Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/1592/15-ц

номер провадження 2-о/695/70/15

27 травня 2015 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Таратіна В.О.

при секретарі Курченко В.М.

з участю прокурора Іванова О.О.,

представника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Золотоноша цивільну справу окремого провадження за заявою Золотоніського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ

Золотоніський міжрайонний прокурор звернувся в суд з заявою в інтересах ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заява мотивована тим, що до Золотоніської міжрайонної прокуратури звернулася ОСОБА_2 з проханням вжити заходів представницького характеру в її інтересах.

Під час розгляду звернення проведено перевірку, за результатами якої встановлено, що ОСОБА_2 є інвалідом дитинства ІІ групи безстроково, що підтверджується витягом з акту огляду МСЕК від 18.09.2007 р. Годувальником ОСОБА_2 є її мати ОСОБА_3, яка має право на пенсію за віком на пільгових умовах, оскільки вона виховувала ОСОБА_2 яка є інваліда дитинства.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми (пункти «є» і «ж» статті 56). При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії.

Відповідно до п.п.5 п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про народження дитини, виховання її до шестирічного віку, про визнання дитини заявника інвалідом з дитинства або дитиною інвалідом.

Відповідно до листа-роз'яснення Пенсійного фонду від 18.01.2006 р. №237/02-01 питання про призначення пенсії відповідно до вищезазначеної юрми Закону розглядається лише тоді, коли надано висновок ЛКК про те, що захворювання, котре призвело до інвалідності дитини, мало місце до досягнення нею шестирічного віку.

Відповідно до листа головного лікаря Золотоніської ЦРЛ №522 від 27.03.2015 р. надати висновок про час настання інвалідності з дитинства закладом неможливо у зв'язку з тим, що ОСОБА_4 не надано медичних заключень, які вказують, що захворювання ОСОБА_2 мало місце до 6- річного віку.

Згідно з поясненнями ОСОБА_5 наданими прокурору, в складі комісії, яка відмовилася надати висновок щодо виникнення захворювання ОСОБА_2 до 6-річного віку, не було лікарів, які оглядали її доньку, коли вона в 1991 році отримала травму, а документація, зокрема медична картка, згоріли під час пожежі, яка була понад 20 років тому.

Таким чином встановлення факту інвалідності з дитинства, внаслідок захворювання у дитинстві у віці до 6 років, ОСОБА_2 необхідно для оформлення документів на отримання пенсії її матері ОСОБА_3, що має право на пенсію за віком на пільгових умовах. Але через відсутність висновку ЛКК, ОСОБА_3 позбавлена можливості оформити даний вид пенсії.

Оскільки чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту, що ОСОБА_2 отримала травму до 6-річного віку, яка в подальшому стала причиною інвалідності, за відсутності відповідних документів, згідно зі ст.256 ЦПК України має встановити суд у порядку встановлення юридичного факту.

Прокурор в судовому засіданні наполягав на задоволенні заяви.

Представник зацікавленої особи Управління пенсійного фонду України в Золотоніському районі Черкаської області не заперечувала проти задоволення заяви та погодилась з обставинами, викладеними в заяві.

Вислухавши думку учасників розгляду справи, та дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав:

Відповідно до ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав.

Частина 1 ст.256 ЦПК України містить перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, але вказаний перелік, з огляду на частину другої вказаної статті не є вичерпним.

Зокрема відповідно до ч.2 ст.256 УПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Факт отримання травми голови ОСОБА_2 підтверджується довідкою лікаря ОСОБА_6 від 06.04.1991, де встановлено діагноз - забита рана голови.

Відповідно до інформації Комунального закладу «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер» ОСОБА_2 оглядалася лікарями-психіатрами закладу 22.10.2004 р. та 17.07.2006 р., за результатами оглядів їй був поставлений діагноз: розумова відсталість з емоційно-вольовою неврівноваженістю та ендокринними порушеннями.

Крім того, ОСОБА_2 перебувала на «Д» обліку в Золотоніській ЦРЛ. Рішенням ЛКК від 14.05.2003 р. її звільнено від випускних екзаменів за 9 клас.

29.06.2005 р. ОСОБА_2 консультувалась у Республіканському психіатричному центрі м. Києві, де було підтверджено її психічне захворювання та надано медичний висновок: «органічне ураження головного мозку у зв'язку з черепно-мозковою травмою отриманою в 1991 році, рекомендовано відправити ОСОБА_2 на МСЕК для оформлення групи інвалідності з дитинства», оскільки клінічні прояви захворювання були встановлені в шкільному віці.

Будучи допитаною в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 пояснила, що в складі комісії, яка відмовилася надати висновок щодо виникнення захворювання ОСОБА_2 до 6-річного віку, не було лікарів, які оглядали її доньку, коли вона в 1991 році отримала травму голови, а медична документація згоріла під час пожежі, яка була понад 20 років тому.

Отже в судовому засіданні заявником доведено факт того, що ОСОБА_2 є інвалідом з дитинства до настання 18 років, в тому числі з часу до шестирічного віку.

Керуючись ст.ст. 212-215, 218, 256 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом з дитинства до настання 18 років, а саме з часу до 6 (шести)- річного віку.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя В. О. Таратін