У х в а л а

4 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сеніна Ю.Л.,Гуменюка В.І.,Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд судових рішень в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеною заявою про перегляд судових рішень на підставі пунктів 1, 2 статті 355 ЦПК України.

У заяві ОСОБА_4 зазначає, що рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 23 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 17 липня 2014 року, позов задоволено частково, постановлено стягнути з нього на користь ОСОБА_5 набуті та збережені ним без достатньої правової підстави грошові кошти й проценти за безпідставне користування грошима в розмірі 13 тис. 578 доларів США 4 центів, що еквівалентно 135 тис. 237 грн; у решті позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 жовтня 2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою.

ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення судів першої, апеляційної, касаційної інстанцій, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального та процесуального права, зокрема статей 261, 546, 570, 635 ЦК України.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 наводить ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 3, 10 червня та 8 липня 2015 року.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що кошти в розмірі 3 тис. 500 доларів США ОСОБА_4 набув не на підставі договору за відсутності достатньої правової підстави, тривалий час ними користувався, а тому вони підлягають стягненню на користь позивача разом з процентами.

У наданих для порівняння:

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2015 року суд касаційної інстанції постановив відкрити касаційне провадження в справі;

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 червня 2015 року суд касаційної інстанції керувався тим, що у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно;

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 липня 2015 року суд касаційної інстанції виходив з того, що сам по собі факт використання продавцем бланку товарно-транспортної накладної старого зразку не може свідчити про те, що зазначений документ є неналежним доказом. Належність та допустимість товарно-транспортної накладної як доказу доставки товару продавцем та отримання його покупцем визначається змістом цього документа, який має свідчити, що передача товару покупцеві відбулась.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, яке переглядається, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Доводи, які наведені в заяві, щодо порушення норм процесуального права не свідчать про наявність підстав для перегляду судових рішень згідно вимог пункту 2 частини першої статті 355 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_3339/ed_2015_02_12/pravo1/T041618.html?pravo=1>.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 23 травня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Хмельницької області від 17 липня 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 жовтня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
В.І. Гуменюк
Я.М. Романюк