Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/5015/14-ц Головуючий у 1-й інст. Корицька В. О.
Категорія 24 Доповідач Якухно О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Якухно О.М.

суддів Жигановської О.С., Коломієць О.С.

з участю

секретаря судового засідання Добровольської Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Полісся» до ОСОБА_1 про визнання договору укладеним у редакції Житлово-будівельного кооперативу «Полісся» та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Полісся» про визнання договору укладеним у редакції споживача, зобов'язання вчинити інші дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 19 травня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року Житлово-будівельний кооператив "Полісся" (надалі ЖБК «Полісся») звернувся до суду із даним позовом до ОСОБА_1 В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що надає послуги споживачу ОСОБА_1, однак остання відмовляється укласти договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території у редакції ЖБК «Полісся» та наполягає на укладенні договору у своїй редакції. У зв'язку із наявністю спору між сторонами позивач просив визнати договір «Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території» від 01.03.2014 року укладеним в редакції ЖБК «Полісся» та стягнути з відповідача судові витрати.

ОСОБА_1 17.06.2015 року звернулась до суду із зустрічним позовом до ЖБК "Полісся" про визнання договору укладеним у редакції споживача. В обгрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що договір «Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території» від 01.03.2014 року в редакції ЖБК «Полісся» не відповідає вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим просила:

- визнати відсутність договірних відносин у зв'язку із закінченням дії договору від 05.02.2014 року між споживачем та ЖБК «Полісся» у сфері надання послуг з отримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що є порушенням зі сторони останнього вимог ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ч. 1 ст.11, ст.629 ЦК України;

- визнати не відповідність договору ЖБК «Полісся» від 01.03.2014 року актам цивільного законодавства, тобто Постанові КМУ №2529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», та вимогам п. 3 ч. 2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.629, ст.648 ч.1, ст.637 та ч. 3 ст.213 ЦКУ, Закону України «Про житлово-комунальні послуги»;

- винести рішення про тлумачення змісту запропонованого договору (правочину) ЖБК «Полісся» від 01.03.2014 року, тобто значення слів і понять та значення термінів по відношенню до Постанови КМУ від 20.05.2009р. №529 «Про затвердження Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій»;

- визнати внесені споживачем зміни в загальну частину договору і в пунктах 1; 2; 3; 6; 9; 10; 11.1; 11.3; 11.7; 13.3; 13.4; 13.5; 14.4; 15.2. договору ЖБК «Полісся» від 01.03.2014 року такими, що відповідають Постанові КМУ від 20.05.2009 р. №2529 «Про затвердження Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.629, ст.648 ч.1, ст.637 та ч. 3 ст.213 ЦКУ;

- укласти договір з внесеними споживачем змінами в договір ЖБК «Полісся» від 01.03.2014р. в загальну частину договору і в пункти 1; 2; 3; 6; 9; 10; 11.1; 11.3; 11.7; 3.3; 13.4; 13.5; 14.4; 15.2;

- визнати безпідставність нарахування власнику квартири ОСОБА_1 (позивачу за зустрічним позовом) плати за послуги за час відсутності договору, тобто договірних відносин з лютого 2014 року і до часу укладення договору;

- визнати відсутність заборгованості у ОСОБА_1 за послуги за період з лютого 2014 року в зв'язку з відсутністю договірних відносин між споживачем та ЖБК «Полісся» виключно з вини ЖБК «Полісся»;

- зобов'язати ЖБК «Полісся» скасувати неправомірні нарахування за послуги за відсутністю зобов'язання, тобто відсутністю договірних відносин відповідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з вини ЖБК «Полісся», а саме договору з лютого 2014 року і до часу укладення договору не підтверджених фактичними даними щодо кількості та обсягу послуг;

- зобов'язати ЖБК «Полісся» підготувати договір (обов'язковий - ст.629 ЦКУ) про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відповідно Постанові КМУ від 20.05.2009р. №2529 «Про затвердження Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» та вимогам ст.629, ч.1 ст.648, ст. 637 та ч. 3 ст.213 і Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.629, ст.648 ч.1, ст.637 та ч. 3 ст.213 ЦКУ із внесеними змінами в договір ЖБК «Полісся» від 01.03.2014 р. в загальну частину договору і в пунктах 1; 2; 3; 6; 9; 10; 11.1; 11.3; 11.7; 3.3; 13.4; 13.5; 14.4; 15.2 пропонувати його споживачам ЖБК "Полісся" як основний договір на підставі ст. 635 ЦК України.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 19 травня 2015 року позов ЖБК "Полісся" задоволено. Визнано договір «Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» від 01.03.2014 року між ЖБК «Полісся» та ОСОБА_1 укладеним. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ЖБК "Полісся" про визнання договору укладеним у редакції споживача та зобов'язання вчинити інші дії - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити ЖБК «Полісся» в задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов ОСОБА_1 Зазначає, що судом дано неправильну оцінку фактичним обставинам справи. А саме, судом не було враховано, що договір ЖБК «Полісся» від 01.03.2014 року розроблено за моделлю договору підряду, а тому цей договір має змішану форму і не є договором приєднання. Судом не було враховано, що запропонований ОСОБА_1 договір в повному обсязі відповідає вимогам викладеним у Постанові КМУ від 20.05.2009р. №529 «Про затвердження Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», а також, що відповідач не повинна сплачувати за послуги поза строком дії договору.

Представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з підстав, зазначених у скарзі.

Представник ЖБК «Полісся» заперечив щодо задоволення скарги пояснивши, що договір не містить подвійних тлумачень і не є договором підряду, розроблений на підставі Типового договору з урахуванням обєму послуг, що надаються підприємством.

Розглянувши справу в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником АДРЕСА_1.

12.02.2014 року ЖБК «Полісся» на адресу ОСОБА_1 направлений лист з вимогою укласти новий договір «Про утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

25.02.2014 року ЖБК «Полісся» на адресу ОСОБА_1 направлений договір «Про утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», який отриманий відповідачем 28.02.2014 року.

Ухвалюючи рішення про задоволення первісного позову, суд першої інстанції виходив з того, що запропонований позивачем договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території від 01.03.2014 року відповідає змісту договору від 01.07.2012 року та розроблений ЖБК "Полісся" на підставі Типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 529 від 20.05.2009 року. Зазначений договір за своєю правовою природою є різновидом публічного договору, зокрема договором приєднання. Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 суд виходив з того, що позивач за зустрічним позовом пропонує змінити лише формулювання умов договору не змінюючи їх змісту.

Колегія суддів погоджується із висновком суду, виходячи з наступного.

Як вбачається зі змісту п.1 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі Типового договору.

Частиною 1 ст. 648 ЦК України передбачено, що зміст договору, укладеного на підставі правового акту органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов'язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту.

Як вбачається зі змісту ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Дослідивши зміст договору від 01.03.2014 року «Про надання послуг з утримання житлового комплексу і прибудинкової території та комунальних послуг», колегія суддів вважає, що зазначений договір містить всі умови, визначені ст. 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та розроблений ЖБК "Полісся" на підставі Типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 529 від 20.05.2009 року "Про затвердження Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій".

Пункти 1-3 Договору (розділ «Предмет договору») не містять ознак договору підряду, що визначені ст.837 ЦК України, та не мають подвійного трактування щодо можливості надання інших послуг (робіт), які не передбачені Типовим переліком послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою КМУ № 529 від 20.05.2009 року.

Вказані обставини підтверджуються і наданими позивачем повідомленнями про кількість наданих послуг та їх вартість за травень-липень 2014 року, лютий, квітень 2015 року (а.с.69, 72, 110, 143, 149), що відповідають послугам, визначеним Типовим переліком.

Доводи позивача щодо можливого виконання ЖБК «Полісся» робіт, повязаних із договором підряду, не підтверджено належними доказами і є припущенням.

Крім того, договір про надання послуг від 01.03.2014 року повністю є ідентичним договору від 01.07.2012 року, який рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 05.02.2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 05.04.2013 року (ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.05.2013 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1М.), визнано таким, що відповідає вимогам постанови КМУ № 529 від 20.05.2009 року, є договором приєднання та визнано укладеним (а.с.22-23).

За період з 01.07.2012 року по 01.03.2014 року вищевказана постанова КМУ змін не зазнала.

За таких обставин, суд першої інстанції обгрунтовано не взяв до уваги твердження ОСОБА_1 щодо того, що зазначений договір розроблений за моделлю договору підряду, а тому має змішану форму і не є договором приєднання, а зміна формулювання умов даного договору (послуга, робота), не змінює його змісту.

Враховуючи викладене, відсутні підстави і для тлумачення змісту запропонованого договору.

Щодо інших вимог ОСОБА_1 колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав, це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає обєктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права повязано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення субєктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Звертаючись до суду з позовом за захистом, позивач не погоджувалася із наявністю договірних відносин між сторонами, сумою заборгованості за надані послуги та їх нарахування.

Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в ст. 16 ЦК України.

У вказаній нормі визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Зазначені відносини сторін є зобовязальними і за змістом ст.509 ЦК України саме виконавець має право вимагати виконання договору в частині оплати за надані послуги, в т.ч. шляхом предявлення позову про стягнення заборгованості.

Звернення до суду з позовом у зв'язку з незгодою із нарахуванням заборгованості шляхом визнання нарахувань безпідставними, визнання відсутності заборгованості, скасування нарахувань, є різновидом претензії та не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту прав, а тому зазначені вимоги є безпідставними.

Серед способів захисту, передбачених ст. 16 ЦК України, не зазначено також такого способу захисту, як установлення правовідносин (в тому числі шляхом зобов'язання особи до укладення відповідних договорів).

Разом з тим, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, меж здійснення особою цивільних прав і виконання цивільних обов'язків (ст. ст. 3, 6, 12-15, 20 ЦК України, ст. ст. 3-5 ЦПК України), можна дійти висновку про те, що в разі невизнання споживачем права виробника, (виконавця) послуг на укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, який відповідає вимогам типового договору, таке право підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року № 6-110цс12 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

На підстави викладеного, суд прийшов до обґрунтованого висновку про визнання договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території від 01.03.2014 року, запропонованого ЖБК «Полісся» укладеним.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстави для його зміни або скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 19 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: