АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/3160/14-ц Номер провадження 22-ц/786/421/15Головуючий у 1-й інстанції Кіндяк І.С. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Дорош А.І.

Суддів: Омельченко Л.М., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 25 грудня 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, що є спільною сумісною власністю,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 р. ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, що є спільною сумісною власністю. Просила суд поділити житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою АДРЕСА_2, який є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, виділити в натурі, визначити частки кожного в праві на майно рівними.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 25 грудня 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, що є спільною власністю - відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Полтавського районного суду від 22 серпня 2014 року, а саме: заборону про вчинення будь-яких дій про відчуження нерухомого майна житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_2.

Не погодившись з судовим рішення, його в апеляційному порядку оскаржила позивач ОСОБА_2, яка, посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Зазначає, що місцевий суд при ухваленні рішення не дав правову оцінку її заяві від 30.08.2011 р., яка є невід»мною частиною договору купівлі-продажу від 30.08.2011 р., зміст заяви та вказаний договір відповідають вимогам п.43 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, та підтверджують, що гроші, які витрачені на придбання об»єкту нерухомості, є спільною сумісною власністю подружжя, придбаний нерухомість є об»єктом права спільної сумісної влсності пордружжя, договір укладений в інтересах сім»ї та на умовах, які попередньо ними обговорені, його укладання відповідає спільному волевиявленню.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 05.09.1998 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 1434, від якого сторони мають двох дітей: сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішенням Полтавського районного суду від 11.11.2014 р. шлюб між сторонами розірвано (а.с. 77).

Згідно договору дарування від 25.12.2001 р., посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округ ОСОБА_8, ОСОБА_9 подарувала своєму синові ОСОБА_4 чотирьох кімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с.33).

Згідно договору купівлі-продажу від 29.08.2011р., посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_10, ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_11 купила квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 62,2 кв.м. за ціною 271 003,80 грн., що еквівалентно за курсом Національного банку України становило 34 000 доларів США 00 центів, які продавець отримав від покупця до підписання даного договору (а.с.26-27).

Згідно договору купівлі-продажу від 30.08.2011р., посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_10, продавець ОСОБА_12 продала, а покупець - ОСОБА_4 прийняв у власність житловий будинок з господарськими будівлями , який розташований на земельній ділянці площею 0,21 га та знаходиться в с. Супрунівка, вул. Першотравнева, 27 Полтавського району Полтавської області за ціною 204 000,00 грн. з яких житловий будинок за 99 400грн., а земельна ділянка 104 600.00грн. (а.с.28-29).

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що спірний житловий будинок з господарськими будівлями є особистою приватною власністю ОСОБА_4, оскільки він придбаний за його власні кошти, які він отримав від продажу за ціною 271 003,80 грн. подарованої йому квартири АДРЕСА_1, а тому не є спільною власністю подружжя.

Як встановила колегія суддів, такий висновок місцевого суду є вірним, оскільки суд дійшов їх після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування фактичних обставин справи, прав та обов'язків сторін в даних правовідносинах, з правильним застосуванням норм матеріального права.

Предметом даного спору є поділ житлового будинку з господарськими будівлями, як об»єкта спільної сумісної власності подружжя, в натурі, з визначенням частки кожного з них в праві на майно рівними.

Позивач, як на підставу своїх вимог, посилається на заяву від 30.08.2011 р., подану нею до компетентних органів про те, що дає згоду чоловіку ОСОБА_4 на купівлю житлового будинку з господарськими спорудами за вищевказаною адресою та земельної ділянки, укладення і підписання ним відповідного договору купівлі-продажу з особою, за ціною та на умовах за його розсудом та йому відомих, підтверджує, що гроші, які витрачаються на придбання об»єкта нерухомості, є їх спільною сумісною власністю, придбана нерухомість також буде об»єктом права спільної сумсіно власності як така, що набувається ними за спільні кошти під час перебування у зареєстрованому шлюбі, договір укладається в інтересах сім»ї та на умовах, які вони попередньо обговорили і є вигідними для них, укладення даного договору відповідає їх спільному волевиявленню (а.с. 8).

Згідно п. 44, а не п. 43, на який посилається позивач та який передбачає згоду співвласників, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом МЮ України 03.03.2004 р. № 20/5, зареєстрованої в МЮ України 03.03.2004 р. за № 283/8882, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Договори щодо належного подружжю на праві спільної сумісної власності майна, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також правочини щодо іншого цінного майна можуть бути посвідчені нотаріусом за наявності письмової згоди другого з подружжя. Згода на укладення такого договору повинна бути посвідчена нотаріально. Про наявність згоди другого подружжя зазначається в тексті договору з посиланням на реєстровий номер, за яким ця згода посвідчена, та дату її посвідчення. Якщо у згоді на відчуження спільного майна вказано, кому персонально (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, найменування юридичної особи) він погоджується продати,

подарувати, заставити тощо спільно набуте майно, чи вказано ціну продажу, інші умови укладення договору, нотаріус при посвідченні такого договору зобов'язаний перевірити додержання умов, зазначених у такій згоді.

Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, місцевий суд у відповідності до вимог п.2 ч. 1 ст. 57 СК України обгрунтовано прийшов до висновку про те, що спірний житловий будинок з господарськими будівлями є особистою приватною власністю ОСОБА_4 як майно, набуте ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування, тому поділу не підлягає.

Як вбачається із матеріалів справи, подаровану квартиру відповідач продав 29.08.2011 р. за ціною 271 003,80 грн. і наступного дня 30.08.2011 р. придбав спірний житловий будинок та земельну ділянку за ціною 204 000,00 грн., що є нижчою від попередньої ціни.

Перед укладенням правочину нотаріус на виконання вимог п. 44 вказаної Інструкції відібрав згоду ОСОБА_2, як подружжя, на укладення цього договору.

Проте, колегія суддів, приходить до висновку, що дана згода з огляду на встановлені фактичні обставини справи не змінює статусу придбаного об»єкту нерухомості, визначеного законом як особиста приватна власність та не впливає на вирішення спору. Є вірним застосування місцевим судом до даних правовідносин, що склалися між сторонами, спеціальної норми права, а саме п.2 ч. 1 ст. 57 СК України, яка визначає право особистої приватної власності дружини та чоловіка. Крім цього, позивач, посилаючись на придбання спірного майна у шлюбі за спільні кошти, не надала доказів щодо наявність у сім»ї цих коштів у такому розмірі на час укладання договору купівлі-продажу та джерел їх походження.

Згідно п.п. 23,24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розврвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто.

У позовній заяві позивач посилається на проведення значного поліпшення стану житлового будинку у період шлюбу. Проте, згідно висновку № 112 судової будівельно-технічної експертизи від 04.11.2014 р. залишкова вартість будівель та споруд, які розташовані по АДРЕСА_2 складає 92 098 грн. що є значно нижчою від ціни, за якою вони придбані.

Доводи позивача про те, що при ухваленні судового рішення місцевий суд не дав правову оцінку її заяві від 30.08.2011 р., яка подана нею перед укладенням договору та є його невід»ємною частиною, не заслуговують на увагу, оскільки це спростовується матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 25 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

С у д д і: