Справа № 643/2884/14-ц
Провадження № 2/643/92/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2015 року Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді -Єлізаров І.Є., при секретарі -Куліш А.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-ті особи: Харківська міська рада, Інспекція державного архітектурно- будівельного контролю в Харківській області про поділ майна, набутого за час шлюбу, встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності, вселення, виділ частки в натурі та встановлення порядку користування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про поділ майна, набутого за час шлюбу, встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності, вселення, виділ частки в натурі та встановлення порядку користування.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те , що з 21.11.1987 року по 12.01.2012 року позивач перебувала з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі.За час шлюбу ними на ім'я відпповідача був придбаний житловий будинок літ. «А-1» відповідіїо до договору купівлі-продажу. укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Л.О.27.04.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4 за реєстровим номером 2-156. Оскільки придбаний будинок був непридатним для проживання сторони його знесли та на тому ж місці у 2004 році власними зусиллями за власні кошти побудували новий житловий будинок лід. «Д-1» з підвалом літ. Д-п та мансардою літ. Д-м" балконом літ. «д-2» загальною площею 296 кв.м. Також сторони збудували гараж «д»з оглядовою ямою літ. д-4, гараж «д-1». виклали замощення І , поставили огорожу №№1-3.

Під час шлюбу позивач та відповідач проживали разом - спочатку у квартирі №159 по Салтівському Шосе , 242 м.Харкова, а потім у вказаному житловому будинку.

12.01.2012 року шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинено на підставі рішення Московського районного суду м.Харкова по справі №2-5817/11, сторони продовжували проживати разом у будинку до 31.10.2013 року.

За час шлюбу сторонами було придбано наступне майно: автомобіль марки «Mercedes-Benz Vito HOD (1998)», №дв. 47, №kv3.VSA 80, держ. номер № НОМЕР_1, свідоцтво ХАР 010724 від 18.05.2004, автомобіль ВА3 21110 (2002), сірий, №куз. ХТА1731, д.н. НОМЕР_2, свідоцтво ХАС601536 від 17.05.2002, телевізор марки «Sony» kv-es 29 , придбаний у 2001 році, телевізор марки «Sony», придбаний у 2005 році, телевізор марки "Samsung CS-21" придбаний у 2003 році, дві виробничі вейні машинки "10-22М" у кількості 2 шт, виробник Оршанський завод, придбані у 2002 році, дві виробничі швейні машинки «SIRUBA», країна виробник Тайланд, придбані у 2006 році, ніж троювальний виробничий «Мауег», придбаний у 2002 році, більярдний стіл розміром 2.5 х 4 метра з обладнанням у комплекті, придбаний у 2006 році, пральна машина «Zanussi» горизонтального завантаження, модель 2003 року, стіл розкроювальний розміром 2.7 х 4.5 м, ридбаний у 2006 році, спальний меблевий Італьянский гарнітур, що складається з ліжка, шафи, комода, двох тумбочок, придбаний у 2001 році, комплект для відпочинку, що складається з кутового дивану і крісла, придбаний у 2002 році, диван, придбаний у 2007р., набір техічного і садового інвентарю, який складається з бетономішалки, зварювального апарату, електродрилі, електрокруга з різання металу, придбаний у 2000 році, кухонний гарнітур виробництва Польщі, придбаний у 2001 році, що складається з кухонної стінки довжиною 3.2 метри, кухонного столу овальної форми, розміром приблизно 1.1 на 1.6 метри і 6 стільців, виготовлених з металевого каркасу з сидінням із ДСП, обтягнутого меблевою тканиною зеленого кольору, прихожа придбана V 2005 році. ДСП, холодильник Indesit MD 14.

У звязку з тим, що спірне майно було придбано під час шлюбу, а відповідач добровільно відмовляється розділити спірне майно позивачка звернулась до суду з позовом та просить суд встановити факт того, що житловий будинок літ. "А-1 житловою площею 17.2 кв.м. з надвірними будівлями при ньому: сараєм літ.Б, льохом літ.В, убиральнею літ.Г, огорожею №1-2, розташований по вул.Автотракторна. 14 у м.Харкові, який був придбаний відповідно до договору купівлі-продажу від 27.04.1999 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, засвідчений приватним нотаріусом ХМПО ОСОБА_4 1.В. та зареєстрованого у КП "Харківське міське бюро технічної інвентарізації" 24.05.1999 року за реєстраційним №2000 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності, як майно, набуте подружжям за час шлюбу.

Позивачка просить суд припинити право власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок літ. А-1 житловою площею 17,2 кв.м. з надвірними будівлями при ньому: сараєм літ.Б, льохом літ.В, убиральнею літ.Г, що був розташований по вул.Автотракторна. 14 у м.Харкові, у зв'язку із його знищенням.

Також позивач просить суду в порядку поділу спільного майна подружжя визнати право власності за ОСОБА_1 на майно: 1/2 частину автомобіля марки «Mercedes-Benz Vito 110D (1998)», білий, №дв.47, №Ky3.VSA 0980, держ. номер № НОМЕР_1, свідоцтво ХАР 010724 від 18.05.2004, 1/2 частину автомобіля ВАЗ 21110 (2002), сірого, №куз. ХТА1731, д.н. НОМЕР_2, телевізор марки «Sony» kv-es 29, телевізор марки "Samsung CS-21", виробничу швейну машинку "10-22М", виробничу швейну машинку «S1RUBA», холодильник Indesit MD 14, більярдний стіл з обладнанням у комплекті, пральну машинку «Zanussi». стіл розкроювальний. спальний меблевий Італьянский гарнітур, прихожу, яка складається з шафи, вішалки, тумбочки з дзеркалом.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати право власності за ОСОБА_2 на наступне майно: 1/2 частину автомобіля марки «Mercedes-Benz Vito 110D (1998)», №дв.47, № куз.VSA 0980, держ. номер № АХ 1 7 95 АВ, 1/2 частину автомобіля ВАЗ 21110 (2002), сірого, №куз. ХТА1731, д.н. НОМЕР_2. телевізор марки «Sony», придбаний у 2005 році, виробничу швейну машинку "10-22М". виробничу швейну машинку «SIRUBA», ніж розкроювальний виробничий «Мауег». комплект для відпочинку, що складається з кутового дивану і крісла, диван, набір техічного і садового інвентарю, який складається з бетономішалки, зварювального апарату, електродрилі, електрокруга з різання металу, кухонний гарнітур.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати право власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частині за кожним на будівельні матеріали і конструктивні елементи самовільно збудованого будинковолодіння №14. розташованого по вул.Автотракторній м.Харкова, а саме: жи тловий будинок літ. Д-Г, який складається з приміщень №1-15. з підвалом літ. Д-п та мансардою літ. Д-м загальною площею 296 кв.м, балкон літ. "д-2. гараж "д з оглядовою ямою літ. "д-4". гараж "д-1 замощення "І ". огорожа №№1 -3.

Також позивач просить встановити факт проживання ОСОБА_1 у житловому будинку №14 по вул.Автотракторній м.Харкова з 2004 року,вселити ОСОБА_1 у житловий будинок №14 по вул.Автотракторній м.Харкова, зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні її частиною у домоволодінні №14, розташованим по вул.Автотракторній м.Харкова, ухвалити судове рішення про поділ в натурі житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по вул.Автотракторній, 14 у м.Харкові між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 припинивши право спільної сумісної власності на нього, поділити будинковолодіння № 14, розташоване по вул. Автотракторній м.Харкова, виділивши ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частинні в натурі, встановити порядок користування земельною ділянкою загальною площею 1018 кв.м. розташованої по вул.Автотракторній, 14 м.Харкова, стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача 1/2 частину судових витрат.

В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити .

Відповідач , представник відповідача позов не визнали , вважаючи його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Представник 3-ї особи - Харківської міської ради в судове засідання не зявився , в задоволенні позовних вимог просив відмовити, надавши письмові заперечення за справою

3-тя особа -Інспекція державного архітектурно- будівельного контролю в Харківській області в судове засідання не зявилась, про день та час слухання позивачка сповіщена належним чином.

Суд, вислухав відповідача, представника відповідача, дослідивши докази, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 21.11.1987 року по 12.01.2012 року позивач перебувала з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі.За час шлюбу на ім'я відпповідача був придбаний житловий будинок літ. «А-1» відповідіїо до договору купівлі-продажу. укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Л.О.27.04.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4 за реєстровим номером 2-156. Оскільки придбаний будинок був непридатним для проживання сторони його знесли та на тому ж місці у 2004 році власними зусиллями за власні кошти побудували новий житловий будинок лід. «Д-1» з підвалом літ. Д-п та мансардою літ. Д-м" балконом літ. «д-2» загальною площею 296 кв.м. Також сторони збудували гараж «д»з оглядовою ямою літ. д-4, гараж «д-1». виклали замощення І , поставили огорожу №№1-3.

Під час шлюбу позивач та відповідач проживали разом - спочатку у квартирі №159 по Салтівському Шосе , 242 м.Харкова, а потім у вказаному житловому будинку.

12.01.2012 року шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинено на підставі рішення Московського районного суду м.Харкова по справі №2-5817/11, сторони продовжували проживати разом у будинку до 31.10.2013 року.

За час шлюбу сторонами було придбано наступне майно: автомобіль марки «Mercedes-Benz Vito HOD (1998)», №дв. 47, №kv3.VSA 80, держ. номер № НОМЕР_1, свідоцтво ХАР 010724 від 18.05.2004, автомобіль ВА3 21110 (2002), сірий, №куз. ХТА1731, д.н. НОМЕР_2, свідоцтво ХАС601536 від 17.05.2002, телевізор марки «Sony» kv-es 29 , придбаний у 2001 році, телевізор марки «Sony», придбаний у 2005 році, телевізор марки "Samsung CS-21" придбаний у 2003 році, дві виробничі вейні машинки "10-22М" у кількості 2 шт, виробник Оршанський завод, придбані у 2002 році, дві виробничі швейні машинки «SIRUBA», країна виробник Тайланд, придбані у 2006 році, ніж троювальний виробничий «Мауег», придбаний у 2002 році, більярдний стіл розміром 2.5 х 4 метра з обладнанням у комплекті, придбаний у 2006 році, пральна машина «Zanussi» горизонтального завантаження, модель 2003 року, стіл розкроювальний розміром 2.7 х 4.5 м, ридбаний у 2006 році, спальний меблевий Італьянский гарнітур, що складається з ліжка, шафи, комода, двох тумбочок, придбаний у 2001 році, комплект для відпочинку, що складається з кутового дивану і крісла, придбаний у 2002 році, диван, придбаний у 2007р., набір техічного і садового інвентарю, який складається з бетономішалки, зварювального апарату, електродрилі, електрокруга з різання металу, придбаний у 2000 році, кухонний гарнітур виробництва Польщі, придбаний у 2001 році, що складається з кухонної стінки довжиною 3.2 метри, кухонного столу овальної форми, розміром приблизно 1.1 на 1.6 метри і 6 стільців, виготовлених з металевого каркасу з сидінням із ДСП, обтягнутого меблевою тканиною зеленого кольору, прихожа придбана V 2005 році. ДСП, холодильник Indesit MD 14.

В процесі розгляду справи позовні вимоги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження , виходячи з наступного.

Позивачка просить встановити факт того , що житловий будинок літ. «А-1» придбаний за договором купівлі-продажу від 27.04.1999 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_2

На підставі ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Позивачка просить припинити право власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок літ. «А-1» та інші у звязку із його знищенням.

Однак , згідно ст. 349 ЦК України право власності на майно припиняється з моменту його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Позивака з вказаною заявою до відповідних органів не зверталась, не надала доказів на підтвердження своїх вимог та порушення своїх прав.

Крім того, позивачка просить визнати за нею право власності на майно: 1/2 частину автомобіля марки «Mercedes-Benz Vito 110D (1998)», білий, №дв.47, №Ky3.VSA 0980, держ. номер № НОМЕР_1, свідоцтво ХАР 010724 від 18.05.2004, 1/2 частину автомобіля ВАЗ 21110 (2002), сірого, №куз. ХТА1731, д.н. НОМЕР_2, телевізор марки «Sony» kv-es 29, телевізор марки "Samsung CS-21", виробничу швейну машинку "10-22М", виробничу швейну машинку «S1RUBA», холодильник Indesit MD 14, більярдний стіл з обладнанням у комплекті, пральну машинку «Zanussi». стіл розкроювальний. спальний меблевий Італьянский гарнітур, прихожу, яка складається з шафи, вішалки, тумбочки з дзеркалом.

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Положеннями статті 208 ЦК України визначено правочини, які належить вчиняти у письмовій формі, в тому числі і правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Письмових договорів на придбання електронної та побутових техніки, меблів, тощо не укладалося.

Крім того, призначена ухвалою Московського районного суд м.Харкова від 28.10.2014 року за клопотанням позивача , товарознавча експертиза для визначення ринкової вартості майна , поділ якого є предметом спору не була виконана у звязку ненаданням сторонами товарно- супровідних документів на спірне майно , ненаданням для огляду транспортних засобів та забезпечення огляду спірного майна.

Позовна вимога ОСОБА_1 про визнання права власності за позивачкою та відповідачем по 1/2 частині за кожним на будівельні матеріали та конструктивні елементи самовільно збудованого домоволодіння №14 по вул. Автотракторній в м. Харкові, а саме: житловий будинок літ. «Д-1», який складається з приміщень№1-15, з підвалом літ. «Д-п» та мансардою літ. «Д-м» загальною площею 296 кв.м., балкон літ. «д-2», гараж «д» з оглядовою ямою літ. «д-4», гараж «д1», замощення «І», огорожа 1-3 не підлягає також задоволенню .

Згідно Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України №439/2011 від 8 квітня 2011 року та Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №553 від 23 травня 2011 року, Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461органом, який здійснює прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, є Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, які на підставі акту готовності об'єкта до експлуатації видають відповідний сертифікат, на цей час декларацію.

Визнання судом права власності на самочинне будівництво можливе лише у тому разі, якщо у прийнятті такого об'єкта в експлуатацію було незаконно відмовлено та за умови дотримання визначених законом вимог, необхідних для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта. А позивачка до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області з заявою про видачу сертифікату або декларації не зверталася.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. п. 4, 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України» під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою.

При розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що за загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 ЦПК України). У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Позивачка не надала доказів того, що зверталася Харківської міської ради з заявою про надання їй у власність або користування земельної ділянки під будинком і до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області про прийняття в експлуатацію самочинно збудованої житлової будівлі, видачу сертифікату або декларації.

Оскільки позивачка не реалізувала своє право на отримання земельної ділянки і введення в експлуатацію самочинно збудованої житлової будівлі отримання сертифікату або декларації шляхом звернення до компетентних органів, її право не можна визнати порушеним та задовольнити таку позовну вимогу.

Відповідно до ст. 380 ЦК України, житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Про те, що будинок по вул. Автотракторній, 14 споруджений з дотриманням вимог, встановлених законом могло б свідчити лише прийняття його в експлуатацію видача сертифікату або декларації компетентним органом або визнання права власності на завершений будівництвом будинок та реєстрація його права власності.

Відповідно до статті 156 ЖК України, за згодою власника будинку (квартири) член його сімї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сімї. Позивач не є членом сімї відповідача та згоди на вселення він не давав.

Крім того , згідно ст. 331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Згідно ч. 3 ст. 331 Цивільного кодексу України до завершення будівництва створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання, тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Позовні вимоги ОСОБА_1 щодо поділу в натурі житлового будинку , про встановлення порядку користування земельною ділянкою, не підлягають задоволенню , так як про поділ житлового будинку в натурі може йтися лише в разі коли особа вже набула право власності на нього та це право власності вже зареєстровано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що викладені вимоги є не доведеними та необґрунтованими належними і допустимими доказами , всупереч ст. 60 ЦПК України, у звязку з чим позов не підлягає задоволенню .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.377, 391,368,370 ЦК України,ст.208-218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, набутого за час шлюбу, встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності, вселення, виділ частки в натурі та встановлення порядку користування - відмовити.

Зняти заборону ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, направлені на відчуження у будь-який спосіб (в тому числі шляхом продажу, дарування, міни), житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: вул.Автотракторна, 14, м.Харків, право власності на який зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 27.04.1999 року, засвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим номером 2-156 та зареєстрованого у Комунальному підприємстві Харківське міське бюро технічної інвентарізації 24.05.1999 року за реєстраційним №2000 до часу введення будинку в експлуатацію у зв'язку з його перебудовою.

Зняти арешт з завтомобілів, власником яких є ОСОБА_2, що зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1:

- Mercedes-Benz Vito 110D(1998), білий, № дв.47, № куз.

VSA0980, д.н. НОМЕР_1, свідоцтво ХАР 010724 від 18.05.2004,

зареєстрований ВРЕР №1 ГУМВСУ Харкова.

ВАЗ 21110 (2002), сірого, № куз. ХТА1731, д.н. НОМЕР_2, свідоцтво ХАС 601536 від 17.05.2002, зареєстрований ВРЕР №1 ГУМВСУ Харкова.

Зняти заборону ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії , як то продаж, міна, передача в оренду, заставу стосовно автомобілів:

- Mercedes-Benz Vito 110D (1998), білий, № дв.47, № куз. VSA0980, д.н.АХ 17 95 АВ, свідоцтво ХАР 010724 від 18.05.2004,

зареєстрований ВРЕР №1 ГУМВСУ Харкова.

- ВАЗ 21110 (2002), сірого, № куз. ХТА1731, д.н. НОМЕР_2, свідоцтво ХАС 601536 від 17.05.2002, зареєстрований ВРЕР №1 ГУМВСУ Харкова.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення .

Суддя Московського районного

суду м. Харкова ОСОБА_6