Номер провадження: 22-ц/785/4404/15
Головуючий у першій інстанції Кравцова А. В.
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Ісаєвої Н.В.

при секретарі Сілукової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Болградського районного суду Одеської області від 13 червня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про визнання права власності на автомобіль, скасування довіреності, визнання дій незаконними, визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, та витребування майна з чужого незаконного володіння,

встановила:

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, який згодом був уточнений та остаточно поданий до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про визнання права власності на автомобіль, скасування довіреності, визнання дій незаконними, визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, та витребування майна з чужого незаконного володіння, посилаючись на те, що він 20 травня 2004 року за усним договором купівлі-продажу придбав у ОСОБА_4 автомобіль марки КАМАЗ5320 ТС бортовий, 1989 року випуску, шасі НОМЕР_3, peг.НОМЕР_4 сплативши йому грошові кошти в розмірі 4000 доларів США, що в еквіваленті складає 32400 грн., при цьому усний договір за фактом купівлі-продажу вони, на прохання ОСОБА_4, закріпили довіреністю з правом керування та розпоряджання автомобілем строком на три роки, але при цьому ОСОБА_4 розписки про отримання коштів не надав, запевнивши, що довіреності достатньо. Факт укладання саме договору купівлі-продажу підтверджується відсутністю договору оренди, інших цивільно-правових та боргових зобов'язань між ними, а також наданням 08 жовтня 2004 року ОСОБА_4 довіреності безстроково на його ім'я з правом розпоряджатися автомобілем.

Також позивач зазначив, що використовуючи придбаний автомобіль він витративши деякі кошти на відновлення та покращення вказаного транспортного засобу, вирішив продати його і домовився про це з ОСОБА_5, з яким у грудні 2007 року досяг домовленості про купівлю вказаного автомобіля за 7000 доларів США., проте, отримавши у користування від ОСОБА_3 автомобіль разом та довіреністю на 10 років від ОСОБА_3, який довіряв ОСОБА_5 і погодився очікувати сплату коштів за автомобіль 1 рік, однак ОСОБА_5, на думку позивача, вступивши у злочинну змову з ОСОБА_4, не повідомивши ОСОБА_3 про свої наміри, попросив ОСОБА_4 видати на своє ім'я довіреність від його, ОСОБА_4, імені і, ОСОБА_4, погодившись, видав йому довіреність 11.07.2012 року, строком на 50 років. На підставі вищевикладеного позивач просив суд визнати за ним право власності на спірне рухоме майно, на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ним і ОСОБА_4, у травні 2004 року, а також скасувати довіреність, видану 11 липня 2012 року ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_5 строком на 50 років на право керування та розпорядження спірним автомобілем, визнати незаконними дії відповідача ОСОБА_4, визнати недійсним договір купівлі-продажу спірного вищевказаного автомобіля, що був укладений за довіреністю від імені ОСОБА_4 між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, а також витребувати спірне майно з чужого незаконного володіння у ОСОБА_2

В судовому засіданні позивач позов підтримав.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про слухання справи були повідомлені належним чином.

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 13 червня 2014 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про визнання права власності на автомобіль, скасування довіреності, визнання дій незаконними, визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, та витребування майна з чужого незаконного володіння задоволений, визнано ОСОБА_3 право власності на автомобіль марки КАМАЗ5320 ТС бортовий, 1989 року випуску, шасі НОМЕР_3, рег.НОМЕР_1, що зареєстрований 20.06.2013 року за ОСОБА_2, визнана недійсною довіреність, видана ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_5 11 липня 2012 року строком на 50 років на право керування та розпорядження автомобілем марки КАМАЗ5320 ТС бортовий, 1989 року випуску, шасі НОМЕР_3, рег.НОМЕР_4, визнані незаконними дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з відчуження автомобілю марки КАМАЗ5320 ТС бортовий, 1989 року випуску, шасі НОМЕР_3, рег.НОМЕР_4, визнаний недійсним договір купівлі-продажу автомобілю марки КАМАЗ5320 ТС бортовий, 1989 року випуску, шасі НОМЕР_3, рег.НОМЕР_4, що був укладений між ОСОБА_5 за довіреністю від імені ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Також судом витребуваний спірний автомобіль з чужого незаконного володіння, а також технічний паспорт на зазначений автомобіль у ОСОБА_2 та переданий вказаний автомобіль законному володільцю ОСОБА_3

На рішення суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якої просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки судом не були повно досліджені докази по справі, не встановлені обставини, які мають значення для справи, що призвело до висновків суду, які не відповідають фактичним обставинам та доказам по справі.

В судове засідання ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, не з'явилися, про слухання справи були сповіщені належним чином, про що свідчать судові розписки (а.с. 192-194).

Зі змістом ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд.

У відповідності до ст. 305 ч. 2 ЦПК України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи в межах заявлених вимог та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати або змінити рішення суду.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 статті 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у жовтні 2004 року був фактично укладений усний договір купівлі-продажу автомобілю марки КАМАЗ5320 ТС бортовий, 1989р. випуску, шассі НОМЕР_3, державний номер НОМЕР_1, а тому суд першої інстанції зробив висновок про те, що ОСОБА_4, надаючи 11.07.2012року ОСОБА_5 довіреність на керування та розпорядження спірним автомобілем, а також відмовляючи ОСОБА_3 у скасуванні цієї довіреності, не мав права цього робити, оскільки автомобіль фактично вибув власності ОСОБА_4 на той момент.

В зв'язку з чим, суд задовольняючи позов ОСОБА_3, зробив висновок про те, що право позивача ОСОБА_3- власника спірного майна, підлягає захисту відповідно до вимог статті 388 ЦК України шляхом витребування спірного майна в останнього набувача - ОСОБА_2, оскільки на час укладення договору купівлі-продажу між ОСОБА_2 і ОСОБА_5, відчужувач ОСОБА_5 не був фактичним власником відчужуваного майна і знав про це (а також знав, що фактичним володільцем автомобіля є ОСОБА_3, оскільки саме від ОСОБА_3 він отримав у користування спірний автомобіль).

Але з цим висновком погодитися не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Згідно п.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді коли суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно розтлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 3, 4, 5 ст. 203, ст. 204, п. 3 ч. 1 ст. 208, ч. 3, 4 ст. 209, ч. 1 ст. 215, ст. 235, ч. 1 ст. 237, ч. 1 ст. 244, ст. 255 Цивільного кодексу України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У письмовій формі належить вчиняти: правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Нотаріальне посвідчення може бути вчинене на тексті лише такого правочину, який відповідає загальним вимогам, встановленим статтею 203 цього Кодексу. На вимогу фізичної або юридичної особи будь-який правочин з її участю може бути нотаріально посвідчений.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції. Письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв'язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

Як вбачається з матеріалів справи 20 травня 2004 року ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_3 керувати з правом тимчасового виїзду за кордон, та розпоряджатися (продавати, обміняти, здавати в оренду) належним ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_5, виданого Ізмаїльським МРЕВ ДАЇ Одеської області 10.12.2002 року, вантажним автомобілем марки КАМАЗ 5320, 1989 року випуску, об'єм двигуна 10850 куб. см, шассі НОМЕР_3, тип ТЗ бортовий-С, реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрованим Ізмаїльським МРЕВ ДАЇ Одеської області 10.12.2002 року, строком на три роки (а.с. 10).

Також в матеріалах справи міститься довіреність, яка видана ОСОБА_4 11.07.2012 року на ім`я ОСОБА_5, відповідно до якої ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_5, або ОСОБА_6 експлуатувати, а також (продавати, обміняти, здавати в оренду, заставляти в забезпечення зобов'язань третіх осіб тощо) належним ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_5, виданого Ізмаїльським МРЕВ ДАЇ Одеської області 10.12.2002 року, автомобілем марки КАМАЗ 5320, 1989 року випуску, кольору сірого, шассі (рама) НОМЕР_3, об'єм двигуна 10850 куб. см., зареєстрованим Ізмаїльським МРЕВ ДАЇ Одеської області 10.12.2002 року, реєстраційний номер НОМЕР_2, тип ТЗ- Бортовий-С, строком на п'ятдесят років (а.с. 11).

Ніяких письмових даних про те, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 існувала домовленість щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу згідно ч. 1 ст. 64 Цивільного процесуального кодексу України матеріали справи не містять. Не містить також цього і копія довіреності, яка видана ОСОБА_4 на ім.`я ОСОБА_3

Довіреність, яка видана на ім'я ОСОБА_3, та довіреність, яка видана на ім'я ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 10,11) не скасовані і не визнані недійсними, власником автомобілю ОСОБА_4

У відповідності до ч. 3 ст.. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 10 грудня 2012 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12 березня 2013 року, по цивільній справі за позовом ОСОБА_3а до ОСОБА_5 про витребування транспортного засобу з чужого незаконного володіння, встановлено, що договір купівлі - продажу цього автомобіля між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 у встановленому порядку укладено не було , автомобіль до теперішнього часу зареєстрований на ім'я ОСОБА_4 , який і є власником цього автомобіля. Посилання позивача на ст. 391 ЦК України є безпідставним, оскільки ОСОБА_3 не є власником автомобіля КАМАЗ (а.с. 5-7).

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвалене у справі рішення не можна визнати законним і обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню на підставах, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 2, 309, 316 ЦПК України, судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Болградського районного суду Одеської області від 13 червня 2014 року - скасувати.

Ухвалити нове.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про визнання права власності на автомобіль, скасування довіреності, визнання дій незаконними, визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, та витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Н.В. Ісаєва