Провадження № 2/638/1747/15
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого: судді - Подус Г.С.,
при секретарі - Коваленко О.В,,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
Свої вимоги Позивач обґрунтовує тим, що 24 квітня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики у формі розписки, у відповідності до якого Позивач передав Відповідачу грошову позику в розмірі суми, що еквівалентна 50 000 (п'ятдесяти тисячам) евро зі строком повернення 24 липня 2007 року. Позика була надана для особистих потреб. Однак, в зазначений термін Відповідач свого зобов'язання не виконав.
10 листопада 2011р. за погодженням Сторін строк повернення позики був пролонгований до 10 листопада 2013 р., про що Відповідач зробив запис в розписці. Але в зазначений термін і до теперішнього часу Відповідач свого зобов'язання також не виконав.
У зв'язку з цим, Позивач просить суд стягнути на його користь не лише суму не повернутої позики, а й проценти за її користування та три відсотки річних.
Від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява про заочний розгляд справи, у якій представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи був неодноразово повідомлений своєчасно та належним чином.
Згідно ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Виходячи з заяви представника Позивача щодо можливості заочного розгляду справи за відсутності Відповідача, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, суд, керуючись вимогами ст.ст. 224-226 Цивільного процесуального кодексу України , ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що пред'явлений позов підлягає задоволенню у повному обсязі виходячи з наступного.
У відповідності до ст.ст. 11, 60 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог; докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 24 квітня 2007 рокуміж ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики у формі розписки, у відповідності до якого Позивач передав Відповідачу грошову позику в розмірі суми, що еквівалентна 50 000 (п'ятдесяти тисячам) евро зі строком повернення 24 липня 2007 року.
10 листопада 2011р. за погодженням Сторін строк повернення позики був пролонгований до 10 листопада 2013 р., про що Відповідач зробив запис в розписці. Але в зазначений термін і до теперішнього часу Відповідач свого зобов'язання також не виконав.
Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.
Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Стаття 202 Цивільного кодексу України вказує, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Щодо письмової форми правочину стаття 207 ЦКУ надає таке тлумачення: Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).Згідно з ч.1 ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Стаття 526 Цивільного кодексу України визначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання.
Згідно вимог ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України.
У разі порушення зобов'язання, згідно вимог ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У відповідності до вимог ст. 1049 ЦКУ Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 530 ЦКУ якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 1052 Цивільного кодексу України, у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.
Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Відповідно до абз. 3-4 правової позиції Верховного Суду України по постанові судової палати у цивільних справах від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13 за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Відповідно до ст. 3707 Цивільного процесуального кодексу України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.
Згідно з ч.1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Оглянувши розписку від 24 квітня 2007 року, Cуд встановив, що умови розписки, не містять положень щодо процентів за отримані грошові кошти, у зв'язку з чим їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України та складає еквівалент 5770,00 (п'ять тисяч сімсот сімдесят) евро 00 центів, що по курсу НБУ на дату подання позову становить 108446,57 грн. (сто вісім тисяч чотириста сорок шість гривень 57 копійок) - відсотки від суми позики на підставі ч.1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, виходячи з наступного розрахунку:
Офіційний курс НБУ на дату подання позову становить 18,7949гривень за 1 (один) евро.
Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 09.08.2013 року за № 315 «Про регулювання грошово-кредитного ринку», з 13.08.2013 року розмір облікової ставки становить 6,5% річних.
Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 14.04.2014 року за № 212 «Про регулювання грошово-кредитного ринку», з 15.04.2014 року розмір облікової ставки становить 9,5% річних.
Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 15.07.2014 року за № 417 «Про регулювання грошово-кредитного ринку», з 17.07.2014 року розмір облікової ставки становить 12,5% річних.
Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 12.11.2014 року за № 719 «Про регулювання грошово-кредитного ринку», з 13.11.2014 року розмір облікової ставки становить 14,0% річних.
Кількість днів у 2013 році - 365.
Кількість днів у 2014 році - 365.
Облікова ставка у 1 день:
6,5% / 365 = 0,0178% від суми заборгованості за 1 день прострочення повернення позики (з 13.08.2013 року до 14.04.2014 року).
9,5% / 365 = 0,0260% від суми заборгованості за 1 день прострочення повернення позики (з 15.04.2014 по 16.07.2014року).
12,5% / 365 = 0,0342% від суми заборгованості за 1 день прострочення повернення позики (з 17.07.2014 по 12.11.2014року).
14,0% / 365 = 0,0384% від суми заборгованості за 1 день прострочення повернення позики (з 13.11.2014 по 01.12.2014).
(суму отриману по договору позики) * (% за день) * (кількість фактичних днів користування коштами) = (% від суми позики на підставі ст. 1048 Цивільного кодексу України);
«*» - математичний знак помноження;
«/» - математичний знак ділення;
«=» - математичний знак рівності.
З 10.11.2013 року до 14.04.2014 року кількість календарних днів становить - 245 днів.
З 15.04.2014 року до 16.07.2014 року кількість календарних днів становить - 93 дні.
З 17.07.2014 року до 12.11.2014 року кількість календарних днів становить - 119 днів.
З 13.11.2014 року до 01.12.2014 року кількість календарних днів становить - 18 днів.
01.12.2014 року - дата розрахунків.
01.12.2014 року - дата складання розрахунків.
Еквівалент 2180,50 евро + еквівалент 1209,00 евро + еквівалент 2034,90 евро + еквівалент 345,60 евро = 5770,00 (п'ять тисяч сімсот сімдесят) евро (% від суми позики на підставі ст. 1048 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
S * Q * 3% / 365 або 366 = ?У
?У - сума 3% річних;
S - сума заборгованості;
Q - кількість днів прострочки грошового зобов'язання.
3% - проценти річних від простроченої суми встановлені ст. 625 Цивільного кодексу України;
«*» - математичний знак помноження;
«/» - математичний знак ділення;
«=» - математичний знак рівності;
365 або 366 - кількість днів в році.
Розрахунки процентів:
209,59 евро +1372,60 евро = 1582,19 евро (загальна сума заборгованості 3% річних на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України у евро).
На підставі викладеного, Суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.
Одночасно з ОСОБА_2,у відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального Кодексу України, підлягають стягненню на користь ОСОБА_1судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654,00 грн. (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири гривні 00 копійок).
На підставі вище викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 14, 27, 31, 60, 88, 213-215, 224, 226, 227 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст.11, 526, 610, п.2 ч.1 ст. 611, 625, ч.1 ст. 1046, ч.1 ст. 1048, 1050, 1052 Цивільного кодексу України,-
Позовні вимоги ОСОБА_1задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2(АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_4) на користь ОСОБА_1(АДРЕСА_2, паспорт НОМЕР_5, виданий Ленінським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 01 жовтня 1999 р., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3) відсотки від суми позики на підставі ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України в розмірі еквівалентним 5770,00 (п'ять тисяч сімсот сімдесят) ЕВРО 00 центів, що по курсу НБУ на 01.12.2014 року становить 108446,57 грн. (сто вісім тисяч чотириста сорок шість гривень 57 копійок).
Стягнути з ОСОБА_2(АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_4) на користь ОСОБА_1(АДРЕСА_2, паспорт НОМЕР_5, виданий Ленінським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 01 жовтня 1999 р., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3) судові витрати, понесені Позивачем по сплаті судового збору у розмірі 3654,00 грн. (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири гривні 00 копійок).
Рішення може бути оскаржене до апеляційногосуду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова в 10-денний строк з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: