Справа № 562/2757/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"19" червня 2015 р. Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі головуючого судді Мички І.М.

при секретарі Прадош О. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Здолбунові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, вказуючи, що 16 вересня 2000 року між ним та відповідачкою зареєстровано шлюб в Уїздецькій сільській раді Здолбунівського району Рівненської області. 10 вересня 2014 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу в них народилося двоє синів, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зазначає, що 10 грудня 2011 року у відповідачки народилася дочка ОСОБА_5, в актовому записі про народження якої він записаний батьком. Однак, оспорює своє батьківство відносно ОСОБА_5. Вказує, що на момент реєстрації не знав, що не є батьком ОСОБА_5, про це дізнався лише в вересні 2014 року, зі слів самої відповідачки.

Просить суд його вимоги задовольнити, виключити запис про його батьківство в актовому записі про народження № 49 від 16 грудня 2011 року ОСОБА_5, вчиненому Мізоцькою селищною радою Здолбунівського району Рівненської області та звільнити його від сплати аліментів в користь ОСОБА_2 на її неповнолітню дочку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, які стягнуті з нього на підставі рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 27 березня 2014 року.

У поданій до суду заяві позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував щодо заочногорозгляду справи.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася без поважних причин, хоча про дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомляла.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Дослідивши зібрані по справі докази, суд важає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 вересня 2000 року між сторонами зареєстровано шлюб в Уїздецькій сільській раді Здолбунівського району Рівненської області. Від шлюбу в них народилося двоє синів, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно яких позивач свого батьківства не заперечує.

10 грудня 2011 року народилася ОСОБА_5, у свідоцтві про народження якої батьком записаний позивач ОСОБА_1.

10 вересня 2014 року Здолбунівським районним судом Рівненської області ухвалено рішення, яким шлюб між сторонами по справі розірвано.

Відповідно до ст.136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього, як батька, з актового запису про народження дитини.

Згідно п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», судам слід ураховувати, що відповідно до ст.136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст.136 СК ), - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

З метою встановлення відсутності кровного споріднення між позивачем та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, в справі, за клопотанням позивача, призначалася судово-генетична експертиза, проведення котрої доручалося Київському міському бюро судово-медичної експертизи. На вирішення експертизи судом були поставлені запитання: «Чи є ОСОБА_1 батьком малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4?».

Згідно повідомлень, які містяться в матеріалах справи вбачається, що Київське міське клінічне бюро судово-медичної експертизи неодноразово повідомляло сторін про день та час відібрання у сторін зрізків крові з метою надання висновку експерта .

Із долучених позивачем до матеріалів справи письмових документів вбачається, що позивач 20.02.2015 року, 10.04.2015 року забезпечував наявність транспортних засобів з метою його, відповідачки та малолітньої ОСОБА_5 поїздки до експертної установи для одночасного відібрання зрізків крові.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 пропозиції позивача щодо одночасної їхньої поїздки до експертної установи ігнорувала, для відібрання зразків крові жодного разу не з'явилася.

Згідно повідомлення №11/736 від 15 квітня 2015 р. Київського міському бюро судово-медичної експертизи провести експертизу виявилося неможливим, у зв'язку із неявкою відповідачки та малолітньої ОСОБА_5 до експертної установи для відібрання зрізків крові. У зв'язку з тим, що термін проведення експертизи регламентується інструкцією проведення судово-медичної експертизи (Наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995 року) ухвала Здолбунівського районного суду від 14 листопада 2014 року - повернута без виконання.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст.146 ЦПК може визнати факт, для з'ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза).

Відповідачка, всупереч вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України не довела, що позивач є батько ОСОБА_5. А наведені вище обставини свідчать про ухилення відповідачки від участі в судово-генетичній експертизі. Неявка ОСОБА_2 та малолітньої ОСОБА_5 до Київського міського бюро судово-медичної експертизи для відібрання зразків крові унеможливлює проведення в справі експертизи. А тому, суд, відповідно до ст.146 ЦПК України, визнає факт, що ОСОБА_1 не є біологічним батьком малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача про оспорювання батьківства підлягають задоволенню.

Одночасно із вимогою про виключення запису про батьківство ОСОБА_1 в актовому записі про народження № 49 від 16 грудня 2011 року ОСОБА_5, вчиненому Мізоцькою селищною радою Здолбунівського району Рівненської області позивачем заявлено вимогу про звільнення його від сплати аліментів на ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, так як не є батьком останньої.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина 3 ст.181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 27 березня 2014 року з позивача стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі ? частини заробітку позивача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 лютого 2014 року і до досягнення дітьми повноліття.

Враховуючи, що підстави для стягнення з позивача аліментів на утримання ОСОБА_5, передбачені нормами Сімейного законодавства, відсутні, позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК Українистороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, суд стягує з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

На підставі ст.ст. 122, 136, 180, 181 СК України, п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 146, 169, 213 - 215, 224-226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства задовольнити.

Виключити з актового запису № 49 від 16 грудня 2011 року про народження ОСОБА_5, складеного Мізоцькою селищною радою Здолбунівського району Рівненської області запис про ОСОБА_1, як батька дитини.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на її неповнолітню дочку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, стягнутих з ОСОБА_1 на підставі рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 27 березня 2014 року в частці, що припадає на одну дитину 1/6 частини від заробітку позивача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три)грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області шляхом подачі через Здолбунівський районний суд апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні під час проголошення судового рішення у той же строк із дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: