Іллічівський міський суд Одеської області
Справа № 2-225/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2010 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Пушкарського Д.В.,

при секретарі - Покровської С.Л.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача ДП «Іллічівський морський торгівельний порт»

- ОСОБА_2;

представників відповідача ВД ФССНВ - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ДП «Іллічівський морський торгівельний порт» про визнання факту каліцтва на виробництві, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ДП «Іллічівський морський торгівельний порт» про визнання факту каліцтва на виробництві в якому просить;

· визнати факт отримання ним каліцтва у формі травми голови в ДП «Ілічівський морський торгівельний порт" котре трапилось з ним 10.05.1985р. при виконанні трудових обов'язків.

22.0б.2009р. позивач подав уточнену позовну заяву якою уточнив свої позовні вимоги (а.с. 108 - 110) та остаточно просив;

· визнати наявність отримання ОСОБА_5 каліцтва у формі травми голови в ДП „Іллічівський морський торгівельний порт" котре пилось з ним 10.05.1985р. при виконанні трудових обов'язків по встановленим в суді обставинам;

· стягнути на користь ОСОБА_5 заробіток, втрачений ним внаслідок втрати загальної працездатності, з ДП „Іллічівський морський торгівельний порт" починаючи з 14.04.2004р.;

стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Іллічівську Одеської області 50 000 (п'ятдесят) тисяч гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_6 свої заявлені позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача ДП „Іллічівський морський торгівельний т" заперечував проти позову мотивуючи тим, що позивач є інвалідом третьої групи загального захворювання з діагнозом - „Хронічний церебральний арахноїдіт. Епілептичний синдром з приступами середньої частоти". Страдаючи приступами епілепсії позивач приховував своє захворювання.

До 10.05.1985р. був випадок приступу епілепсії позивача, що підтверджується поясненнями завхоза третього терміналу порту ОСОБА_7, де працював позивач.

Вперше позивач звернувся до адміністрації порту 12.02.2004р. з проханням скласти акт по формі Н-1 в зв'язку з падінням 10.05.1985р.

Наказом по порту за № 244 була призначена компетентна комісія за участю представників порту, профспілки та Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві.

Після вивчення всіх обставин падіння позивача, комісія прийшла до висновку, що падіння позивача сталося внаслідок наявності захворювання епілепсії і з цих підстав йому відмовлено в складанні акту Н-1, а тому підстав для задоволення позову позивача не має.

Представники відповідача ВД ФССНВ підтримали представника порту і також проти позову заперечували мотивуючи тим, що посилання позивача на рішення Конституційного суду України від 27.01.2004р. №1-рп/2004 та Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, які спричинили втрату працездатності" від 23.09.1999р. в редакції від 17.01.2002р. є безпідставними, у зв'язку з тим, що він не поширюється на правовідносини, окрім того відповідно з змінами до закону про соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві моральна шкода з фонду не - стягується, а стягується в порядку передбаченому цивільним законодавством, а також зазначив, що позивачем були пропущені строки позовної давності.

Суд вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши та перевіривши надані докази, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що 05.05.1985р. позивач пройшов медичний професійний огляд. Відповідно до медичного висновку позивач був визнаний здатним працювати докером і при огляді не виявлено будь яких травм голови ( а.с.8,29).

11.05.1985р. в Іллічівській лікарні, в зв'язку з травмою голови при виконанні трудових обов'язків, було проведено обстеження позивача та виписано лікарняний лист з

11 по 13.05.1985р. з послідуючим направленням обстеження черепа. По невідомим причинам акт відносно цього випадку в ДП 7~» не складався (а.с.31,93,94).

12.04.2004р. позивач звернувся до керівника ДП «ІМТП» з заявою про проведення розслідування та складання акту за формою Н-1 (а.с.38).

19.03.2004р. наказом начальника ДП «ІМТП» була призначена комісія з розгляду заяви позивача (а.с.40).

14.04.2004р. листом начальника відділу охорони праці ОСОБА_8, позивач, був повідомлений про відсутність підстав для складання акту за формою Н-1 так, як було встановлено, що позивач знаходився на лікарняному з діагнозом посттравматична енцефалопатія з епілептичним синдромом, що можна розцінювати як захворювання, яке повязано з травмою до 10.05.1985р. (а.с.9) .

Відповідно до ч.1 та ч.З ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Як вбачається з записів амбулаторної картки позивача, та письмових пояснень свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які відповідач ДП «ІМТП» надав суду, то позивач отримав каліцтво голови .05.1985р. на території ДП „ІМТП" при виконанні своїх посадових обов' язків (а. с. 31, 50, 53, 54, 93, 94) .

Що стосується пояснень ОСОБА_12, ОСОБА_7 та ОСОБА_13 суд відноситься до них критично. Так як відповідаючи на запитання представника позивача, свідок ОСОБА_12 пояснив, що 10.05.1985р. один із його підлеглих йому зателефонував та повідомив проте, що з ОСОБА_14 на підприємстві трапилась біда і він отримав травму, що суперечить його письмовим поясненням (а.с.47). А в поясненнях ОСОБА_7 та ОСОБА_15 відсутні відомості про події, які відбулися з позивачем саме 10.05.1985р.а.с.48,49). А тому суд приходе до висновку, що факт отримання позивачем каліцтва голови на виробництві, а саме в ДП «ІМТП» при виконанні своїх трудових обов'язків доведено. Але суд вважає, що позовні вимоги позивача в цій частині, а саме визнання наявності отримання ОСОБА_5

каліцтва у формі травми голови в ДП «ШТП» не підлягає задоволенню так, як позивач не оскаржував відмову в складанні ОСОБА_12 за формою Н-1 в порядку передбаченому п. 38 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві.

Відповідно до п. 10 Закону України Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", ч.З ст 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" виключена, що позбавляє громадяна права стягувати з Фонду соціального страхування від нещастного випадку на виробництві моральну шкоду пов'язаною з травмою на виробництві та обов'язку вищевказаного фонду виплачувати такого роду моральну шкоду. Тобто моральна шкода відшкодовується в загальному порядку встановленому цивільним :-законодавством України та стягується з підприємства при наявності йоговини.

Керуючись ст. ст.213-215 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_6 до ДП Іллічівський морський торгівельний порт» та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Іллічівську Одеської області - відмовити.

Суддя

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський суд Одеської області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особам, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, - протягом 10 пнів з дня отримання його копії