Справа № 541/2846/13-ц
Номер провадження 2/541/1/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29 січня 2015 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Городівського О.А.

при секретарі - Ніколаєнко М.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про визнання самочинним будівництвом добудови та надбудови проведеної відповідачкою, знесення самовільного будівництва та зобов'язання відповідачки здійснити усунення пошкоджень шляхом проведення капітального ремонту житлових приміщень, в яких проживає позивачка.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору :

Виконавчий комітет Миргородської міської ради Полтавської області

та Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Полтавській області,

в с т а н о в и в:

25 вересня 2013 року до Миргородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 звернулась ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка являється інвалідом 2 групи.

У позовні заяві позивачка вказала, що у її власності перебуває 2/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1, який побудований 1917 року. Співвласником будинку також являється ОСОБА_2 відповідачка по справі. Будинок поділений на три квартири. Позивачка користується квартирою № 2, а відповідачка квартирою № 3, яка становить 19/50 частини будинку.

В квітні 2013 року ОСОБА_2 здійснила самовільну, господарським способом добудову та надбудову до частини будинку якою користується. Будівництво, здійснене відповідачкою, негативно вплинуло на міцність та безпечність будинку в цілому та призвело до пошкодження житлових приміщень, в яких проживає позивачка.

На підставі положень ст. 367 та ст. 391 ЦК України позивачка просить суд постановити рішення, яким визнати будівництво проведене ОСОБА_2 самовільним; зобов'язати відповідачку усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження її житлом шляхом знесення самочинного будівництва, а також просила суд зобов'язати ОСОБА_2 відшкодувати їй заподіяну шкоду відповідно ст. 1192 ЦК України шляхом відновлення пошкоджень у квартирі № 2, в якій проживає позивачка.

18 квітня 2014 року позивачка подала уточнену позовну заяву, в якій виклала останню позовну вимогу в новій редакції: «Зобов'язати відповідачку відновити пошкодження у квартирі № 2 будинку АДРЕСА_1, для чого на протязі двох місяців після вступу рішення в законну силу, розробити проект реконструкції (капітального ремонту) квартири № 2 житлового будинку АДРЕСА_1. В основу проекту покласти висновок судово-будівельно-технічної експертизи № 1236 від 28.02.2014 року. До переліку ремонтних робіт обов'язково включити : роботи по підсиленню фундаменту; роботи по укріпленню зовнішніх стін будинку; ремонт підлоги і перекриттів; інші ремонтні роботи.» Також в уточненій позовні заяві позивачка виклала прохання стягнути на її користь 10000 грн. моральної шкоди заподіяної їй в наслідок порушення її прав та пошкодження нерухомого майна.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі. Позивачка пояснила суду, що з 2005 року проживає в квартирі № 2 будинку АДРЕСА_1. Житлові приміщення, в яких вона проживає, перебували в належному стані та не мали пошкоджень.

Після придбання ОСОБА_2 сусідньої квартири № 3, в момент коли позивачка перебувала на лікуванні, відповідачка розпочала будівельні роботи по добудові та надбудові житлових приміщень до своєї квартири. Дозволу на проведення добудови відповідачка не отримувала ні в неї, як співвласниці будинку, ні у владних органах.

Під час проведення будівельних робіт та після них житлові приміщення, в яких проживає позивачка, почали руйнуватись: на стінах та стелі появились тріщини, в період опадів мокріють стіни та інше. Позивачка вказує, що ОСОБА_2 як співвласниця частини будинку не отримувала дозволу в неї на проведення добудови та надбудови до будинку, чим порушила її права. Також протиправні дії відповідачки заподіяли їй моральну шкоду. Пошкодження її житла заподіяло та заподіює їй значні емоційні навантаження, так як вона не планувала проводити ремонтні роботи, враховуючи похилий вік та стан здоров'я, проведення та організація ремонтних робіт для позивачки являється складним процесом.

Відповідачка, ОСОБА_2, та її представник заперечили позовні вимоги ОСОБА_1. Суду відповідачка пояснила, що придбала 19/50 частини будинку АДРЕСА_1. На момент придбання даного житлового приміщення воно перебувало в непридатному для проживання стані. Вона разом з чоловіком прийняли рішення провести капітальний ремонт та враховуючи кількісний склад сімї провести добудову та надбудову до належних їй житлових приміщень. Відповідача погоджується з тим, що будівельні роботи провела без дозволу співвласників будинку та без проекту та дозволу владних структур. Однак заперечує факт нанесення шкоди житловим приміщенням позивачки в зв'язку з проведення нею будівельних робіт. ОСОБА_2 вважає, що виявлені пошкодження виникли в наслідок тривалого строку експлуатації будинку, який побудований в 1917 році та в наслідок неналежного за ним догляду зі сторони позивачки.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області, в судовому засіданні підтвердила, що будівельні роботи проведені відповідачкою в будинку АДРЕСА_1 проведені без відповідного проекту та дозволу. При вирішенні позовної заяви ОСОБА_1 представник покладався на розсуд суду по застосуванні чинного законодавства України.

Представник Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Полтавській області до суду надав клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі.

Суд заслухавши пояснення учасників судового розгляду, свідчення свідків та дослідивши матеріали справи встановив наступне.

Співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 (1917 року побудови) є ОСОБА_2 із часткою 9/50, ОСОБА_1 із часткою 2/5 , та ОСОБА_3 - 11/50.

Частиною 1 статті 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх спільною згодою.

Відповідно до ч. 4 ст. 357 ЦК співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Судом встановлено, що у 2012 році ОСОБА_2 в частині житлових приміщень спірного будинку самочинно, без складання проектної документації та без дозволу на виконання будівельних робіт, проведені будівельні роботи по зведенню житлової добудови літ. «А-ІІ11» і другого поверху над приміщеннями 3-2 і 3-3 основної частини житлового будинку літ. «А-ІІ». Дана обставина підтверджується висновком № 1236 судової будівельно-технічної експертизи та не заперечується відповідачкою.

Поняття самочинного будівництва зазначене в частині 1 ст. 376 ЦК України. Враховуючи, що будівельні роботи по зведенню житлової добудови літ. «А-ІІ11» і другого поверху над приміщеннями 3-2 і 3-3 основної частини житлового будинку літ. «А-ІІ» містять ознаки самочинного будівництва, в частині проведення його без належного дозволу та належно затвердженого проекту, суд задовольняє позовну вимого ОСОБА_1 щодо визнання даного будівництва самочинним.

Самочинно збудований об'єкт нерухомості може бути знесений особою, яка здійснила самочинне будівництво або за її рахунок лише на підставі судового рішення у випадках і в порядку, передбачених частинами 4 та 7 статті 376 ЦК України.

Частина 4 статті 376 ЦК України передбачає право власника земельної ділянки ініціювати питання про знесення самочинного будівництва, а частина 7 статті 376 ЦК України визначає, що суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення про знесення самочинного будівництва.

Враховуючи вищевикладене суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання відповідачки по знесенню самочинного будівництва, так як суду не надано доказів, що самочинне будівництво здійснене на земельній ділянці, яка належить позивачці. Навпаки в матеріалах справи на ст. 69 Том № 1 наявний Державний акт на право власності на земельну ділянку серії № 836958, який підтверджує, що власником земельною ділянки під самовільним будівництвом являється саме забудовник, ОСОБА_2

Також суду не надано доказів, які б вказували на те, що самовільне будівництво, яке здійснила відповідачка перешкоджає у здійснені права користування та розпорядження частиною житлового будинку, який належить позиваці ОСОБА_1, що відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, могло слугувати підставою для зобов'язання відповідачки усунути перешкоди шляхом знесення самовільного будівництва.

У висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1236 від 28.02.2014 року (а.с. 161 Том № 1 ) та висновком додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 108 описані пошкодження конструктивних елементів, опорядження в житлових приміщеннях якими користується ОСОБА_1 та ушкодження конструктивних елементів фасадної частини даних приміщень.

Первинна експертиза вказує на комплекс причин пошкоджень та руйнувань, серед яких: наявність просідаючих ґрунтів в основі фундаментів; геологічний склад ґрунтів; аварійний та незадовільний технічний стан конструктивних елементів та понаднормові та невраховані навантаження на існуючі конструктивні елементи при здійсненні самовільного будівництва. Однак однією із основних і наявних причин пошкоджень і руйнувань в конструкціях стін, підлоги, перекриття, оздоблення квартири № 2 являються понаднормові та невраховані навантаження на існуючі конструктивні елементи, які виникли в результаті проведення будівельних робіт відповідачкою в 2012 році. Даний висновок експертизи також підтверджується свідченнями свідків, які будучи допитані в ході судового розгляду повідомляли, що тріщини на стінах та стелі та інші пошкодження в житлових приміщеннях ОСОБА_1 виникли в ході проведення будівельних робіт сусідньої квартири та після їх закінчення.

Суд не приймає до уваги як належний доказ категоричний висновок додаткової експертизи, що надбудова та добудова до квартири № 3 ніякого впливу на квартиру № 2 не здійснила, так як даний висновок ґрунтується не на науковому обґрунтуванні, а на припущенні зробленим експертом, який вказує, що в самій квартирі № 3 та суміжній квартирі № 1 не виявлено аналогічних пошкоджень та руйнувань, які наявні в квартирі № 2. Однак експертом не враховано, що в квартирах № 1 та № 3 проведені капітальні ремонти з сучасних матеріалів та підсилення фундаментів, що не було зроблено в квартирі позивачки та не враховувалось при плануванні та здійсненні самовільного будівництва ОСОБА_2

Незважаючи на те, що судом встановлено наявність майнової шкоди заподіяної позивачці в наслідок неправомірних дій відповідачки, при проведенні самовільних будівельних робіт, суд відмовляє у задоволенні позовної вимог ОСОБА_1 про зобов'язання ОСОБА_2 відновити пошкодження у квартирі № 2 будинку АДРЕСА_1, шляхом проведення реконструкції та капітального ремонту квартир.

Відповідно до принципу диспозитивності розгляду цивільної справи, суд має вирішувати справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Капітальний ремонт - комплекс ремонтно-будівельних робіт, пов'язаних з відновленням або поліпшенням експлуатаційних показників будинку, із зміною або відновленням несучих та огороджувальних конструкцій, інженерного обладнання та обладнання протипожежного захисту без зміни будівельних габаритів об'єкта та його техніко -економічних показників.

Реконструкція житлового приміщення - перебудова житлового приміщення з метою поліпшення умов проживання або поліпшення, експлуатації, зміни кількості житлових квартир (приміщень), загальної і житлової площі тощо у зв'язку зі зміною геометричних розмірів, функціонального призначення, зміною окремих конструкцій, їх елементів, основних техніко-економічних показників.

Позовна вимога викладена в об'ємі проведення саме реконструкції (капітального ремонту), що виходить за межі обсягу заподіяної шкоди та суперечить встановленим обставинам справи, так як спірний будинок в тому числі квартира позивачки, ще до самовільного будівництва відповідачкою потребувала капітального ремонту враховуючи час побудови будинку (1917 рік ) та фізичний знос конструктивних елементів.

Значний фізичний знос конструктивних елементів житлових приміщень позивачки до проведення самовільного будівництва підтверджується як обома висновками експертизи так і матеріалами інвентарної справи, тому відсутні об'єктивні та законні підстави для покладення на відповідачку обов'язку відшкодовувати шкоду в більшому обсязі ніж вона була заподіяна.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 22 та ч. 1 ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка заподіяла шкоди майну відшкодувати її в натурі ( в тому числі полагодити пошкоджену річ). Спосіб відшкодування шкоди в натурі може бути застосований, якщо даний спосіб відшкодування шкоди є можливим.

Враховуючи надскладну конструкцію позовної вимоги про відшкодування шкоди в натурі суд вважає, що даний спосіб відшкодування шкоди є неможливим та може сприяти виникненню інших спорів між сторонами з приводу часу та якості проведених ремонтних робіт.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Враховуючи встановлені обставини суд вбачає наявність заподіяння моральної шкоди ОСОБА_1 у зв'язку з пошкодженням її житлових приміщень та підстав для її відшкодування за рахунок відповідачки. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди позивачці враховується розмір та суть заподіяної матеріальної шкоди, яка призвела до моральних страждань власниці пошкодженого житла. Характер її моральних страждань з приводу пошкодження її єдиного житла та постійних переживань з приводу його можливого руйнування, тривалість порушення права позивачки та сукупність її переживань в необхідності організації ремонтних робіт, що в її віці та наявності 2 групи інвалідності, є надскладним. Одночасно з цим при вирішенні цієї частини заявлених позовних вимог, суд виходить також із засад розумності, виваженості та справедливості, а тому вважає, що розмір такого відшкодування має становити 8000 гривень.

Відповідно до ст.ст. 81, 88 ЦПК України судові витрати, які понесла позивача підлягають стягненню з відповідачів на її користь пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та з урахування заявлених, задоволених та відмовлених позовних вимог.

При визначенні розміру судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача суд враховує, що позивачкою заявлено чотири позовні вимоги немайнового характеру, дві з яких задоволені, тому стягненню підлягає 50 % судових витрат понесених позивачкою, що становить 8888 х 50 % = 4444 грн.

З відповідачки на користь держави також підлягає стягненню судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп., так позивачка була звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 11, 88,130, 174, 213-215, 294, главою 8 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 частково.

Визнати самочинним будівництвом по зведенню добудови літ «А-ІІ11» і другого поверху над приміщенням 3-2 та 3-3 основної частини житлового будинку літ. «А-ІІ» за адресою: АДРЕСА_1. (квартира № 3).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 8000 ( вісім тисяч ) гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 4444 (чотири тисячі чотириста сорок чотири) гривні, пропорційно до задоволених позовних вимого.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення через Миргородський міськрайонний суд до Апеляційного суду Полтавської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: О.А. Городівський