Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2015 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Гноілек М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», звертаючись з позовом до суду, відповідно до первісно заявлених позовних вимог, просило стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за Кредитним договором на купівлю автотранспортних засобів №041/697621-KR від 01.08.2008 року у розмірі 49 002 доларів США 62 цента, що в еквіваленті до офіційного курсу НБУ складає 582 031,77 грн., а також судовий збір. (а.с. 1-4)

09 квітня 2015 року в судовому засіданні представник позивача ПАТ «Укрсоцбанк» - Руда О.М. подала заяву про збільшення розміру позовних вимог відповідно до поданої заяви, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за Кредитним договором на купівлю автотранспортних засобів №041/697621-KR від 01.08.2008 року у розмірі 58019,68 дол. США, а також судовий збір, що є предметом позовних вимог (а.с. 104)

Представник позивача ПАТ «Укрсоцбанк» - Руда О.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, з підстав викладених в позовній заяві, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, додатково пояснила, що 01 серпня 2008 року між Акціонерним-комерційний банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір на купівлю автотранспортних засобів №041/697621-KR, за умовами якого відповідачу було надано кредит в іноземній валюті в сумі 30802 доларів США 00 центів, зі сплатою 12,55 процентів річних, та кінцевою датою погашення кредиту до 31 липня 2015 року, та додаткова угода до Кредитного договору. Банк свої зобов'язання по Кредитному договору виконав в повному обсязі надав відповідачу кредит в обумовленій договором сумі. Факт надання кредиту підтверджується заявою на видачу готівки №ав/8410157 від 01.08.2008 року та квитанцією про здійснення валютно-обмінної операції з купівлі-продажу банківського металу №ав/8410153 від 01.08.2008 року. Всупереч умов договору, відповідач ОСОБА_2 в односторонньому порядку припинив виконувати зобов'язання за договором, у зв'язку з чим станом на 31 березня 2015 року виникла заборгованість на загальну суму 58019,68 доларів США, що в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ станом на 31.03.3015 року становить 1360133,65 грн. Оскільки на день звернення з даними позовом до суду, відповідач ОСОБА_2 не погасив наявну по кредитному договору заборгованість, не сплачує поточні платежі та відсотки за користування кредитом, у позивача виникло право пред'явити вимоги до відповідача ОСОБА_2, щодо дострокового погашення заборгованості по кредитному договору, тому позивач просить стягнути з ОСОБА_2, заборгованість за Кредитним договором №041/697621-KR від 01.08.2008 року в сумі 58019,68 доларів США, що в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ становить 1360133,65 грн, яка включає: заборгованість за кредитом в сумі - 27525 доларів США 03 центи, що в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ становить 645258 грн. 96 коп.: заборгованість за відсотками в сумі - 19537 доларів США 31 центів, що в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ становить 458005 грн. 85 коп.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту в сумі - 6616 доларів США 25 центи, що в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ становить 155102 грн. 21 коп.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 4341 доларів США 09 центів, що в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ становить 101766 грн. 63 коп., а також стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору, що є предметом позову.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечував, просив в позові відмовити в повному обсязі з підстав, викладених у письмових заперечень, які приєднано до матеріалів справи, пояснив, що дійсно 01 серпня 2008 року між Акціонерним-комерційний банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір на купівлю автотранспортних засобів №041/697621-KR, за умовами якого відповідачу було надано кредит в іноземній валюті в сумі 30802 доларів США 00 центів, зі сплатою 12,55 процентів річних, та кінцевою датою погашення кредиту до 31 липня 2015 року, а також додаткова угода до нього. Факт укладення кредитного договору відповідачем не заперечується, кредитний договір в межах даного спору не оспорюється. Зазначає, що з моменту укладення кредитного договору ОСОБА_2 добросовісно виконував договірні зобов'язання, щомісячно сплачував тіло кредиту та проценти, в подальшому змінилась ситуація в країні, значно підвищився курс валют, при цьому всі платежі по кредитному договору відповідач мав здійснювати саме в іноземній валюті, що значно погіршило його майнове становище та призвело до неможливості виконання договірних зобов'язань, в обсязі визначеному кредитними договорами. Відповідач не заперечує факт припинення в односторонньому порядку договірних зобов'язань, наголосив, що останній платіж здійснив 21.04.2009 року, тому вважає позивач ПАТ «Укрсоцбанк» був обізнаним, про неналежне виконання позичальником своїх договірних зобовязань, у зв'язку з чим, просив застосувати в межах даного спору строки позовної давності, та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову заперечував, просив в позові відмовити з підстав, викладених у письмових заперечень, які приєднано до матеріалів справи, та застосувати в межах даного спору строки позовної давності, з підстав, викладених у заяві, яка подана відповідачем в судовому засіданні. (а.с.108, 114-117)

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 01 серпня 2008 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та ОСОБА_2 було укладеного Кредитний договір на купівлю автотранспортних засобів №041/697621-KR, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 30802 доларів США 00 центів зі сплатою 12,55 % процентів річних в порядку погашення суми заборгованості відповідно до графіку погашення заборгованості. Відповідно до п. 1.1.1 Договору, кінцевий термін повернення основної заборгованості до 31 липня 2015 року.

Згідно п. 1.1. кредитного Договору, кредитор надав позичальнику в користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 30802 доларів США 00 центів, зі сплатою 12,55 % процентів річних та наступними порядком погашення суми основної заборгованості до 20 числа кожного місяця згідно графіку, який вказаний в пп. 1.1.1. п. 1.1. ст. 1 Договору.

Відповідно до п. 1.3 Договору, в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги, сторони уклали з позичальником договір застави транспортного засобу, зазначеного в п. 1.2 договору, заставною вартістю 188100,00 грн., який також забезпечує виконання зобов'язання позичальника за додатковим договором.

Відповідно до умов п. 2.3. Договору моментом (днем) повернення кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки кредитора: суми кредиту, нарахованих процентів та можливих пені і штрафних санкцій, визначених цим договором, якщо інше не випливає з умов цього договору.

Згідно з п. 2.4.1. Кредитного договору, сплата процентів здійснюється щомісячно у валюті наданого кредиту не пізніше 20 числа місяця наступного за звітним, в якому нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі.

Відповідно до умов п. 2.4.2. Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті наданого кредиту щомісячно, в останній робочий день поточного місяця за період з останнього робочого дня попереднього місяця в день, що передує останньому робочому дню поточного місяця, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі, за методом «факт/360», де «факт» - це фактична кількість днів у періоді, за який здійснюється нарахування процентів, а « 360» - умовна кількість днів у році. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту.

Згідно умов п. 2.5. Договору погашення заборгованості позичальника за цим договором здійснюється в наступній черговості: прострочена заборгованість за нарахованими процентами; прострочена заборгованість за кредитом; строкова заборгованість за нарахованими процентами; строкова заборгованість за кредитом; пеня за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів; штраф.

У пункті 3.2.3. Кредитного договору зазначено, що кредитор має право вимагати повернення кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкції, у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на 10%, несплати позичальником більше однієї виплати, яка перевищує 5% від суми кредиту.

Згідно п. 3.3.9. Кредитного договору, позичальник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний день його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п. 1.1. Кредитного договору.

Пунктом 4.1 Договору кредиту передбачено, що у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених договором, прострочення строків повернення кредиту, визначених договором, позичальник сплачує кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у момент прострочення.

08 липня 2009 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладеного Додаткову угоду №1 про внесення змін до Договору кредиту №041/697621-KR від 01.08.2008 року, за умовам якої, сторони прийшли до взаємної згоди внести зміни до умов кредитування, визначених Договором, а також внести зміни до графіку погашення кредиту. (а.с. 14-15)

В якості забезпечення виконання договірних зобов'язань, 01 серпня 2008 року між Акціонерно-комерційний банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір застави №041/697625-OZ, на умовах передбачених договором. (а.с. 16-20)

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України)

Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч.2 ст. 615 Цивільного кодексу України)

Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Визначення поняття «зобов'язання» міститься у ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 Цивільного кодексу України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 Цивільного кодексу України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття - як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст. ст. 530, 631 Цивільного кодексу України).

Якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Як убачається з матеріалів справи, сторони погодили порядок та строки погашення Кредиту шляхом здійснення платежу до 20 числа (включно) кожного місяця, починаючи з 20 вересня 2008 року (останній платіж 31 липня 2015 року) згідно з графіком, який є невід'ємною частиною кредитного договору, ) (п.1.1 Додаткової угоди №1 про внесення змін до Договору кредиту №041/697621-KR від 01.08.2008 року), сплата процентів повинна була здійснюватись щомісячно у валюті наданого Кредиту не пізніше 20 числа місяця наступного за звітнім місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за Кредитом в повній сумі (п.п. 2.4.1 п. 2.4 ст. 2 Кредитного договору), також сторони погодили кінцевий термін погашення суми основної заборгованості - до 31 липня 2015 року (включно) (п.1.1 Додаткової угоди №1 про внесення змін до Договору кредиту №041/697621-KR від 01.08.2008 року).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 Цивільного кодексу України.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу (ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України).

Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання, згідно із ч.3 ст.254 Цивільного кодексу України, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язаний його початок (ст.253 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст.257 Цивільного кодексу України).

Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Зокрема, ч.2 ст. 258 Цивільного кодексу України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст. 261 Цивільного кодексу України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 Цивільного кодексу України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК).

Згідно з умовами Договору кредиту №041/697621-KR від 01.08.2008 року позичальник ОСОБА_2 зобов'язувався здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватися позичальником частинами до 20 числа (включно) кожного місяця, а процентів - не пізніше 20 числа (включно) кожного календарного місяця, наступного за звітним місяцем, в якому нараховані проценти, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Виходячи з наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідач ОСОБА_2 здійснив останній платіж по кредитному договору 21 квітня 2009 року, факт неналежного виконання зобов'язань по кредитному договору визнано відповідачем ОСОБА_2 в судовому засіданні, який наголосив, що після внесення останнього платежу в односторонньому порядку припинив виконання договірних зобов'язань в частині сплати тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами.

Як передбачено ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом.

Згідно ч.1 ст.598, ст.599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Бездіяльність боржника (наприклад, неоспорювання ним безспірного списання коштів, якщо така можливість допускається за законом або договором) не свідчить про переривання перебігу позовної давності, оскільки таке переривання можливе лише шляхом вчинення дій.

Визнання боржником основного боргу, в тому числі і його сплата, саме по собі не є доказом визнання ним також і додаткових вимог кредитора (зокрема, неустойки, процентів за користування коштами), а так само й вимог щодо відшкодування збитків і, відтак, не може вважатися перериванням перебігу позовної давності за зазначеними вимогами.

Умова укладеного сторонами договору про те, що останній діє до остаточного виконання прийнятих на себе зобов'язань не є умовою про збільшення позовної давності, оскільки остання за своєю правовою природою є певним періодом у часі (частина перша статті 251, стаття 256 ЦК України), який починається від конкретного дня і спливає також у певний момент часу.

Відповідно до постанови Верховного Суду України по справі № 6-116цс13 від 06 листопада 2013 року, застосування правових позицій якої є обов'язковим в силу ст. 360-7 ЦПК України, відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» пред'явлено вимоги до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Договором кредиту №041/697621-KR від 01.08.2008 року, який укладено між Акціонерно-комерційний банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2, на загальну суму 47062,34 доларів США, що в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ становить 1103264,81 грн, яка включає: заборгованість за кредитом в сумі - 27525 доларів США 03 центи, що в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ становить 645258 грн. 96 коп.: заборгованість за відсотками в сумі - 19537 доларів США 31 центів, що в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ становить 458005 грн. 85 коп., поза межами загального трирічного строку позовної давності, оскільки починаючи з 21 травня 2009 року, тобто з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником зобов'язання по поверненню кредиту, у ПАТ «Укрсоцбанк», виникло право пред'явити вимоги до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, тому строк пред'явлення грошових вимог, які складають прострочену заборгованість по договору, слід вважати таким, що сплинув 21 травня 2012 року.

Зважаючи на те, що судом встановлено, що позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором пред'явлено поза межами загальних строків позовної давності, що є безумовною підставою для відмови у задоволенні позову, як це передбачено ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України, в той же час, зі спливом спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 6616, 25 доларів США, яка розрахована за період з 30.03.2014 року по 30.03.2015 року, а також пені за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 4341,09 доларів США., яка розрахована за період з 30.03.2014 року по 30.03.2015 року враховуючи той факт, що строк виконання зобов'язань за Кредитним договором настав 21.05.2009 року, а позов подано до суду позивачем 28.06.2014 року, що підтверджується відбитком поштового штемпеля на конверті про направлення позову до суду, що є безумовною підставою для відмови у задоволенні позову, як це передбачено ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України.

Така правова позиція висловлена в постанові судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року №6-14цс14, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Вирішуючи питання щодо застосування строків позовної давності, суд критично відноситься до позиції представника позивача, який наголошує на тому, що має місце переривання строку позовної давності внаслідок проведення відповідачем одноразового платежу 22 грудня 2011 року в сумі 1 (один) долар США, який зараховано в рахунок погашення сплати відсотків за кредитом, посилаючись на дані, викладені у довідці від 29 травня 2015 року за №10.1-186/96-8233.

Дотримуючись положень ч.4 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України, судом роз'яснювались представнику позивача наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій щодо надання допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, як це передбачено ст.59 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з чим за клопотанням представника відповідача, який брав участь у судових засіданнях, судом задоволено клопотання про забезпечення доказів шляхом витребування у позивача виписки з особового рахунку позичальника, однак за час наданий судом представник позивача не виконав вимогу суду щодо надання виписки з особового рахунку, інших доказів на підтвердження сплати безпосередньо відповідачем 22 грудня 2011 року коштів в сумі 1 долар США позивачем не надано, в свою чергу відповідач заперечує проведення даного платежу, тому враховуючи позицію сторін по справі та наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для переривання строку позовної давності в межах даного спору.

Відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави.

За нормою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до частини першої ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, відсутні підстави для розподілу судових витрат, враховуючи, що судом винесено рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 252, 253, 254, 255, 256, 257, 258, 261, 509, 526, 530, 543, 554, 598, 611, 612, 615, 625, 626, 629, 631, 1048, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст.1, 4, 10, 11, 58, 60, 88, 208, 212, 213, 214, 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в :

Відмовити у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я