Справа № 206/3395/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Малихіної В.В.,

при секретареві Сєдовій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до органу опіки та піклування Самарської районної в місті Дніпропетровську ради в інтересах недієздатної ОСОБА_2 про визнання квартири спільною частковою власністю та визнання права власності на частину квартири,

В С Т А Н О В И В:

01 липня 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що його донька ОСОБА_2 є інвалідом першої групи з дитинства. В квітні 2000 року померла мати доньки ОСОБА_3 Рішенням виконавчого комітету позивач був призначений опікуном над недієздатною донькою ОСОБА_2 Доньці належала двох кімнатна квартира АДРЕСА_1. Позивачу на праві власності належали домоволодіння № 16 по вул. Халхінгольській в м. Дніпропетровську та дві земельні ділянки за цією адресою, які були подаровані в 2000 році. В 2007 році позивач з дружиною вирішили продати належну йому садибу, так як за станом здоровя вже не могли утримувати будинок в належному технічному стані та обробляти земельні ділянки. Так як його донька проживала в його сімї, самостійно вона проживати не могла, належну їй квартиру необхідно було утримувати та сплачувати по ній всі необхідні платежі, він вирішив продати також і належну їй квартиру АДРЕСА_2. Рішенням виконавчого комітету Самарської районної у місті Дніпропетровську ради йому, як опікуну, було надано дозвіл на продаж квартири доньки і цим же рішенням він був зобовязаний придбати квартиру АДРЕСА_3 на імя своєї недієздатної доньки ОСОБА_2 07 листопада 2007 року він продав вищезазначену квартиру на яку йому було надано дозвіл, також 7 грудня 2007 року він продав належні йому обєкти нерухомого майна: домоволодіння №16 по вул. Халхінгольській в м. Дніпропетровську за 77 475 грн.. земельну ділянку площею 0,056 га за 58807 грн., земельну ділянку 0,1000 га за 135323 грн.

Квартира АДРЕСА_4 була придбана за договором купівлі-продажу від 06.02.2008 року, покупцем за яким була ОСОБА_2, за 174296,65 грн. Таким чином, для придбання вказаної квартири були втрачені його особисті кошти в розмірі 6) 160350 грн. Але він не був включений в договір як співвласник квартири, так як п.2 рішенням виконкому він був зобовязаний придбати квартиру тільки на імя своєї дочки ОСОБА_2

Рішенням виконкому Самарської районної в м. Дніпропетровську ради від 16 вересня 2011 року №379 йому був наданий дозвіл на продаж квартири №3 та купівлю на імя своє доньки ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_5. Та 01 грудня 2012 року вищезазначена квартира була продана за 369200 гривень. 01 грудня 2012 року також був укладений договір купівлі продажу, згідно якого його донька набула власність квартиру АДРЕСА_6, яка була придбана за 411065 гривень. Всі викладені обставини свідчать про те, що як квартира №3, так і квартира АДРЕСА_6 були придбані за спільні кошти його та його дочки. В 2013 році померла його дружина, він сам за станом здоровя потребує стороннього догляду, але він не може укласти з людиною яка його буде доглядати договір довічного утримання, так як не має право власності на частину квартиру, в якій він проживає, що і стало звернення до суду, в якому він просить суд визнати квартиру АДРЕСА_7 спільною сумісною власністю між ним та його донькою та право власності на ? частини квартири (а.с.3-5).

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд задовольнити позов.

Представник відповідача не заперечував проти позову та його задоволення.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Судом було встановлено, що ОСОБА_2 є інвалідом першої групи з дитинства (а.с.20).

ОСОБА_1 є опікуном над недієздатною донькою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення виконавчого комітету Самарської районної ради від 15.09.2000 року №478 (а.с.16).

Відповідно до договору купівлі продажу посвідченого нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, 07 грудня 2007 року позивач продав домоволодіння № 16 яке знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Халхінгольська, а ОСОБА_5 придбав дане домоволодіння за 77475 гривень, окрім цього, також позивач продав ОСОБА_5 земельні ділянки розміром 0,1000 га та 0,0566 га, що підтверджується також договорами купівлі продажу від 07.12.2007 року, які посвідчені тим же нотаріусом за реєстрами №№11808, 11812, продаж вказаних земельних ділянок вчинено на загальну суму у розмірі 194130 гривень (а.с.9-11).

Рішенням виконавчого комітету Самарської районної в м. Дніпропетровську ради від 19 жовтня 2007 року №764, ОСОБА_1, як опікуну, було надано дозвіл на продаж квартири АДРЕСА_1 від імені недієздатної ОСОБА_2, та позивача було зобовязано придбати на імя ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_8 (а.с.17).

Згідно договору купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, який зареєстровано в реєстрі №1-1942, встановлено, що квартира АДРЕСА_9 належала ОСОБА_2, яка в подальшому була продана ОСОБА_7Г.(а.с.8).

06 лютого 2008 року ТОВ ВБ «Будівел» продав, а ОСОБА_2, від якої діє опікун ОСОБА_1 придбав квартиру АДРЕСА_10, про що свідчить договір купівлі-продажу посвідчений нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8, який зареєстровано в реєстрі №558 (а.с.12).

Рішенням Самарської районної у місті Дніпропетровську ради виконавчого комітету від 16 вересня 2011 року №379, ОСОБА_1, як опікуну, було надано дозвіл на продаж квартири АДРЕСА_8 від імені недієздатної ОСОБА_2, та позивача було зобовязано придбати на імя ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_7 (а.с.17).

01 грудня 2012 року ОСОБА_2, від імені якої діє опікун ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_9 квартиру АДРЕСА_11, про що свідчить договір купівлі продажу посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8, який зареєстровано в реєстрі за №2687 (а.с.6).

Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав №36936869 від 24 грудня 2012 року квартира АДРЕСА_12 належить ОСОБА_2 (а.с.7).

Квартира АДРЕСА_13 складається з літери А-10: 1-коридору 14,6 кв.м., 2 санвузол 1,7 кв.м.. 3 кухня 20,4 кв.м., 4 вітальня 19,7 кв.м., 5 житлова 14 кв.м., 6 санвузол 6,8 кв.м., 7 житлова 13,4 кв.м., загальною площею 90,6 кв.м., житловою площею 47,1 кв.м., про свідчить технічний паспорт (а.с.13-15).

27 листопада померла ОСОБА_10, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-КИ №596189 (а.с.31).

Окрім того, суду були надані медичні документи по стану здоровю ОСОБА_1 де вбачається, що він хворіє та встановлений діагноз дифузійний кардиослероз, СССУ субкомпенсірований (а.с.25-26).

Згідно ч.ч.1-2 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно) і може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Частиною 1 статті 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, а в разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

В силу п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2014 року N 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розглядаючи позови, повязані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно, тобто діє презумпція спільної часткової власності. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Таким чином, з'ясувавши мету звернення позивача до суду, юридичну природу виниклих правовідносин, оцінивши надані докази та документи у їх сукупності, з врахуванням зазначених норм Конституції України та вимог законодавства України, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача.

Керуючись ст.ст.4-8, 10, 11, 18, 57-60, 130, 205, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.355, 368, 370 Цивільного кодексу України , суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати, що квартира АДРЕСА_14 є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на ? частину квартири № 41 житловою площею 47,1 кв.м., загальною площею 90,6 кв.м., в будинку №30-А по вулиці Електричній в місті Дніпропетровську.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Самарський районний суд м. Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя: В.В. Малихіна