Справа № 362/6096/14-ц
Провадження № 2/362/1637/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Марчука О.Л.,

при секретарі - Лущик Т.М.,

за участю представника позивача - Приліпко А.Д.,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в обґрунтування вимог якої зазначив, що на умовах укладеного між ним і відповідачем кредитного договору № 010/4038/82/49357 від 22 листопада 2006 року, він відкрив на ім'я відповідача картковий рахунок, випустив і надав платіжну картку, а також забезпечив розрахунки за операціями з Картками у вигляді кредитної лінії в сумі 5 000 Євро на строк дії ліміту кредитування з 22.11.2006 року по 22.11.2008 року з відсотковою ставкою у розмірі 14, 1 % річних.

Оскільки відповідач не виконує умови зазначеного кредитного договору та не сплачує відповідні платежі, станом на 16.10.2014 року у нього виникла заборгованість за кредитом у розмірі 768 747 гривень 40 копійок, що порушує права позивача.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала вимоги заяви та просила їх задовольнити. Пояснила, що банк належним чином виконав свої зобов'язання за укладеним із відповідачем кредитним договором та просила стягнути з останнього на користь позивача зазначену заборгованість.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила щодо вимог заяви та просила відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що відповідач за умовами зазначеного позивачем кредитного договору, не отримував відповідної платіжної картки. Також, у своїх поясненнях послалась на пропущення позивачем строків позовної давності та заявила під час розгляду справи про їх застосування.

Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

22 листопада 2006 року між сторонами укладено Кредитний договір № 010/4038/82/49357, предметом якого також є відкриття кредитором на ім'я позичальника карткового рахунку НОМЕР_1 в Євро, випуск і надання позичальнику та/або його довіреній особі платіжних Карток (згідно заяви), а також забезпечення розрахунків за операціями з Картками відповідно до чинного законодавства України та платіжних систем Visa International та MasterCard International (а.с. 9).

На підтвердження своїх вимог, а саме: пункту 1.1. кредитного договору, позивач додав до заяви належним чином завірену копію розписки держателя картки (ОСОБА_4) НОМЕР_3, відповідно до якої 01.08.2006 року ним отримана платіжна картка у непошкодженому стані та запечатаний конверт з ПІН-кодом (а.с. 10).

Фотографію вказаної платіжної картки (ОСОБА_4) НОМЕР_3 було надано представником відповідача через канцелярію суду разом із запереченнями на позов та долучено до матеріалів справи до початку розгляду справи по суті (а.с. 45).

Разом з цим, під час розгляду справи судом встановлено, що між сторонами також було укладено договір № 05/15-05/460 від 18 липня 2006 року на відкриття та ведення поточного карткового рахунку фізичної особи, за умовами якого банк відкрив па ім'я клієнта поточний картковий рахунок НОМЕР_1 в Євро, випустив і надав клієнту та/або його довіреній особі платіжні картки (а.с. 44).

Як встановлено в судовому засіданні із пояснень представників сторін, копія розписки держателя картки (ОСОБА_4) НОМЕР_3, відповідно до якої 01.08.2006 року ним отримана платіжна картка у непошкодженому стані та запечатаний конверт з ПІН-кодом, що міститься на аркуші 10 в матеріалах справи, свідчить про отримання відповідачем платіжної картки саме за договором № 05/15-05/460 від 18 липня 2006 року на відкриття та ведення поточного карткового рахунку фізичної особи, а не за укладеним між сторонами кредитним договором № 010/4038/82/49357 від 22 листопада 2006 року.

Дану обставину представник позивача в судовому засіданні не заперечила.

Вказане також підтверджується тим, що платіжну картку отримано у серпні 2006 року, тобто більш ніж за два місяці до укладення кредитного договору № 010/4038/82/49357, за яким позивач просить стягнути заборгованість з відповідача.

Отже, слід зробити висновок, позивач не виконав передбачений пунктом 1.1. укладеного із відповідачем кредитного договору № 010/4038/82/49357 від 22 листопада 2006 року обов'язок щодо надання позичальнику та/або його довіреній особі платіжних Карток (згідно заяви).

Надані представником позивача пояснення стосовно того, що у зв'язку з тим, що у відповідача була наявна платіжна картка НОМЕР_3, яку він отримав 01.08.2006 року у зв'язку з укладенням із позивачем договору № 05/15-05/460 від 18 липня 2006 року на відкриття та ведення поточного карткового рахунку фізичної особи, на переконання суду, не звільняє банк від передбаченого пунктом 1 укладеного між сторонами кредитного договору № 010/4038/82/49357 від 22 листопада 2006 року обов'язку випустити і надати останньому та/або його довіреній особі платіжної Картки.

Відповідно до частини третьої статті 10 та частини першої статті 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

До позовної заяви не додано та до початку розгляду справи по суті представником позивача не надано будь-яких фактичних, належних, прямих і беззаперечних доказів, які б підтверджували ту обставину, що банк на виконання пункту 1.1. укладеного із відповідачем кредитного договору № 010/4038/82/49357 від 22 листопада 2006 року, надав останньому та/або його довіреній особі платіжну картку.

Головуючим в судовому засіданні, серед інших також було роз'яснено представникам сторін передбачене частиною першою статті 27 ЦПК України їх право подавати докази та їх обов'язок для підтвердження своїх вимог або заперечень подати усі наявні у них докази до початку розгляду справи по суті, закріплений у частині другій статті 27 ЦПК України.

До початку розгляду справи по суті, представником позивача не було надано суду жодних доказів, які б підтверджували ту обставину, що відповідач, відповідно до пункту 1 укладеного між сторонами кредитного договору № 010/4038/82/49357 від 22 листопада 2006 року, отримав платіжну картку за вказаним договором.

Під час розгляду справи стороною позивача, не виконано, передбаченого частиною другою статті 27 ЦПК України обов'язку для підтвердження своїх вимог подати усі наявні у них докази до початку розгляду справи по суті.

При цьому, представник позивача заявив клопотання про доручення до матеріалів справи виписки по рахунку за укладеним між сторонами кредитним договором № 010/4038/82/49357 від 22 листопада 2006 року, вже після дослідження судом письмових доказів, а не до початку розгляду справи по суті, що є порушенням вимог частини другої статті 27 ЦПК України.

До того ж, причини з яких представник позивача не заявив таке клопотання у порядку встановленому цивільним процесуальним законом - є неповажними, оскільки він вважав, що такий документ вже міститься в матеріалах цивільної справи.

Додані до позовної заяви письмові докази, на переконання суду, також не свідчать про те, що банк не зобов'язаний виконувати умови пункту 1.1. укладеного між сторонами кредитного договору № 010/4038/82/49357 від 22 листопада 2006 року та мав право не надавати відповідачу та/або його довіреній особі платіжну картку.

Тобто, факт надання позивачем відповідачу та/або його довіреній особі платіжної картки на виконання пункту 1.1. укладеного між ними кредитного договору № 010/4038/82/49357 від 22 листопада 2006 року, - під час розгляду справи судом не встановлено.

Таким чином, підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за вказаним кредитним договором № 010/4038/82/49357 від 22 листопада 2006 року - немає.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1 - 11, 57 - 62, 64, 208, 209, 212 - 215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особою яка була відсутня при проголошенні рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий