АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-6214/11Головуючий у 1-й інстанції Грицак Р.М.
Провадження № 22-ц/789/399/15 Доповідач - Бахметова В.Х.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Бахметової В.Х.

суддів - Гірський Б. О., Кузьма Р. М.,

при секретарі - Парандюк Ю.Б.

з участю сторін

· розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 03 лютого 2015 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор плюс" про заміну сторони виконавчого провадження, -

· ВСТАНОВИЛА:

· В жовтні 2014 року ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор плюс" звернулося із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі за позовом ПАТ "Сведбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

· Заявник зазначив, що 28 листопада 2012 року між ним та ПАТ "Сведбанк" укладено договір факторингу № 15 та договір відступлення права за іпотечними договорами, згідно умов яких відбулося відступлення права вимоги та відповідно ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор плюс" набув право вимоги до ОСОБА_1, ОСОБА_3

· Тому ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор плюс" просило суд замінити стягувача ПАТ "Сведбанк" у виконавчому провадженні, яке відкрито на підставі постанови державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції від 23.05.2012 року з виконання виконавчого листа №2-6214, виданого 15.03.2012 року Тернопільським міськрайонним судом.

· Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 03 лютого 2015 року заяву задоволено:

змінено сторону виконавчого провадження - стягувача ПАТ "Сведбанк" на його правонаступника ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор плюс" по виконанню рішення Тернопільського міськрайонного суду від 09.11.2011 року №2-6214/11 про солідарне стягнення із ОСОБА_1, ОСОБА_3 в користь ПАТ "Сведбанк" заборгованість за кредитним договором від 09.07.2008 року №1901/0807/71-158 в сумі 996 017 грн.30 коп., що згідно офіційного курсу НБУ гривні до долара США еквівалентно 124 928,48 доларів США та судових витрат у сумі 1820 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказану ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні вимог ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор плюс" щодо заміни стягувача у виконавчому провадженні, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам у справі, порушення норм матеріального та процесуального права.

· Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано того, що укладений між ПАТ "Сведбанк" та ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор плюс" договір факторингу не підтверджує факт відступлення права вимоги та не може бути підставою для заміни сторони виконавчого провадження, оскільки у ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор плюс" відсутня ліцензія надання такого виду фінансових послуг як факторинг.

· В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали, пославшись на обставини викладені в ній.

· Представник ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор плюс" не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає що ухвала суду першої інстанції є законною, відповідає матеріалам справи.

· Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

· Задовольняючи заяву про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності до вимог ст. 512 ЦК України відступлення права вимоги в даному випадку відбулося за правочином - договором факторингу, тому ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор плюс" є правонаступником ПАТ "Сведбанк" та може бути стороною у виконавчому провадженні.

· Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає вимогам чинного законодавства та наявним матеріалам справи.

· Судом першої інстанції встановлено, що 28.11.2012 року між ПАТ "Сведбанк" та ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор плюс" укладено Договір факторингу №15 за умовами якого ПАТ "Сведбанк" відступило ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор плюс" свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, зазначених у реєстрі заборгованості боржників, а ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор плюс" набуває право вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку плату (грошові кошти) в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому цим договором.

· З витягу реєстру заборгованостей боржників №1-Б випливає, що ПАТ "Сведбанк" за договором факторингу №15 від 28.11.2012 року передало право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №1901/0807/71-158 від 09.07.2008 року, що також підтверджується Актом прийому-передачі Документації від 10.01.2013 року.

· На підтвердження відповідної передачі прав ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор плюс", як іпотекодержателя, представником останнього надано витяг з Додатку №1 до договору про відступлення прав за іпотечним договором від 28.11.2012 року, який підтверджує право вимоги до ОСОБА_1

· Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

· Згідно ч.5 ст.8 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року № 606-XIV ( у редакції Закону України від 04.11.2011 року № 2677-V1 ) у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

· Згідно ч.1 ст. 378 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

· Таким чином, під правонаступництвом у виконавчому провадженні необхідно розуміти заміну однієї із сторін з переходом прав та обов'язків від правопопередника до іншої особи - правонаступника, що раніше не брали участі у виконавчому провадженні. Підставою правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу.

·

· В зв'язку з викладеним, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ПАТ "Сведбанк" відступило право вимоги стягнення заборгованості, а тому відповідно до вимог ч.1 ст.378 ЦПК України, ч.5 ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження" є правові підстави для заміни сторони виконавчого провадження у цивільній справі за позовом ПАТ "Сведбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитом.

· Посилання апелянта на те, що ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор плюс", укладаючи договір факторингу із ПАТ "Сведбанк" діяло без відповідної ліцензії на здійснення такої діяльності, а тому вказаний договір факторингу не може бути підставою для заміни сторони виконавчого провадження, колегія суддів до уваги не приймає, виходячи з наступного.

· Статтею 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" №2664-III від 12.07.2001 року до фінансових послуг відносять і факторинг (п.11).

· Згідно ст. 2 Закону України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності" від 01.06.2000 року №1775-ІІІ, діяльність із надання фінансових послуг підлягає ліцензуванню в порядку, передбаченому законом, що регулює відносини у цій галузі.

· Згідно ч.1 ст.34 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" №2664-III від 12.07.2001 року національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах своєї компетенції видає ліцензії для здійснення фінансовими установами:

· 1) страхової діяльності;

· 2) діяльності з надання послуг накопичувального пенсійного забезпечення;

· 3) надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів;

· 4) діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб.

· Таким чином, діяльність фінансових установ, які здійснюють факторингові операції, не підлягає ліцензуванню, оскільки факторинг не входить до переліку ліцензованих видів діяльності, який наведений у ст. 34 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із дотриманням норм процесуального права і не може бути скасована з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:

· Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

· Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 03 лютого 2015 року залишити без змін.

· Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

·

·

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області В.Х. Бахметова