АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/30/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Піхур О.В.
Доповідач Кравець В.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючої - Кравець В.А.,

Суддів - Семенюк Т.А., Шиманського В.Й.

при секретарі - Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 березня 2011 року у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2010 року представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість в сумі - 77,417 доларів США 04 центів, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ становить 617 478,31 грн. та судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що відповідачами порушено умови договорів кредиту та поруки в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 березня 2011 року - позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість по кредиту в розмірі 77 417,04 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 617 478,31 грн., судовий збір в розмірі 1700,00 грн. та 120 грн. ІТЗ розгляду справи.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його в частині стягнення з нього на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованості по кредиту та ухвалити нове рішення в цій частині про відмову в задоволенні позову, посилаючись на те, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки не відповідають обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам.

Вказує на те, що договір поруки він не укладав з банком і не підписував, про його існування йому стало відомо тільки із заяви банку про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документу для виконання у квітні 2014р.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Задовольняючи позов, суд виходив з невиконання відповідачами умов договору кредиту та поруки.

Проте, в повній мірі з таким висновком суду погодитись неможливо, оскільки такого висновку суд дійшов, не з'ясувавши дійсні обставини спору, не перевіривши доводи і заперечення сторін та без належної оцінки доказів.

Відповідно до ст.ст.213,214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Порушення відповідних норм матеріального та процесуального права є підставою за умовами ст. 309 ЦПК України до скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті заявлених позовних вимог.

Судом встановлено, що 30.01.2008 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 756845/ФЛ, згідно якого банк надав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення строковості та платності грошові кошти у сумі 60367,40 доларів США зі сплатою відсотків в розмірі 12,49% строком до 12.11.2028 року.

Позивач виконав свої зобов'язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі.

Натомість, ОСОБА_2 свої зобов'язання за договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 18.03.2010 року становила 77417,04 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 617478,31 грн., з яких: по кредиту 59597,27 долари США, по сплаті відсотків 15279,02 доларів США, пені 2540,75 долари США.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Згідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частина 1 ст.1050 ЦК України передбачає , якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

Таким чином, колегія суддів погоджується з аргументованим висновком суду першої інстанції про те, що умови договору не виконуються належним чином, а тому заборгованість має бути стягнута з боржника ОСОБА_2

Разом з тим, колегія суддів не знаходить підстав для стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_1 з огляду на таке.

Статтями 553 та 554 ЦК України передбачено, що поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

З матеріалів справи убачається, що в якості додаткового забезпечення виконання кредитних зобов'язань 30.01.2008 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір поруки, згідно якого останній відповідає перед кредитором на тих же умовах, як і боржник.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1, заперечуючи проти укладення та підпису ним договору поруки, заявив клопотання про призначення в справі судово-почеркознавчої експертизи, вказуючи, що у суді першої інстанції рішення ухвалено за його відсутності, у зв'язку з чим, він був позбавлений надати заперечення щодо позову та заявити відповідне клопотання.

Відповідно до ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Так, ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 08.10.2014 року у справі було призначено судово-почеркознавчу експертизу, на вирішення якої було поставлено питання: чи виконаний підпис в договорі поруки №756845/ФЛ-П від 30.01.2008 року, укладеному між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1, особисто ОСОБА_1?

Згідно Висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 17.04.2015 року №14371/14372/14-32 підписи від імені ОСОБА_1 у графах «Поручитель» в договорі поруки №756845/ФЛ-П від 30.01.2008, що укладений від імені ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1, виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та технічних засобів. Підписи від імені ОСОБА_1 у графах «Поручитель» в договорі поруки №756845/ФЛ-П від 30.01.2008, що укладений від імені ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1, виконав не ОСОБА_1, а інша особа з наслідуванням підпису ОСОБА_1

Отже, з урахуванням викладеного, апеляційна інстанція приходить до висновку про скасування рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, оскільки договір поруки він не підписував.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ч.5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно копії квитанції від 10.03.2015 року (а.с.214), ОСОБА_1 здійснив оплату експертизи у сумі 2 685,31 грн., які підлягають стягненню з ВАТ КБ «Надра».

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором та ухвалення в цій частині нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 218,303,304,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 березня 2011 року в частинні стягнення з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованості по кредиту в розмірі 77 417,04 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 617 478,31 грн., судового збору в розмірі 1700,00 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині про відмову у задоволенні позову.

В іншій частині рішення суду залишити без зміни.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» на користь ОСОБА_1 витрати, понесені за проведення почеркознавчої експертизи у розмірі 2 685,31 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді: