У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі суддів:

Амеліна В.І., Остапчука Д.О., Савченко В.О.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5, третя особа - приватне акціонерне товариство «5-й Київський авторемонтний завод», про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 04 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до суду з указаним позовом, мотивуючи його тим, що 19 травня 2008 року між ним та акціонерним товариством «5-й Київський авторемонтний завод» укладено генеральну кредитну угоду № 010/14/375, в рамках якої 24 червня 2008 року між сторонами укладено кредитний договір № 012/14/413, за умовами якого позичальник отримав кредит у формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 89 497 доларів США 54 центів, зі строком повернення до 12 грудня 2014 року. З метою забезпечення належного виконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_5 був укладений договір поруки від 08 квітня 2011 року № 12/141259, за яким поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором солідарно з боржником за виконання кредитних зобов'язань, у тому числі тих, що виникають у майбутньому. У зв'язку з неналежним виконанням боржником обов'язків за вищевказаним кредитним договором станом на 07 листопада 2014 року утворилась заборгованість в розмірі 1 310 доларів США 9 центів, а саме: 1 086 доларів США 30 центів - заборгованість по відсотках; 192 доларів США 66 центів - пеня за прострочення по кредиту; 31 доларів США 13 центів - пеня за прострочення відсотків. З огляду на зазначене, із урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив стягнути з ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 24 червня 2008 року № 012/14/413 у розмірі 460 доларів США 86 центів.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва 04 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості та визначення розміру заборгованості змінено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь позивача 5 975 грн 51 коп.

В іншій частині рішення залишено без змін..

У касаційній скарзі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_5

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості у доларовому еквіваленті і ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що судами правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судове рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»» відхилити.

Рішення суду першої інстанції від 05 грудня 2014 року в незміненій частині та рішення апеляційного суду м. Києва від 04 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Амелін
Д.О. Остапчук В.О. Савченко