Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2015 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за скаргою Житлово-будівельного кооперативу «Нептун» до головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Шеремет Юлії Михайлівни про визнання неправомірною постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження та зобов'язати відкрите виконавче провадження,

в с т а н о в и в:

Житлово-будівельний кооператив «Нептун», звертаючись до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Шеремет Юлії Михайлівни, відповідно до заявлених вимог просив визнати дії та рішення головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Шеремет Юлії Михайлівни щодо винесення постанови ВП №47774643 від 09 червня 2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження неправомірними та зобов'язати головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Шеремет Юлії Михайлівни усунути порушення для відкриття виконавчого провадження на підставі вимоги ЖБК «Нептун» (Заявника) за судовим наказом №755/5363/15-ц від 16 березня 2015 року про стягнення з ОСОБА_2, яка проживає за адресою.: АДРЕСА_1, на користь Житлово-будівельного кооперативу «Нептун» заборгованість по оплаті комунальних послуг в розмірі 48760 грн. 42 коп.

Представник заявника - Житлово-будівельного кооперативу «Нептун», в судове засідання не з'явився, до суду подана заява про розгляд справи у відсутності представника заявника.

Суб'єкт оскарження - головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Шеремет Ю.М., в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, процесуальним правом надати письмові пояснення по обставинам, викладених у скарзі, не скористалась.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом вставлено, що 16 березня 2015 року Дніпровським районним судом міста Києва видано судовий наказ №755/5363/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Нептун» 48760 грн. 42 коп. боргу та судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с.5)

09 червня 2015 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції Шеремет Ю.М. винесена постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження про примусове виконання судового наказу №755/5363/15-ц, виданого 03 червня 2015 року Дніпровським районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_2 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Нептун» 48760 грн. 42 коп. боргу та судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с.4)

Відповідно до положення п.1 ч. 1 ст. 385 Цивільного процесуального кодексу України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Згідно ч.4 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що постанова державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження може бути оскаржена заявником у десятиденний строк з дня її надходження у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України „Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу. Інші органи, установи, організації і посадові особи провадять окремі виконавчі дії у випадках, передбачених законом, у тому числі відповідно до статті 5 цього Закону, на вимогу чи за дорученням державного виконавця. При цьому вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Виходячи із засад цивільного судочинства, судове рішення, як таке, вже само по собі являється актом примусу, спрямованим на вчинення тих чи інших дій в інтересах та на користь учасників судового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, що відповідає конституційному положенню щодо обов'язковості виконання судових рішень на всій території України (ст. 124 Конституції України).

Відповідно до ст. 383 Цивільного процесуального кодексу України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як передбачено у п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Аналіз даної норми свідчить, що постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження за п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" має бути вмотивована з посиланням на передбачені законом обставини, які виключають здійснення виконавчого провадження. Тобто мотивувальна частина постанови має вказувати на норму закону, якою прямо передбачені обставини як підстава для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на дату ухвалення рішення суду) визначені вимоги щодо виконавчого документу, а саме, має бути зазначено, серед іншого, повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові за наявності) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

З матеріалів справи вбачається, що у судовому наказі №755/5363/15-ц, виданого 03 червня 2015 року Дніпровським районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_2 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Нептун» 48760 грн. 42 коп. боргу та судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп., зазначено найменування стягувача та боржника, їх місцезнаходження, що є достатніми даними, наданими державному виконавцю, для ідентифікації особи як боржника так і стягувача.

Однак, в постанові про відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець не навів жодних підстав щодо неможливості ідентифікувати сторони у виконавчому провадженні, при наявності їх найменування та місця знаходження, саме за відсутності ідентифікаційного коду, та неправомірно, лише з формальних підстав відмовив стягувачу у відкритті виконавчого провадження.

В той же час, відповідно до пункту 3 частини третьої ст. 11 закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержати безоплатно від органі та організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Така правова позиція висловлена у Висновках Верховного Суду України, викладена у рішеннях прийнятих за результати розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України, а саме, у постанові ВСУ від 21 травня 2014 року у справі №6-45цс14, постанові ВСУ від 25 червня 2014 року у справі №6-62цс14.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що скарга Житлово-будівельного кооперативу «Нептун» до головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Шеремет Юлії Михайлівни в частині вимог щодо визнання неправомірною постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 09 червня 2015 року, яка винесена в межах виконавчого провадження №47774643, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Державний виконавець як працівник органу державної виконавчої служби за ст. 6 Закону України "Про виконавчу службу", зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати у своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України, а з огляду на ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" використовувати надані йому права у точній відповідності до закону.

Дії державного виконавця, його відмова від вчинення певної виконавчої дії, зволікання з вчиненням виконавчих дій, а також відмова у задоволенні заяви про відвід державного виконавця можуть бути оскаржені особами, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до виконання виконавчих дій у встановленому цим Законом порядку.

Як роз'яснено у п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37 - 38 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження).

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" саме державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 18 цього Закону.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення вимог Житлово-будівельного кооперативу «Нептун» до головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Шеремет Юлії Михайлівни щодо зобов'язання державного виконавця усунути порушення для відкриття виконавчого провадження, оскільки суд не вправі зобов'язувати державного виконавця до вчинення дій, які визначені Законом України "Про виконавче провадження" та можуть здійснюватись тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 6, 11, 18, 19, 26 Закону України «Про виконавче провадження», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», ст.ст. 383-388 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Нептун» до головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Шеремет Юлії Михайлівни про визнання неправомірною постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження та зобов'язати відкрите виконавче провадження задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (ВП №47774643) від 09 червня 2015 року, яка винесена головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції Шеремет Юлією Михайлівною, щодо примусового виконання судового наказу №755/5363/15-ц, виданого 03 червня 2015 року Дніпровським районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_2 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Нептун» 48760 грн. 42 коп. боргу та судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.

Відмовити у задоволенні скарги Житлово-будівельного кооперативу «Нептун» до головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Шеремет Юлії Михайлівни в частині вимог щодо зобов'язання державного виконавця усунути порушення для відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я