Справа № 457/705/14 Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І.
Провадження № 22-ц/783/2572/15 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді - Ніткевича А.В.

суддів: Павлишина О.Ф., Савуляка Р.В.

секретаря Гацій І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Спільного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМ-ЕКО-Львів" в особі філії "КОМ-ЕКО-Борислав" на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 08 грудня 2014 року у справі за позовом Спільного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМ-ЕКО-Львів" в особі філії "КОМ-ЕКО-Борислав" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

встановила:

Позивач СП ТзОВ "КОМ-ЕКО-ЛЬВІВ" звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, просив стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги із збирання, вивезення та захоронення твердих побутових відходів за період з серпня 2010 року по лютий 2014 року в сумі 836,41 грн., індекс інфляції - 10,83 грн., 3 % річних - 41,12 грн.

Вимоги обґрунтовував тим, що 05.07.2010 року рішенням виконавчого комітету Трускавецької міської ради № 189 визначено "КОМ-ЕКО-БОРИСЛАВ" СП ТзОВ "КОМ-ЕКО-ЛЬВІВ" виконавцем послуг зі збирання та вивезення твердих побутових відходів у м. Трускавець. Відповідач отримує послуги з вивезення побутових відходів, які надає позивач, однак їх не оплачує, у зв'язку з чим у неї утворилась заборгованість. Просив позов задовольнити.

Оскаржуваним рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 08 грудня 2014 року у задоволенні позову Спільного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМ-ЕКО-Львів" в особі філії "КОМ-ЕКО-Борислав" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник позивача СП ТзОВ "КОМ-ЕКО-Львів" в особі філії "КОМ-ЕКО-Борислав", з оскаржуваним рішенням не погоджується, оскільки на його думку суд неправильно та неповно дослідив докази і обставини, що мають значення для справи, а також неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Вважає, що висновок суду про те, що відповідач у своїй життєдіяльності не створює тверді побутові відходи є необґрунтованим, оскільки ґрунтується на усних поясненнях відповідача, при цьому, суд порушив принцип змагальності, за яким кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається, як на підтвердження своїх вимог і заперечень.

Звертає увагу на те, що рішенням виконавчого комітету Трускавецької міської ради Львівської області від 18.10.2012 р № 258 затверджено норми надання послуг із вивезення побутових відходів, де зокрема і визначена норма утворення твердих побутових відходів однією особою в рік. Тому вважає, що кожна особа в своїй життєдіяльності накопичує (створює) тверді побутові відходи.

Також, покликається на те, що відповідач не довела, що послуги надаються невчасно чи не надаються взагалі, а не укладення договору у письмовій формі не звільняє відповідача від обов'язку оплачувати надані послуги, оскільки споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними.

Суд не взяв до уваги докази надання відповідачу послуг, а саме маршрут спецмашин позивача, в якому зазначено регулярність вивозу, а також подорожні листи.

Просить скасувати рішення Трускавецького міського суду від 08 грудня 2014 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Представник позивача та відповідач ОСОБА_2, будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчить телефонограма та повідомлення (а.с. 94, 99), в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з"явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Колегія суддів приходить переконання, що дане рішення суду не відповідає зазначеним вимогам закону.

Відмовляючи у задоволенні позову районний суд виходив з того, що представник позивача не довів факт надання відповідачеві послуг із збирання, вивезення та захоронення твердих побутових відходів. Розрахунок ціни позову щодо надання послуг з вивезення твердих побутових відходів не підтверджує факту надання послуг позивачем та отримання таких послуг відповідачем.

Враховуючи наявні в матеріалах справи та досліджені судом першої інстанції докази колегія суддів вважає, що висновки місцевого суду не відповідають вимогам закону.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого cамоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.

До комунальних послуг відносяться, зокрема, послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо) (п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

В свою чергу, поняття відходів, побутових відходів, твердих побутових відходів визначено у ст. 1 Закону України "Про відходи", зокрема: відходи - будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення; побутові відходи - відходи, що утворюються в процесі життя і діяльності людини в житлових та нежитлових будинках (тверді, великогабаритні, ремонтні, рідкі, крім відходів, пов'язаних з виробничою діяльністю підприємств) і не використовуються за місцем їх накопичення; тверді відходи - залишки речовини, матеріалів, предметів, виробів, товарів, продукції, що не можуть у подальшому використовуватися за призначенням.

Обов'язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства у сфері поводження з відходами визначено у ст. 15 Закону України "Про відходи".

Зокрема, громадяни України, іноземці та особи без громадянства зобов'язані: дотримуватися вимог цього закону та інших нормативно-правових актів у сфері поводження з відходами; вносити в установленому порядку плату за користування послугами з вивезення побутових відходів; виконувати інші обов'язки, передбачені законами, щодо запобігання забрудненню навколишнього природного середовища.

Відповідно до ст. 35-1 Закону України "Про відходи" власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів, земельних ділянок укладають договори з юридичною особою, яка визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання твердих побутових відходів.

Збирання та вивезення побутових відходів у межах певної території здійснюються юридичною особою, яка уповноважена на це органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах у порядку встановленому КМУ, спеціально обладнаним для цього транспортним засобом.

Рішенням виконавчого комітету Трускавецької міської ради Львівської області від 05 липня 2010 року № 189 виконавцем послуг з вивезення твердих побутових відходів у м.Трускавець визначено філію "КОМ-ЕКО-БОРИСЛАВ" СП ТзОВ "КОМ-ЕКО-ЛЬВІВ".

Зобов'язано філію "КОМ-ЕКО-БОРИСЛАВ" СП ТзОВ "КОМ-ЕКО-ЛЬВІВ" укласти договори з КП "Наше місто", населенням, підприємствами, установами організаціями про надання послуг зі збирання та вивезення твердих побутових відходів відповідно до чинного законодавства (а.с. 12).

Відповідно до Постанови КМУ від 10 грудня 2008 року №1070 "Про затвердження Правил надання послуг з вивезення побутових відходів" обсяг надання послуг розраховується на підставі норм, затверджених органом місцевого самоврядування (п. 6).

Норми надання послуг визначаються на підставі правил, встановлених центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства (п.7).

Відповідно до Правил визначення норм надання послуг з вивезення побутових відходів, затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 30 липня 2010 року №259, норма - це кількісний показник споживання послуг з вивезення побутових відходів, які утворюються на одну розрахункову одиницю (одного мешканця для житлової забудови, одне місце в готелі, гуртожитку та ін., один квадратний метр торгівельної та складської площі, вокзалів, автостоянок, пляжів та ін.; одне відвідування для поліклінік тощо) за одиницю часу.

Рішенням виконавчого комітету Трускавецької міської ради Львівської області від 07 липня 2011 року № 183 "Про погодження тарифів на послуги із збирання, вивезення та захоронення твердих побутових відходів" погоджено для філії "КОМ-ЕКО-Борислав" СП ТзОВ "КОМ-ЕКО-Львів" тарифи на послуги із збирання, вивезення та захоронення твердих побутових відходів (а.с. 13-16).

В свою чергу, норми надання послуг із вивезення побутових відходів затверджені рішенням виконавчого комітету Трускавецької міської ради Львівської області від 18 жовтня 2012 року № 258 "Про затвердження норм надання послуг із вивезення побутових відходів" (а.с. 17-20).

Із зведеної інформації та Розрахунку ціни позову встановлено, що позивач почав нараховувати відповідачу ОСОБА_2 заборгованість з серпня 2010 року, і станом на 11.03.2014 року загальний розмір заборгованості становить 836,41 грн. (а.с. 21-29).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, серед іншого, вказав на недоведення позивачем ТзОВ "КОМ-ЕКО-Львів" факту надання відповідачу ОСОБА_2 послуг зі збирання та вивезення твердих побутових відходів.

Разом з тим, установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов'язання, ЦК України покладає на неї обов'язок довести відсутність своєї вини. Особа звільняється від відповідальності лише в тому разі, коли доведе відсутність своєї вини в порушенні зобов'язання.

Аналогічна правова позиція є в постанові Верховного Суду України № 6-6 цс 13 від 27 березня 2013 року, де зокрема вказано, що згідно зі ст.614 ЦК України особа звільняється від відповідальності за невиконання зобов'язання лише в тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні такого зобов'язання.

Однак, сама відповідач, заперечуючи позовні вимоги стверджувала, що харчові відходи вона компостує на території своєї дачі для добрив, разом з цим, належних доказів цього суду не надала.

Крім цього, твердження останньої про те, що внаслідок своєї життєдіяльності вона не утворює твердих побутових відходів, є безпідставними та не заслуговують на увагу.

