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України.

Ухвалою Долинського районного суду від 08.05.2015 року до участі в справі було залучено як співвідоповідача прокуратуру Івано-Франківської області.

Рішенням Долинського районного суду від 19 червня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом безспірного списання

3

Державною казначейською службою України з відповідного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 1 000 грн. на відшкодування матеріальної та 150 000 грн. моральної шкоди, заподіяної незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду та 500 грн. за надання правової допомоги при розгляді даної справи. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник прокуратури Івано-Франківської області подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що воно в є незаконним і необгрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального права.

Вважають, що судом необгрунтовано та безпідставно стягнуто моральну шкоду в розмірі 150 000 грн. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. В рішенні суду вірно зазначено, що ОСОБА_2 перебувала під слідством з 01.07.2009 року по 21.01.2015 року. Таким чином, загальний термін перебування позивача під слідством становить 66 місяців. Мінімальний розмір заробітної плати становить 1 218 грн. Враховуючи зазначене, розмір моральної шкоди становить 80 388 грн., а не 150 000 грн.

Зазначив, що суд першої інстанції не аргументував, в чому полягали страждання позивачки, та чому саме вони рівноцінні 150 000 грн. В рішенні суду не зазначено, якими даними суд користувався при обчисленні моральної шкоди.

Просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір відшкодування моральної шкоди.

Вислухавши доповідача, позивачку та її представника, представника прокуратури, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 29.08.2008 року Долинською

4

міжрайонною прокуратоуро Івано-Франківської області порушено кримінальну справу по факту зловживання службовим становищем особами Княжолуцької сільської ради та внесення в офіційний документ службовими особами завідомо неправдивої інформації за ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 364 ч.1, 366 ч.1 КК України (а.с.8).

Постановою прокурора Івано-Франківської області від 09.04.2009 року за вищезазначеними ознаками злочинів порушено кримінальну справу стосовно ОСОБА_2 (а.с.9).

01.07.2009 року старшим слідчим Долинської міжрайонної прокуратури винесено постанову, якою ОСОБА_2 притягнуто як обвинувачену в даній справі та пред'явлено їй обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 364 ч.1, 366 ч.1 КК України та цього ж дня їй обрано запобіжний захід - підписку про невиїзд (а.с.13-15).

Вироком Долинського районного суду від 04.03.2011 року позивача визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 364 ч.1, 366 ч.1 КК України та на підставі ст.70 КК України призначено покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі з позбавленням права займати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов'язків в органах місцевого самоврядування, на строк 1 рік 6 місяців, та із застосуванням ст.75 КК України звільнено від відбуття основного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік, та звільнено позивача від призначеного покарання у зв'язку із закінченням строків давності (а.с.17-21).

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26.05.2011 року вирок Долинського районного суду від 04.03.2011 року скасовано, а справу повернуто на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі (а.с.22-24).

Вироком Долинського районного суду від 30.12.2011 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 364 ч.1, 366 ч.1 КК України та на підставі ст.70 КК України призначено покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі з позбавленням права займати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов'язків в органах місцевого самоврядування, на строк 1 рік 6 місяців, та із застосуванням ст.75 КК України звільнено від відбуття основного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік, та звільнено позивача від призначеного покарання у зв'язку із закінченням строків давності (а.с.25-31).

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області від 01.03.2012 року вирок Долинського районного суду від 30.12.2012 року змінено та виключено із мотивувальної та резолютивної частини вироку

5

посилання "про застосування щодо засудженої ОСОБА_2 ст.ст. 75 та 76 КК України" (а.с.32-34).

Ухвалою коленії суддів судової палати у кримінальних справах ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.09.2012 року ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області від 01.03.2012 року щодо ОСОБА_2 скасовано, а справу направлено на новий апеляційний розгляд (а.с.35-37).

22.11.2012 року ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області скасовано вирок Долинського районного суду від 30.12.2011 року, а справу направлено на новий судовий розгляд у цей же суд у новому складі суду.

17.10.2013 року Долинським районним судом щодо ОСОБА_2 знову постановлено обвинувальний вирок, який скасовано ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12.12.2013 року (а.с.45-50).

Постановою Долинського районного суду від 18.06.2014 року кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 364 ч.1, 366 ч.1 КК України, повернуто прокурору Долинської міжрайонної прокуратури для організації проведення додаткового росзлідування.

Дана постанова суду залишена без змін ухвалою ПАпеляційного суду від 19.09.2014 року.

Постановою слідчого СВ Долинського РВ УМВС в Івано-Франківській області від 21.01.2015 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР від 03.10.2014 року, закрито у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складів злочину, передбачених ст.ст. 364 ч.1, 366 ч.1 КК України.

Долучені позивачем до матеріалів справи копії угод про надання правової допомоги від 01.07.2009 року, від 01.03.2012 року, що укладені з адвокатом ОСОБА_3, підтверджують витрати про надання їй послуг з правової допомоги в загальному розмірі 1 000 грн.

Оскільки інших доказів на підтвердження понесених нею судових витрат не надано, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 1 000 грн.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності,

6

незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, встановлених законом.

Колегія суддів вважає, що відповідно до вимог ст. 1-4 Закону " Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду " ч. 1 ст. 1176 ЦК, п. п. 2, 3 ч. 2 ст. 1167 ЦК, позивач правомірно порушила питання про відшкодування моральної шкоди, оскільки її незаконно притягнуто до кримінальної відповідальності. При цьому моральна шкода підлягає відшкодуванню за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

Згідно з вимогами ч. ч. 4, 5 ст. 4 Закону, ч. 2 ст. 23 ЦК України, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду завдали моральної шкоди громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, колегія судів на підставі поданих сторонами доказів виходить із характеру, обсягу та тривалості страждань, яких зазнав позивач, можливості відновлення його немайнових втрат, тяжкості вимушених змін у життєвих і трудових стосунках, ступеня зниження рівня репутації та авторитету та виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості.

Визнаючи розмір відшкодування моральної шкоди, колегія суддів виходить з положень ч.3 ст.13 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконним діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду". Згідно даних положень таке відшкодування проводиться виходячи з розміру не

менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

7

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 незаконно перебувала під слідством та судом з 01.07.2009 року по 21.01.2015 року, тобто 5 років 6 місяців та 20 днів, внаслідок чого їй завдана моральна шкода, яка полягає у позбавленні її права на вільний вибір місця проживання, обмеженні в пересуванні у зв'язку з обранням запобіжного заходу, звільненні з роботи та вимушеному безробітті. Дії правоохоронних органів призвели до погіршення стосунків із односельчанами як позивачки, так і членів її сім'ї.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення моральної шкоди в розмірі 150 000 грн.

Зазначений розмір відшкодування є не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не призводить до її збагачення.

Судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального та процесуального права та частково задоволено позовні вимоги.

Відповідно до вимог ч.2 ст.303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку. Апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, які б давали підставу для зміни чи скасування судового рішення.

Розглянувши справу в межах позовної заяви та в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Івано-Франківської області відхилити.

Рішення Долинського районного суду від 19 червня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: П.І. Проскурніцький

Судді: І.В. Бойчук

В.М. Вакарук