Номер провадження: 22-ц/785/5386/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ступаков О. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Ступакова О.А. суддів: Бабія А.П., Варикаші О.Д.

при секретарі Стадніченко А.І.

розглянувши цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного правління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про встановлення нікчемності правочину та скасування реєстрації прав власності на не житлове приміщення за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2015 року, -

встановила:

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів в якому просив встановити нікчемність договору купівлі-продажу нежитлового приміщення магазину-салону, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, буд.39, укладеного 30 грудня 2009 року між ОСОБА_7, в інтересах якого діяв ОСОБА_5, та ОСОБА_4, ОСОБА_3, реєстровий номер №1714; скасувати у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно реєстрацію права власності на приміщення магазину-салону, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, буд.39 на імя ОСОБА_4, ОСОБА_3; вилучити записи про реєстрацію права власності у Державному реєстрі правочинів прав власності на приміщення магазину-салону, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, буд.39 на імя ОСОБА_4, ОСОБА_3

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилався на те, що ОСОБА_7, на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 17.12.2007 року.

17 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_7 укладено Договір про іпотечний кредит №1592-ДКФ, за яким ОСОБА_7 отримав кредит у розмірі 920000 гривень. 17 грудня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_7 укладено Договір іпотеки, реєстровий №2028, відповідно до якого ОСОБА_7 передав в іпотеку належну йому квартиру №1, по вул. Пушкінська, буд.39 в місті Одеса.

Будучи власником предмету іпотеки, ОСОБА_7 провів його реконструкцію, в результаті чого збільшилася площа приміщення, за рахунок внутрішнього перепланування та без зміни зовнішніх меж, до 96,3 кв.м. У звязку із проведеною реконструкцією приміщення КП ОМБТІ та РОН виготовив новий технічний паспорт на нежитлове приміщення магазину-салону. Рішенням Приморського районного суду міста ОСОБА_8 від 08 липня 2008 року визнано право власності за ОСОБА_7 на магазин-салон загальною площею 96,3 кв.м., який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 39, у результаті чого із адреси спірного приміщення виключено «кв.1». Проте ОСОБА_7 не повинен був провадити реконструкцію квартири без їх згоди.

30 грудня 2009 року між ОСОБА_7, в інтересах якого діяв ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу, реєстровий №1714, за яким ОСОБА_7 продав, а ОСОБА_4 та ОСОБА_3 купили, в рівних частинах кожний, магазин-салон, загальною площею 96,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, буд.39. Як на час укладення оспорюваного договору купівлі-продажу, так і на даний час, зазначене приміщення перебувало в іпотеці та було включено до реєстру іпотек та заборонено відчуження цього майна. Ні письмової, ні усної згоди на відчуження предмету іпотеки вони не надавали. В звязку з викладеним вони звернулися до суду з вказаним позовом та просять його задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_7 в судовому засіданні позов визнала у повному обсязі та пояснила, що будучі власником предмету іпотеки, ОСОБА_7 з метою ведення бізнесу провів реконструкцію спірної квартири. Рішенням Приморського районного суду міста ОСОБА_8 від 08 липня 2008 року визнано право власності за ОСОБА_7 на магазин-салон що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, буд.39. ОСОБА_7 не було відомо про те, що 30.12.2009 року від його імені було укладено договір купівлі-продажу на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_3, оскільки в його інтересах за довіреністю діяв ОСОБА_5 та не повідомив його про це. За усною домовленістю між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 угоду мали намір укласти лише після погашення боргового обовязку ОСОБА_7 по кредитному договору №1592-ДКФ від 17.12.2007 року перед позивачем.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнав та пояснив, що на теперішній час не існує в натурі предмета іпотеки у звязку із тим, що площа спірного приміщення збільшилася з 44,9 кв.м. до 96,3 кв.м., а також вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення з даним позовом до суду.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнала, та надала до суду письмові заперечення на позов. В останнє судове засідання представник відповідача ОСОБА_4 не зявився.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2015 року позов задоволений. Встановлено нікчемність договору купівлі-продажу нежитлового приміщення магазину-салону, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, буд.39, укладеного 30 грудня 2009 року між ОСОБА_7, в інтересах якого діяв за довіреністю ОСОБА_5, та ОСОБА_4, ОСОБА_3, реєстровий номер №1714.

Скасувано у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно реєстрацію права власності на приміщення магазину-салону, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, буд.39 на імя ОСОБА_4, ОСОБА_3

Вилучено записи про реєстрацію права власності у Державному реєстрі правочинів прав власності на приміщення магазину-салону, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, буд.39 на імя ОСОБА_4, ОСОБА_3

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду в звязку з тим, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, сторони, що зявилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції посилався на те, що ОСОБА_7, на праві власності належала квартира АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 17.12.2007 року.

17 грудня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_7 було укладено Договір про іпотечний кредит №1592-ДКФ, за яким ОСОБА_7 отримав кредит у розмірі 920000 гривень.

17 грудня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_7 (Іпотекодавець) було укладено Договір іпотеки, реєстровий №2028. Відповідно до Договору іпотеки ОСОБА_7, як Іпотекодавець, передав в іпотеку належну йому квартиру №1, по вул. Пушкінська, буд.39 в місті Одеса (Предмет іпотеки).

Будучи власником предмету іпотеки, ОСОБА_7 провів його реконструкцію, в результаті чого збільшилася площа приміщення, за рахунок внутрішнього перепланування та без зміни зовнішніх меж, до 96,3 кв.м.

У звязку із проведеною реконструкцією приміщення по вул. Пушкінська, буд.39 в місті Одесі, КП „ОМБТІ та РОН виготовив новий технічний паспорт на нежитлове приміщення магазину-салону.

Рішенням Приморського районного суду міста ОСОБА_8 від 08 липня 2008 року за ОСОБА_7 визнано право власності на магазин-салон загальною площею 96,3 кв.м., який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 39, у результаті чого із адреси спірного приміщення виключено «кв.1».

Відповідно до ст.9 Закону України «Про іпотеку», Іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом.

Відповідно до п.4.1.8. Договору іпотеки від 17.12.2007 року, Іпотекодавець зобовязаний протягом дії цього Договору не провадити будь-які будівельні роботи відносно предмета іпотеки, окрім ремонту предмету іпотеки.

З урахуванням зазначених норм, відповідач не повинен був провадити реконструкцію квартири в магазин-салон без згоди Іпотекодержателя, а саме ПАТ «Державний ощадний банк України».

30 грудня 2009 року між ОСОБА_7, в інтересах якого діяв за довіреністю ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу, реєстровий №1714, за яким ОСОБА_7 продав, а ОСОБА_4 та ОСОБА_3 купили, в рівних частинах кожний, магазин-салон, загальною площею 96,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, буд.39.

Відповідно до п.4.1.4. Договору іпотеки, Іпотекодавець зобовязаний не відчужувати предмет іпотеки у будь-який спосіб та не обтяжувати його зобовязанням з боку третіх осіб (зокрема, не передавати його в оренду, найом, не передавати в наступну заставу тощо), не видавати довіреності на користування та розпорядження Предметом іпотеки, а також не виступати поручителем за третіх осіб без отримання попередньої письмової згоди на це від Іпотекодержателя.

Як на час укладення оспорюваного договору купівлі-продажу, так і на даний час, зазначене приміщення перебувало в іпотеці та було включено до реєстру іпотек та заборонено відчуження цього майна. Позивач не надавав згоди на відчуження Предмету іпотеки.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (застоводавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншим кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ч.1 ст.575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Іпотека вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про іпотеку», Іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя відчужувати предмет іпотеки.

Відповідно до ч.3 ст.12 Закону України «Про іпотеку», правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Згідно ст.ст.202, 203 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, яке встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 ЦК України.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»:

- п.4: судам відповідно до статті 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини якщо їх недійсність встановлена законом, та оспорювані якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом. Нікчемний правочин є недійсним через його невідповідність вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

- п.5: відповідно до статей 215 та 216 ЦК України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може предявлятися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Нікчемний правочин не може бути визнаний судом недійсним, так як його недійсність прямо встановлена законом.

Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Оскільки недійсність правочину щодо відчуження ОСОБА_7 предмету іпотеки без згоди позивача прямо встановлена законом (ч.3 ст.12 Закону України «Про іпотеку»), договір купівлі-продажу магазину-салону від 30 грудня 2009 року, укладений між ОСОБА_7, в інтересах якого діяв за довіреністю ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, реєстровий №1714, за яким ОСОБА_7 продав, а ОСОБА_4 та ОСОБА_3 купили, в рівних частинах кожний, магазин-салон, загальною площею 96,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, буд.39, є нікчемним з моменту його укладення, а саме з 30.12.2009 року.

В звязку з задоволенням зазначених позовних вимог позивача, суд задовольнив і інші позовні вимоги які є похідними від вимог про встановлення нікчемності правочину.

З зазначеними висновками суду першої інстанції колегія не погоджується.

Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що предметом договору купівлі продажу від 30.12.2009 року є нежитлове приміщення магазину-салону площею 93 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, буд.39, укладеного 30 грудня 2009 року між ОСОБА_7, в інтересах якого діяв за довіреністю ОСОБА_5, та ОСОБА_4, ОСОБА_3, реєстровий номер №1714.

Предметом договору іпотеки від 17 грудня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_7 (Іпотекодавець) є квартира №1, по вул. Пушкінська, буд.39 в місті Одеса загальною площею 44,9 кв.м., житловою 33,4 кв.м.

Відповідно до ч.3 ст.12 Закону України «Про іпотеку», правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Договором купівлі-продажу нежитлового приміщення магазину-салону, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, буд.39, укладеного 30 грудня 2009 року між ОСОБА_7, в інтересах якого діяв ОСОБА_5, та ОСОБА_4, ОСОБА_3 не відчужувалася квартира по вул. Пушкінська, буд.39 в місті Одеса, а тому суд першої інстанції помилково дійшов висновку що підставою для встановлення нікчемністі договору купівлі-продажу приміщення магазину-салону є ч.3 ст.12 Закону України «Про іпотеку», оскільки між ВАТ «Державний ощадний банк України» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_7 (Іпотекодавець) не укладався іпотечний договір предметом якого є нежитлове приміщення магазину-салону, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, буд.39.

На підставі наведеного колегія вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог про встановлення нікчемності договору купівлі-продажу нежитлового приміщення магазину-салону, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, буд.39, укладеного 30 грудня 2009 року між ОСОБА_7, в інтересах якого діяв за довіреністю ОСОБА_5, та ОСОБА_4, ОСОБА_3, реєстровий номер №1714.

Враховуючи те, що всі інші позовні вимоги є похідними від зазначених позовних вимог, колегія відмовляє і у задоволенні інших позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.2, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2015 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного правління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про встановлення нікчемності правочину та скасування реєстрації прав власності на не житлове приміщення відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення однак може бути оскаржено до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий О.А. Ступаков

Судді А.П. Бабій

ОСОБА_8