Справа № 524/1618/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.15 року, Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого - судді - Нестеренка С.Г.

при секретарі - Бельченко Н.Л.

з участю позивача - третьої особи ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, відповідача - позивача ОСОБА_3, представника третьої особи - відповідача - Кременчуцької районної державної адміністрації - Стріли І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та за позовом ОСОБА_3 до Кременчуцької районної державної адміністрації про визнання неправомірним висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2015 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, в якому просила позбавити відповідача батьківських прав стосовно дітей: дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2

Зазначала, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 22 січня 2000 року до 02 грудня 2011 року, у якому мають дітей - дочок: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2

В обґрунтовування позбавлення відповідача батьківських прав посилалася на відсутність матеріального забезпечення дітей зі сторони батька, негативними емоційними проявами в поведінці батька до дочок, відсутності бажання у дітей спілкуватися з батьком, наявності висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав (т. 1 а.с.а.с. 1-6).

У квітні 2015 року до суду звернувся ОСОБА_3 з позовом до Кременчуцької районної державної адміністрації про визнання неправомірним висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення його батьківських прав.

Просив визнати неправомірним та скасувати висновок Кременчуцької районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування, щодо позбавлення його батьківських прав стосовно дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки були порушені його законні права та інтереси, жодного насильства відносно дочки не вчиняв та посилався на вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав згідно ст. 164 СК України (т. 2 а.с.а.с. 31-36).

Ухвалою суду від 21 квітня 2015 року зазначені позови були об'єднані в одне провадження з визначенням процесуального становища учасників цивільного процесу (т. 2 а.с. 22).

Ухвалою суду від 11 серпня 2015 року позовна заява ОСОБА_1 в частині вимог до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав стосовно дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 була залишена без розгляду у зв'язку з поданням позивачем заяви про залишення позовної заяви без розгляду в цій частині вимог (т. 3 а.с. 95).

У судовому засіданні позивач - третя особа ОСОБА_1, її представник ОСОБА_2 позов ОСОБА_1 підтримали, просили задовольнити, посилаючись на обставини і підстави, викладені у позовній заяві. Не погодилися з позовом ОСОБА_3, мотивуючи, що порушень при розгляді заяви дочки орган опіки та піклування не допустив, висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер та повинен оцінюватися судом у сукупності з іншими доказами. Крім того, ОСОБА_1 пояснила, що підставою для позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 є його психо-емоційне відношення до дочки, а також, що позбавлення батьківських прав необхідне для удочеріння доньки її теперішнім чоловіком.

Відповідач - позивач ОСОБА_3 з позовом ОСОБА_1 не погодився, мотивуючи, що жодних дій, які стали б підставою для позбавлення його батьківських прав за ст. 164 СК України не вчиняв. Власний позов підтримав, посилаючись на підстави, які зазначалися у позовній заяві.

Представник третьої особи - відповідача - Кременчуцької районної державної адміністрації та третьої особи Служби у справах дітей Кременчуцької районної державної адміністрації - Білоус А.О. та представник третьої особи - відповідача - Кременчуцької районної державної адміністрації - ОСОБА_4 позов ОСОБА_1 підтримали, мотивуючи жорстоким поводженням батька до дочки. З позовом ОСОБА_3 не погодилися, мотивуючи його безпідставністю.

Суд, вислухавши пояснення сторін, третіх осіб, їх представників, свідчення свідків, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 січня 2000 року до 02 грудня 2011 року, у якому мають дітей - дочок: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2

Згідно рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02 грудня 2011 року по справі № 2-3981/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, місце проживання дочок було визначено з їх матір'ю.

На день розгляду справи неповнолітні дочки проживають разом з матір'ю ОСОБА_1 та чоловіком останньої - ОСОБА_9 у с. Піщане Кременчуцького району Полтавської області.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 02 лютого 2012 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів на утримання неповнолітніх дітей, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 кошти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для кожного з дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 18 жовтня 2010 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Станом на день розгляду справи ОСОБА_3 заборгованості по аліментам, присуджених рішенням суду на користь ОСОБА_1, не має.

До переїзду ОСОБА_1 з дітьми у с. Піщане Кременчуцького району Полтавської області, рішенням органу опіки та піклування - виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука за № 291 від 12 липня 2012 року було встановлено ОСОБА_3 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дітьми у вигляді побачення з ними з 17.00 год. щосуботи до 17.00 год. неділі, а також спільний відпочинок під час відпустки батька упродовж десяти днів (т. 1 а.с. 40).

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 17 грудня 2012 року, яке набрало законної сили 14 лютого 2013 року, по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та у їх вихованні та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення порядку у спілкуванні та виховані дітей, позов ОСОБА_3 було задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_1 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_3 з доньками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у відповідності до рішення виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука №291 від 12.07.2012 року «Про визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми дочками гр. ОСОБА_3».

В іншій частині ОСОБА_3 та позов ОСОБА_1 - відхилено.

На виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні з відкриттям виконавчого провадження у ВДВС Кременчуцького районного управління юстиції.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 11 вересня 2013 року, яке набрало законної сили 24 жовтня 2013 року, по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, відмовлено у задоволенні позову з мотивів відсутності фактів перешкоджання ОСОБА_1 ОСОБА_3 у здійсненні ним побачень та спілкуванні з доньками (т. 3 а.с.а.с. 40-44).

25 грудня 2014 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Кременчуцькій районній державній адміністрації при розгляді заяви ОСОБА_3 щодо контролю за використанням сплачених аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дочок, фактів порушень використання таких коштів ОСОБА_1 не було виявлено (т. 1 а.с.а.с. 75-77).

19 лютого 2015 року на засіданні цієї комісії було розглянуто заяву ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно неї і прийнято одноголосно рішення про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно дочки з мотивів наявності психологічного насильства по відношенню дочки ОСОБА_5, а також попереджено про майбутнє позбавлення батьківських прав у випадку здійснення психологічного насильства і стосовно дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1 а.с.а.с. 78-84).

Згідно Положення про комісію з питань захисту прав дитини при Кременчуцькій районній державній адміністрації, затвердженої розпорядженням голови цієї адміністрації за № 523 від 11 листопада 2008 року, вказана комісія є консультативно-дорадчим органом, має відповідні права і завдання (п.п. 3 - 5) і формою діяльності комісії є її засідання (п. 8) (т. 3 а.с.а.с. 53-56).

У ході розгляду справи суд не встановив порушення зі сторони вказаної комісії при розгляді звернення ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, законних прав та інтересів як ОСОБА_3, так і неповнолітньої дочки та ОСОБА_1

На підставі рішення комісії, занесеного до протоколу засідання 19 лютого 2015 року, Кременчуцька районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, в особі виконуючого обов'язки голови районної державної адміністрації надала 20 лютого 2015 року висновок про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно дочки ОСОБА_5 та попередила про недопустимість психологічного насильства зі сторони батька стосовно малолітньої дочки ОСОБА_6 (т. 1 а.с.а.с. 72-73).

Суд не погоджується з таким висновком органу опіки та піклування, оцінює його критично у сукупності з іншими доказами, та, враховуючи, що такий висновок органу опіки та піклування, як доказ, не має пріоритетний характер над іншими доказами, має рекомендаційний характер, незважаючи на те, що у самому висновку було вказано про позбавлення батьківських прав, а не про доцільність позбавлення.

У висновку вказаного органу опіки та піклування наведені обставини взаємовідносин між батьками дітей, між батьком та дітьми, не бажання дітей спілкуватися з батьком констатуються факти появи батька у Піщанській гімназії, де навчаються діти.

Однак, у висновку не наводяться конкретні підстави за ст. 164 СК України позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав стосовно дочки ОСОБА_5.

Під час розгляду справи не було встановлено фактів ухилення ОСОБА_3 від виконання ним своїх обов'язків по вихованню дочки ОСОБА_5, жорстокого поводження з нею.

Належних і допустимих доказів на підтвердження фактів ухилення ОСОБА_3 від виконання батьківських обов'язків стосовно дитини та жорстокого поводження з дитиною - донькою ОСОБА_5, ОСОБА_1, її представник - ОСОБА_2, а також Кременчуцька районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, і Служба у справах дітей Кременчуцької районної державної адміністрації, не подали.

Зі свідчень допитаних у судовому засіданні свідків: ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_9, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, і зі свідчень неповнолітніх свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а також з оглянутого в суді відеозапису здійснення виконавчої дії 16 листопада 2013 року по ВП № 40570797 по виконанню судового рішення щодо визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми (т. 2 а.с. а.с. 1-13, т.3 а.с. 97), постає відсутність факту жорстокого поводження ОСОБА_3 стосовно дітей, підтверджуються факти намагання ОСОБА_3, як батька, спілкуватися з дітьми та небажання дітей спілкуватися з батьком.

Суд констатує, що після розірвання сімейно-шлюбних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виникли неприязні стосунки, наслідком чого є численні судові спори між ними, що вказані особи не заперечували у судовому засіданні.

Відповідно ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно ч. 3 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Як роз'яснено у п. 15 Постанови Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за № 3 від 30 березня 2007 року (з наступними змінами та доповненнями) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Крім того, у п. 16 цієї постанови вказано, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до

культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо.

На підставі встановлених і наведених обставин, суд приходить до висновку по відсутність факту ухилення ОСОБА_3 від виконання своїх батьківських обов'язків стосовно дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, жорстокого поводження з нею яке полягало б у фізичному та/або психічному насильстві, приниженні людської гідності.

Натомість, суд враховує пояснення ОСОБА_1, яке надала у судовому засіданні, щодо того, що подання даного позову зумовлено намаганням позбавити ОСОБА_3 батьківських прав стосовно дочки ОСОБА_5 з метою її удочеріння ОСОБА_9

Тому, суд вважає позов ОСОБА_1 надуманим та безпідставним, а звідси таким, що не підлягає задоволенню.

Одночасно, не підлягає задоволенню і позов ОСОБА_3, оскільки при розгляді спрви не було встановлено порушень законних прав та інтересів цієї особи зі сторони органу опіки та піклування та з врахуванням тієї обставини, що висновок органу опіки та піклування не має пріоритетний характер у порівняні з іншими доказами, оцінюється у сукупності з іншими доказами на загальних підставах та не потребує окремого оскарження.

У зв'язку з тим, що позови не підлягають задоволенню, сплачені судові збори не підлягають поверненню або стягненню з інших сторін.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 56, 79 ЦК України, ст. ст. 19, 164, 165 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 14, 57 - 59, 60, 208, 209, 212 - 215, 218, 223 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову до Кременчуцької районної державної адміністрації про визнання неправомірним висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного Суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області упродовж десяти діб з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо рішення не скасовано.

Повне рішення виготовлено 17 серпня 2015 року.

Суддя: