КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/3208/14-ц
Провадження № 2/488/116/15
У Х В А Л А

20.04.2015 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючої по справі судді - Циганок В.Г.,

при секретарі - Спільній Ю.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі засідань суду заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 Ана'євича про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його користь 16826,10 гривень заподіяної матеріальної шкоди, моральну шкоду в сумі 10000,0 гривень та судові витрати.

У квітні 2015 року на адресу суду надійшла заява позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить відповідачу ОСОБА_3, а саме: квартиру АДРЕСА_1 в межах суми завданої матеріальної шкоди.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, матеріали цивільної справи, суддя вважає зазначену заяву необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, вправі вжити заходи забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч.3 ст.152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 роз'яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У поданій до суду заяві про забезпечення позову зазначено, що квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_3, проте доказів на підтвердження того, що вказана квартира належить на праві власності саме відповідачу суду не представлено, як і не зазначена дійсна вартість нерухомого майна. Відсутність зазначених відомостей у заяві про забезпечення позову позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також робить неможливим виконання такої ухвали.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що позивачем не надано відомостей про належність майна відповідачу, про накладення арешту на яке йдеться у заяві про забезпечення позову, також, що позивачем не надано належного обґрунтування співмірності заходів забезпечення позову, що він вимагає вжити до заявлених позовних вимог, а, отже, заява про забезпечення позову є недостатньо обґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Відповідно до абз.3 п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову за змістом ст.293 ЦПК окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду перщої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, а також про його скасування, проте ухвали про відмову у забезпеченні позову оскарженню не підлягають.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 Ана'євича про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. Г. Циганок