Справа № 539/2521/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2015 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Жаги Е. Г.

при секретарі - Гусак А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Лубни цивільну справу

за заявою ОСОБА_1,

заінтересовані особи виконавчий комітет ОСОБА_2 міської ради Полтавської області, ОСОБА_2 державна нотаріальна контора, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що 03.01.1996 року органом приватизації виконавчим комітетом ОСОБА_2 міської ради Полтавської області їй та її чоловікові ОСОБА_3 було видано свідоцтво на право власності на житло, що розташоване АДРЕСА_1 .

Дане житло заявник разом із чоловіком отримала на підставі ордеру № 611 від 10.11.1978 року.

10.11.2014 року ОСОБА_3 помер.

В червні 2015 року заявник звернулася до ОСОБА_2 державної нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3, де нотаріусом в усній формі заявнику було відмовлено в оформлені спадщини, оскільки у вищезазначеному свідоцтві про право власності на житло є розбіжності в написанні по батькові заявника, а саме вказано, що квартира АДРЕСА_2 на праві приватної спільної власності належить ОСОБА_3 та члену його сімї ОСОБА_4, замість ОСОБА_1 .

Те, що свідоцтво на право власності на житло, що розташоване АДРЕСА_1 належить заявнику підтверджується паспортом громадянина України, свідоцтвом про народження, свідоцтвом про одруження, свідоцтвом про народження сина, талоном до ордеру на право займання квартири, пенсійним посвідченням, довідкою про присвоєння індивідуального податкового номера.

Просить суд , встановити факт належності свідоцтва на право власності на житло від 03.01.1996 року видане органом приватизації виконавчим комітетом ОСОБА_2 міської ради Полтавської області на квартиру АДРЕСА_3 , яке виписане на ОСОБА_3, що помер 10.11.2014 року та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , як таким що належить ОСОБА_3 , що помер 10.11.2014 року та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник вимоги про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підтримав у повному обсязі, просила заяву задовольнити.

Заінтересовані особи , виконавчий комітет ОСОБА_2 міської ради Полтавської області, ОСОБА_2 державна нотаріальна контора до суду своїх представників не направили. Просили суд розглянути дану справу без їх участі.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»

в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

За змістом п.6 ч.1ст. 256 ЦПК України судовому порядку можуть бути встановлені факти належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом

Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

У судовому засіданні було встановлено, що 03.01.1996 року органом приватизації виконавчим комітетом ОСОБА_2 міської ради Полтавської області заявнику та її чоловікові ОСОБА_3 було видано свідоцтво на право власності на житло, що розташоване АДРЕСА_1 ( а.с. 5).

Дане житло заявник разом із чоловіком отримала на підставі ордеру № 611 від 10.11.1978 року.

10.11.2014 року ОСОБА_3 помер ( а.с.7).

В червні 2015 року заявник звернулася до ОСОБА_2 державної нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3, де нотаріусом в усній формі заявнику було відмовлено в оформлені спадщини, оскільки у вищезазначеному свідоцтві про право власності на житло є розбіжності в написанні по батькові заявника, а саме вказано, що квартира АДРЕСА_2 на праві приватної спільної власності належить ОСОБА_3 та члену його сімї ОСОБА_4, замість ОСОБА_1 .

Те, що свідоцтво на право власності на житло, що розташоване АДРЕСА_1 належить заявнику підтверджується паспортом громадянина України, свідоцтвом про народження, свідоцтвом про одруження, свідоцтвом про народження сина, талоном до ордеру на право займання квартири, пенсійним посвідченням, довідкою про присвоєння індивідуального податкового номера ( а.с. 3,4 6,8,910,11,12).

Помилка, допущена при написанні по батькові заявника при заповненні свідоцтва на право власності на житло створює перешкоди при реєстрації відповідного нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав.

Суд вважає, що доводи заявника, щодо встановлення факту належності свідоцтва на право власності на житло від 03.01.1996 року видане органом приватизації виконавчим комітетом ОСОБА_2 міської ради Полтавської області на квартиру АДРЕСА_3 , яке виписане на ОСОБА_3, що помер 10.11.2014 року та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , як таким що належить ОСОБА_3 , що помер 10.11.2014 року та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 доведеним.

Керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст.ст.10,60,234,256,259 ЦПК України,суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа задовольнити.

Встановити факт належності свідоцтва на право власності на житло від 03.01.1996 року видане органом приватизації виконавчим комітетом ОСОБА_2 міської ради Полтавської області на квартиру АДРЕСА_3 , яке виписане на ОСОБА_3, що помер 10.11.2014 року та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , як таким що належить ОСОБА_3 , що помер 10.11.2014 року та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляцій скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Полтавської області через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_5 Е. Г.