У х в а л а

іменем україни

10 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 22 червня 2002 року перебував з ОСОБА_2 у шлюбі.

За час шлюбу ними набуто майно, що є їх спільною сумісною власністю, а саме: нежитлові приміщення з № 1 по № 4 групи приміщень АДРЕСА_2, по Ѕ частині яких належить кожному з подружжя відповідно до свідоцтва про право власності від 16 травня 2008 року; земельну ділянку № 25 площею 0,0593 га по АДРЕСА_3 та садовий будинок за цією ж адресою; автомобіль «Toyota Camri», державний номер НОМЕР_1; автомобіль «Honda CR-V», державний номер НОМЕР_2; квартиру АДРЕСА_1.

У порядку поділу спільного сумісного майна просив виділити йому на праві власності нежитлові приміщення з № 1 по № 4 групи приміщень АДРЕСА_2; земельну ділянку № 25 площею 0,0593 га по АДРЕСА_3 та садовий будинок за цією ж адресою; автомобіль «Toyota Camri», державний номер НОМЕР_1; автомобіль «Honda CR-V», державний номер НОМЕР_2. ОСОБА_2 просив виділити квартиру АДРЕСА_1.

У травні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому запропонувала інший порядок поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності, визнати за нею право власності на: 2/3 частини квартири АДРЕСА_1; Ѕ частину земельної ділянки № 25 площею 0,0593 га по АДРЕСА_3 та на Ѕ частину садового будинку за цією ж адресою; Ѕ частину нежитлових приміщень з № 1 по № 4 групи приміщень АДРЕСА_2; автомобіль «Honda CR-V», державний номер НОМЕР_2; грошові кошти в сумі 11 817,50 доларів США.

За ОСОБА_1 в порядку поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності, просила визнати право власності на: 1/3 частину квартири АДРЕСА_1; Ѕ частину земельної ділянки № 25 площею 0,0593 га по АДРЕСА_3 та Ѕ частину садового будинку за цією ж адресою; Ѕ частину нежитлових приміщень з № 1 по № 4 групи приміщень АДРЕСА_2; автомобіль «Toyota Camri», державний номер НОМЕР_1; грошові кошти статутного капіталу ТОВ «Укрбудсервіс груп» у розмірі 190 000 грн; грошові кошти в сумі 11 817,50 доларів США.

Посилалась на те, що з 2002 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_1, у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народжена дочка ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2 народжений син ОСОБА_4. ОСОБА_2 вважає, що її частка повинна бути збільшена, оскільки з нею проживають двоє неповнолітніх дітей. Також вказувала на те, що в період шлюбу з використанням спільних коштів до статутного фонду ТОВ «Укрбудсервіс» було внесено 190 000 грн. Крім того, 29 лютого 2012 року ОСОБА_1 уклав попередній договір з ОСОБА_5 про наміри укласти, після введення будинку в експлуатацію, договір купівлі-продажу квартири, у зв'язку з цим ОСОБА_1 вніс 23 635 доларів США у гривневому еквіваленті. Вказані кошти, які були спільним майном подружжя, у подальшому повернуті ОСОБА_6, оскільки основний договір не було укладено, і тому ОСОБА_2 вважає, що половина їх належить їй.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11 серпня 2014 року первісний та зустрічний позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на: Ѕ частину квартири АДРЕСА_1; Ѕ частину земельної ділянки № 25 площею 0,0593 га по АДРЕСА_3 та Ѕ частину садового будинку за цією ж адресою; автомобіль «Toyota Camri», державний номер НОМЕР_1; грошові кошти в сумі 11 817,50 доларів США.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на: Ѕ частину квартири АДРЕСА_1; Ѕ частину земельної ділянки № 25 площею 0,0593 га по АДРЕСА_3 та Ѕ частину садового будинку за цією ж адресою; автомобіль «Honda CR-V», державний номер НОМЕР_2; грошові кошти в сумі 11 817,50 доларів США.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 серпня 2014 року в частині визнання права власності на грошові кошти по 11 817,50 доларів США за кожним із подружжя скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині визнання права власності на грошові кошти по 11 817,50 доларів США за кожним із подружжя та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив з того, що зазначені грошові кошти повернені ОСОБА_1 в період шлюбу і витрачені на потреби сім'ї, протилежного ОСОБА_2 не довела.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, рішення апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О.Карпенко
Судді: В.І.Амелін В.П.Гончар