Таким чином, відповідач не довела відсутність її вини у порушенні зобов'язання перед СП ТзОВ "КОМ-ЕКО-ЛЬВІВ" в особі філії "КОМ-ЕКО-БОРИСЛАВ", що потягнуло виникнення заборгованості за надання послуг із збирання, вивезення та захоронення твердих побутових відходів.

В свою чергу, представник позивача надав суду першої інстанції інформацію про встановлення в АДРЕСА_1 поряд із будинками НОМЕР_1 та НОМЕР_2, а також на перехресті АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 контейнерів для побутових відходів, які знаходяться неподалік від місця проживання відповідачки ОСОБА_2

Крім цього, на підтвердження надання відповідачу послуг, суду надано графік вивезення твердих побутових відходів з м. Трускавець, який погоджено начальником УЖКГіБ Трускавецької міської ради, а також маршрут спецмашин позивача, в якому зазначено регулярність вивозу та подорожні листи.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про безпідставність стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги не ґрунтуються на законі та наявних у матеріалах справи доказах.

Відтак, колегія суддів приходить висновку, що позивач, як виконавець послуг, забезпечив надання споживачу послуги з вивезення твердих побутових відходів, остання їх споживала, від отримання не відмовилась, тобто між сторонами встановлені фактичні договірні відносини на тих умовах, за яких надається ця послуга, і відповідно, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за цю послугу є обґрунтована і підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість відповідача ОСОБА_2 нарахована за період з серпня 2010 року по березень 2014 року.

Згідно із ст. 256 ЦПК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦПК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

З позовом СП ТзОВ "КОМ-ЕКО-ЛЬВІВ" звернулося до суду в травні 2014 року.

При цьому, в березні 2014 року позивач звертався в суд із заявою про видачу судового наказу, при цьому ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Таким чином, строк позовної давності був перерваний у березні 2014 року, коли позивач звернувся в суд із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості.

Разом з тим, відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки рішення по суті спору ухвалюється судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності й обґрунтованості рішення суду (стаття 303 ЦПК України), тому заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Колегією суддів встановлено, що під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач не зверталася із заявою про застосування наслідків спливу строку позовної давності, відтак, підстави для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 01.08.2010 року по 01.03.2011 року відсутні.

В свою чергу, з огляду на юридичну природу правовідносин по наданню комунальних послуг як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Передбачена п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону від 24 червня 2004 р. № 1875-IV "Про житлово-комунальні послуги" норма щодо відповідальності боржника у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування наслідків ч. 2 ст. 625 ЦК (постанови Верховного Суду України від 20 червня 2012 р. у справі № 6-68цс12, від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13).

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону № 1875-IV укладення договору на надання житлово-комунальних послуг визначено як обов'язок, а не право сторін, а тому відсутність договірних правовідносин між сторонами не є підставою для відмови у стягненні з відповідача коштів за надані житлово-комунальні послуги.

Таким чином, за відсутності договірних відносин, але за існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК. Ця позиція підтверджується практикою Верховного Суду України (постанова Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13).

Таким чином, підлягає до задоволення і вимога позивача про стягнення з відповідача 10 грн. 83 коп. інфляційних втрат та 41,12 грн. 3% річних.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга СП ТзОВ "КОМ-ЕКО-ЛЬВІВ" підлягає до задоволення, рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 08 грудня 2014 року необхідно скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Спільного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМ-ЕКО-Львів" в особі філії "КОМ-ЕКО-Борислав" - задовольнити.

Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 08 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовну заяву Спільного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМ-ЕКО-Львів" в особі філії "КОМ-ЕКО-Борислав" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Спільного підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю "КОМ-ЕКО-ЛЬВІВ" в особі філії "КОМ-ЕКО-БОРИСЛАВ" заборгованість за надання послуг із збирання, вивезення та захоронення твердих побутових відходів в сумі 836 грн.. 41 коп., 10 грн. 83 коп. інфляційних втрат, 41 грн. 12. коп. 3% річних, загалом 888 (вісімсот вісімдесят вісім) грн. 36 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Спільного підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю "КОМ-ЕКО-ЛЬВІВ" в особі філії "КОМ-ЕКО-БОРИСЛАВ" 243 грн. 60 коп. сплаченого судового збору за подання позовної заяви та 121 грн. 80 коп. за подання апеляційної скарги.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: О.Ф. Павлишин

Р.В. Савуляк