АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 5843 /2015 Головуючий у 1-ій інстанції - Мальцев Д.О.
Доповідач - Поливач Л.Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Головачова Я.В.

при секретарі Бугай О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» про зміну умов договору у зв'язку з істотною зміною обставин;

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 23 січня 2015 року

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 23.01.2015 року позовну заяву ОСОБА_2 до ПрАТ «КБ «Надра» про зміну умов кредитного договору № 8/2005/840-К/122-Н від 26.09.2005р. у зв'язку з істотною зміною обставин залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на незаконність, необґрунтованість ухваленого судом рішення, неповне з'ясування судом обставин справи, неналежну оцінку доказів у справі, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає про те, що Кредитний договір і Іпотека укладено ОСОБА_3, у якої на момент укладання правочинів була відсутня довіреність видана посадовою особоювідкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» та з невідомих для нього причин Іванова Т.М. діяла, без відповідного обсягу дієздатності для укладання правочинів від імені юридичної особи за довіреностями, відтвореними з порушенням регламенту ст. 246 «Довіреність юридичної особи» ЦК України, що дає підстави стверджувати, що ці правочини з ним було укладено від імені банкунеуповноваженою особою. При укладанні правочинів (Кредитного договору та Іпотеки) було порушено основні поняття зобов'язання, визначені ст.509 «Поняття зобов'язання та підстави його виникнення» ЦК України з причини укладання цих правочинів з порушенням вимог діючого законодавства, зокрема - правочини укладено невідповідною посадовою особою філії юридичної особи, яка не мала довіреності на укладання правочинів від імені цієї юридичної особи, що дає підстави визнати Кредитний договір недійсним.

На думку апелянта, договір не був укладений на принципах добросовісності, розумності, справедливості і не відображав реальну пропозицію ВАТ КБ «Надра».

Суд посилається на ст.192 ЦК України, якою зазначено що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Проте, суд не звернув уваги на той факт, що ВАТ КБ «Надра» під час укладання кредитного договору не мав дозвільної документації, передбаченої законодавством (ЗУ «Про банки і банківську діяльність»), діючим на момент укладання договору, а саме: дозвіл до банківської ліцензії та додаток до дозволу отримані банком лише 04 листопада 2005 року.

На думку апелянта правочин має всі ознаки вдаваного правочину (ст.235 ЦК України). Тобто правочин мав на меті і задовольнив потребу позивача в розрахунку за придбане житло у національній валюті - Гривні, і надавати його в іноземній валюті не було жодної потреби.

Судом встановлено, що ним не доведено наявності одночасно всіх чотирьох умов, необхідних для змінення умов кредитного договору передбачених ч.2 ст. 652 ЦК України.

Однак, Істотна зміна обставин (ст.652 ЦК України) виникла внаслідок порушення відповідачем вимог діючого Українського законодавства (одностороння зміна відсоткової ставки - співвідношення валюти кредиту до національної валюти), оскільки отримати іноземну валюту законним шляхом в Україні можна лише в банку чи аналогічних фінансових установах. Під час внесення чергових платежів, валюту він купував у відповідача за встановленим ним же курсом до національної валюти.

Позивач ОСОБА_2, представник відповідача ПАТ «КБ «Надра» в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать відповідні розписки. Причини неявки сторони суду не повідомили. За таких обставин, колегія суддів розцінила їх як неповажні та дійшла висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України, та розглянула справу у відповідності до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.09.2005р. між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» в особі начальника відділення №14 філії ВАТ «Надра» Дніпропетровське РУ Іванової Т.М. та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №8/2005/840-К/122-Н про надання кредиту в розмірі 33000, 00 доларів США для проведення розрахунків по договору купівлі-продажу від 26.09.2005р., за яким позивач придбає у власність нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1.

На даний час Відкрите акціонерне товариство комерційний банк «Надра» перейменовано на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра».

ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ВАТ «Комерційний банк «Надра» (далі відповідач) про зімну умов кредитного договору в частині зміни виконання грошового зобов'язання визначивши у національній валюті до долара США на момент укладення правочину. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що договір кредиту був укладений не уповноваженою особою, яка діяла всупереч інтересам відповідача. Крім того, посадові особи відповідача не змінюючи виплату щомісячних платежів у іноземній валюті готівкою, фактично змінили у односторонньому порядку умови кредитного договору. Зазначає, що внаслідок знецінення гривні, втрати на погашення кредиту значно перевищують розмір витрат, на які розраховував позивач при укладанні договору. Суд першої інстанції не вбачав підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення заявлених ОСОБА_2 позовних вимог, виходячи з наступного.

Так, ст.627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що кредитний договір був укладений з урахуванням волевиявлення позивача, оскільки підпис на договорі є доказом того, що сторони погодилися з його умовами є вірним.

З матеріалів справи вбачається, що договір між сторонами підписаний повноваженими особами, він містить всі суттєві умови передбачені законом для договорів і які мають істотне значення, а також які були узгодженні сторонами шляхом звернення позивача з пропозицією щодо укладання договору та погодження відповідачем на укладання такого договору

Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валютна може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Таким чином, договір, укладений сторонами з дотриманням вимог, необхідних для чинності правочину, має обов'язкову силу для самих сторін.

Діючим законодавством не передбачений стабільний курс долару США до національної валюти-гривні. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про Національний Банк України» офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється НБУ. Згідно з ч.1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», валютні курси встановлюються Національним Банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України.

Положенням «Про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів», затвердженим Постановою Правління НБУ № 496 від 12.11.2003 року визначається, що офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долару США установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют станом на останню дату. З наведеного можливо зробити висновок, що стабільність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена.

Таким чином, при укладанні кредитного договору в іноземній валюті (доларах США) та беручи на себе повні обов'язки щодо погашення кредиту саме в доларах США, позивач повинен був усвідомлювати, що курс національної валюти України до долару США не є незмінним та те, що зміна цього курсу можливо настане, а тому повинен був передбачити та врахувати підвищення валютного ризику за кредитним договором.

Позивач, згідно з ч.2 ст. 1056 ЦК України мав право відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця до встановленого договором строку його надання, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 652 ч.1 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Відповідно до ч. 4 ст.652 ЦК України зміна умов договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом

Однак, ч.2 ст. 652 ЦК України передбачено, що в разі недосягнення сторонами згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладання договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладанні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована особа.

Отже, для розірвання договору у разі істотної зміни обставин необхідно наявність усіх перелічених умов одночасно. До того ж, вимагаючи внести зміни до договору на підставі статті 652 ЦК України, на позивача покладається, у відповідності до статті 60 ЦПК України, обов'язок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено наявності одночасно всіх чотирьох умов, необхідних для змінення умов кредитного договору, а тому позовні вимоги про внесення змін до кредитного договору не підлягають задоволенню є обґрунтованим та таким що відповідає вимогам закону та зібраним по справі доказам.

Отже, твердження апелянта про незаконність, необґрунтованість ухваленого судом рішення, неповне з'ясування судом обставин справи, неналежну оцінку доказів у справі, порушення судом норм матеріального та процесуального права, на думку суду є необґрунтованими, а обставини, на які він посилається - недоведеними та не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Справу було розглянуто судом на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних письмових доказів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 23 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: