АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2280/15 Справа № 209/6998/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Шендрик К. Л. Доповідач - Пищида М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого: - Пищиди М.М.

суддів: - Глущенко Н.Г. , Осіяна О.М.,

при секретарі: - Яловій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою прокурора Дніпровського району м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 січня 2014 року за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 директора приватного підприємства "Агротехкомплект" про спонукання виконання зобов'язання за договором оренди та за зустрічним позовом приватного підприємства "Агротехкомплект" до ОСОБА_6 про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 08.04.2013 року між нею та відповідачем укладено договором оренди виробничого підприємства, який розташований за адресою АДРЕСА_1. Даний договір позивач укладав з метою набуття у власність вищевказаного житлового будинку.

Однак відповідач, в порушення вимог п. 6.5. договору не з'явився до нотаріуса з повним пакетом документів, необхідних для нотаріального посвідчення переходу права власності до неї на об'єкт, що орендувався.

Вважає, що правомірно набула право власності на орендований об'єкт, а відповідач свідомо ухилився від його нотаріального посвідчення , а тому вона не має можливості у повному обсязі здійснювати своє право власності на майно, що є предметом спору.

Позивач просила суд спонукати відповідача виконати умови укладеного від 08.04.2013 року договору.

Відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на об'єкт нерухомого майна - виробниче підприємство, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 січня 2014 року у задоволенні первісного позову - відмовлено.

Зустрічний позов - задоволено.

Визнано право власності за Приватним Підприємством "Агротехкомплект" () на об'єкт нерухомого майна - виробниче підприємство, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 2111 кв.м. та складається з: К-1 -кладський цех, загальною.площею 930,9 кв.м.; Д-1 - складський цех, загальною площею 683,8 в.м.; Л-1 - заготовчий цех, загальною площею 496,3 кв.м., з подальшим введенням в ксплуатацію у встановленому законодавством порядку.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі прокурор Дніпровського району м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області посилається на порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування рішення районного суду та задоволення апеляційної скарги у повному обсязі

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставі своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При встановлені фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції виходив з наявності договірних зобов'язань між сторонами, положень ст. ст. 316, 328, 392 ЦК України та спірне нерухоме майно відповідає спеціальним вимогам.

Такі висновку районного суду не можна визнати обґрунтованими виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.04.2013 року між нею та відповідачем укладено договором оренди виробничого підприємства, який розташований за адресою АДРЕСА_1.

Згідно п. 6.3, п.п. 7 п. 7.1 договору оренди з наступним правом викупу, орендодавець зобов'язаний надати орендарю рахунок фактуру на сплату за оренду об'єкту з урахуванням цієї суми в подальшому у загальній вартості об'єкту при переході права власності на нього після закінчення дії договору оренди, але не пізніше трьох днів з дня закінчення терміну договору, орендар повинен внести орендну плату за весь період в сумі 60000 грн., а також вартість об'єкту не пізніше трьох днів з моменту отримання рахунку-фактури від орендодавця.

В порушення вимог п.п. 2 п. 7.1. Договору, позивач за первісним позовом здійснила самовільне . поліпшення майна шляхом реконструкції. Відповідно до ст. 778 ЦК України, якщо орендар без згоди орендодавця здійснив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості. В день закінчення договору оренди відповідач за первісним позовом отримав від позивача за первісним позовом назад орендоване майно, що підтверджується Актом приймання-передачі від 09.08.2013 р., таким чином згідно ст. 795 ЦК України договір оренди припинив дію. Позивачем за первісним позовом як орендарем було сплачено в рахунок погашення орендної плати суму 60000 грн., однак не сплачено залишку вартості майна згідно умов договору у встановлений строк до 12.08.2013 р., що не оспорює позивач за первісним позовом.

ПП "Агротехкомплект" здійснив будівництво житлового будинку по вул. Ушакова, ЗЗЕ в м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області без отримання всіх необхідних дозволів та узгоджень.

При постановленні судового рішення судом першої інстанції не надано належної правової оцінки спірним правовідносинам на предмет їх відповідності вимогам ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, положенням Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" щодо порядку прийняття в експлуатацію об'єктів нерухомості; не звернуто увагу на відсутність в матеріалах справи інформації Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області щодо дозволу ПП "Агротехкомплект" проводити будівельні роботи з будівництва об'єкту та вводу його в експлуатацію в установленому законом порядку; крім того не досліджено фактичні обставини справи, пов'язані з правомірністю використанням ПП "Агротехкомплект" земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Вказані порушення призвели до помилкових та неправомірних висновків про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Статтею 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Відповідно до правил ч. 2 ст. 376 ЦК України, у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього.

На підставі ч. 3 ст. 376 ЦК України, суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу.

В матеріалах справи відсутні будь - які дані щодо звернення ПП "Агротехкомплект" до компетентних державних органів з приводу предмету спору.

Крім цього, слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту прийняття його до експлуатації (прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів регулюється відповідним Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461). Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (систему органів державної реєстрації прав становлять центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав, та структурні підрозділи територіальних органів Міністерства юстиції України, які забезпечують реалізацію його повноважень та є органами державної реєстрації прав - ст. 6 Закону № 1952-ІV).

Колегія суддів приходить до висновку, що ПП "Агротехкомплект" не використало свого права у позасудовому порядку вирішити вказаний спір та звернулося до суду, щоб спростити чи уникнути встановленої законодавством досить тривалої в часі та фінансово затратної процедури оформлення прав на це майно. Оскільки набуття права власності регулюється окремими нормами і зазначений вище позов заявлений формально не для визнання, а для набуття права власності, задоволений він бути не може.

Таким чином, враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням процесуальних і матеріальних норм права, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПП "Агротехкомплект" .

Керуючись ст.ст. 303,307, 309, 313 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В

Апеляційну скаргу прокурора Дніпровського району м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області - задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 січня 2014 року в частині задоволення за зустрічним позовом приватного підприємства "Агротехкомплект" до ОСОБА_6 про визнання права власності - скасувати та у задоволенні цих позовних вимог відмовити.

В іншій частині судове рішення - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: