САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/395/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

16.07.2015 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Бакум І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1, яка діє у власних інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_2, та ОСОБА_3, третя особа: Управління-служба у справах дітей Самарської районної в м. Дніпропетровську ради про виселення, -

ВСТАНОВИВ:

28 січня 2015 року представник позивача звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 про виселення.

Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що 19.04.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №DNK0GK00000023. Відповідно до п.7.1 кредитного договору Банк зобовязався надати відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 38000,00 доларів США строком до 18.04.2022 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами та в порядку встановленому кредитним договором. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором сторони уклали договір іпотеки №DNK0GK00000023, згідно якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 32,8 кв.м., житловою площею 16,90 кв.м., яка належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири. Однак у порушення умов договору відповідач зобовязань за кредитним договором не виконала. Представник позивача звернувся до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та 19.03.2014 року суд виніс рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме вищезазначену квартиру, шляхом її продажу позивачем. Таким чином, відповідачі та усі інші мешканці підлягають виселенню з квартири, розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Семафорна, 34Д/9. Після неодноразових уточнень позовних вимог представник позивача просив суд ухвалити рішення, яким виселити відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які зареєстровані та проживають у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1.

Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями, у звязку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.224 ЦПК України та розглянути справу заочно.

Третя особа - Управління-служба у справах дітей Самарської районної в м. Дніпропетровську ради в судове засідання не зявилась, надіслала на адресу суду заяву в якій просили розглядати справу за їх відсутності та заперечували проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19.03.2014 року було звернено стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру площею 32,80 кв.м., житловою площею 16.90 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2, шляхом її продажу ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем. Рішення набрало законної сили 29.07.2014 року(а.с. 9-11).

Як вбачається з довідки КП «Житлове господарство Самарського району» ДМР від 19.02.2015 року у спірній квартирі проживають відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_3 та малолітній ОСОБА_2 (а.с.30).

Проживання відповідачів у спірній квартирі є перешкодою для реалізації позивачем вказаної квартири.

Частиною 3 статті 109 ЖК УРСР встановлено, що звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Аналогічні положення містяться також у положенні статті 40 Закону України «Про іпотеку».

10 вересня 2014 року позивачем було направлено відповідачам письмову вимогу про добровільне звільнення з приміщення, однак останніми законні вимоги позивача виконані не були (а.с. 13-13).

Враховуючи той факт, що позивачем була дотримана процедура досудового врегулювання спору, передбачена статтею 109 ЖК УРСР та статтею 40 Закону України «Про іпотеку», суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Крім того, у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України з відповідачів необхідно стягнути судові витрати по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, ст.109 ЖК УРСР, ст.40 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 10, 11, 57-64, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задовольнити.

Виселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (іпн. НОМЕР_1), малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, з квартири АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в рівних частках судовий збір в сумі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя О.П.Румянцев