АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/773/15 Доповідач - Кузьма Р.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Кузьми Р.М.

суддів - Сташків Б. І., Жолудько Л. Д.,

при секретарі - Баляс Т.І.

з участю апелянта ОСОБА_1, представників ТзОВ Кредитні ініціативи та ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 28 квітня 2015 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та зустрічними позовами ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи, публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк про визнання недійсним договору іпотеки від 13.12.2007 року та зустрічним позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи, публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк про визнання недійсними договорів кредиту № 03-2/885 від 10.12.2007 року та іпотеки від 13.12.2007 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2012 року публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - нежитлове приміщення у будинку по вул. Руська, 21 в м. Тернополі, площею 35,8 кв.м, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» з укладенням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

В обґрунтування вимог позивач вказав, що 10 грудня 2007 року між закритим акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», правонаступником якого є ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 03-2/855, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти у сумі 35 тис. євро, строком до 9 грудня 2027 року зі сплатою процентної ставки у розмірі 10,5 % річних.

У забезпечення виконання зобов'язань 13 грудня 2007 року між закритим акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір, предметом якого є нежиле приміщення у будинку по вул. Руська, 21 в м. Тернополі площею 35,8 кв.м.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконала взятих на себе зобов'язань по сплаті відсотків та щомісячних платежів за кредитом, тому позивач на підставі вимог ст.ст. 526, 611 ЦК України, ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» просив суд його позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 25 червня 2013 року здійснено заміну позивача з ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи»), у зв'язку з укладанням між банком та ТОВ «Кредитні ініціативи» договору від 17 грудня 2012 року про відступлення прав вимоги, в тому числі й за договором іпотеки із ОСОБА_2

До початку судового розгляду справи по суті в суді першої інстанції ОСОБА_2 подала до суду зустрічний позов до банку та ТОВ «Кредитні ініціативи» про визнання недійсним договору іпотеки від 13.12.2007 року.

В обґрунтування вимог ОСОБА_2 вказала, що договір кредиту є недійсним, оскільки кошти у розмірі 35 000 євро позичальником насправді одержані не були. Крім того, факт недійсності зобов'язання також підтверджується висновком судової-економічної експертизи за № 08, яким встановлено, що заява ОСОБА_1 на видачу готівки від 13.12.2007 року за формою та змістом не відповідає діючому законодавству. Отже, договір кредиту в силу вимог ч. 1 ст. 1051 ЦК є недійним, а відтак недійним є договір іпотеки, який забезпечує лише дійсне зобов'язання.

ОСОБА_1 також пред'явила зустрічний позов до банку та ТОВ «Кредитні ініціативи» про визнання недійсним кредитного договору від 10.12.2007 року та договору іпотеки від 13.12.2007 року.

В обґрунтування вимог ОСОБА_1 вказала, що грошові кошти у розмірі 35 000 євро згідно оспорюваного договору кредиту нею не отримані. Так, видача готівки іноземної валюти проводиться банком за заявою на видачу готівки юридичним особам або фізичним особам з їх поточних або депозитних (вкладних) рахунків. По даний час поточний рахунок ОСОБА_1 не відкритий, що суперечить умовам п. 3.9 та 5.2.4 кредитного договору. Згідно умов кредитного договору ОСОБА_1 отримала кошти у розмірі 259 380,63 грн., що еквівалентно 35000 євро. Вказаний факт також підтверджується ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 03.10.2013 року та заявою ОСОБА_1 на видачу готівки № 1 від 13.12.2007 року та погашення нею позики валютою, якою видано кредит.

Посилаючись на те, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено факту передачі ОСОБА_1 35 тис. євро, тобто надання кредиту згідно з умовами п. 2.1 кредитного договору, вважає, що договір кредитну є недійсним в силу вимог ч. 1 ст. 1051 ЦК.

Крім того, факт недійсності зобов'язання також підтверджується висновком судової-економічної експертизи за № 08, яким встановлено, що заява ОСОБА_1 на видачу готівки від 13.12.2007 року за формою та змістом не відповідає діючому законодавству.

З огляду на те, що кредитний договір (основне зобов'язання) не породив жодних юридичних наслідків (не відбувся), то договір щодо забезпечення такого неіснуючого зобов'язання також не породжує жодних прав і обов'язків, тому ОСОБА_1 просила суд зустрічні позови задовольнити, а у задоволенні первісного позову відмовити.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 03 лютого 2015 року позов товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №03-2/855 від 10.12.2007 року у розмірі 395 360, 55 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки - нежитлове приміщення пл. 35,8 кв.м., по вул. Руська, 21 в м. Тернополі, шляхом продажу предмету іпотеки ТОВ «Кредитні ініціативи» ( код 35326253) з укладенням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру прав власності, а також надання ТОВ «Кредитні ініціативи» всіх повноважень, необхідних для продажу.

Установлено початкову ціну предмета іпотеки для подальшої його реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час виконавчих дій.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» судовий збір у сумі 3219,00 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово -інвестиційний банк» про визнання недійсним договору іпотеки від 13.12.2007 року та зустрічного позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово -інвестиційний банк» про визнання недійсними договорів кредиту № 03-2/885 від 10.12.2007 року та іпотеки від 13.12.2007 року відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що суд безпідставно відхилив висновки судового експерта, хоча розглядався її позов про недійсність кредитного договору, а саме відповідність його чинному законодавству станом на дату підписання.

Крім того, в порушення вказаних вимог закону суд першої інстанції не перевірив наявність у фактора прав на придбання права відступної вимоги до фізичної особи не суб'єкта господарювання, дійшовши передчасного висновку про наявність у ТОВ «Кредитні ініціативи» правових підстав для набуття прав кредитора.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу, зіславшись на доводи, викладені в ній, просить її задовольнити.

Представники ТзОВ Кредитні ініціативи та ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк апеляційної скарги не визнали, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем майнових прав позивача за первісним позовом, які підлягають захисту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами був укладений кредитний договір №03-2/855 від 10.12.2007 року, згідно умов якого 13 грудня 2007 року ОСОБА_1 отримала грошові кошти у розмірі 259 380,63 грн., що еквівалентно 35 000 євро та здійснювала погашення позики протягом 2008-2009 років тією ж валютою якою видано кредит.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, оскільки він відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 308 ЦПК України - апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В силу вимог статей 11, 10, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором.

Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Положеннями ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Судом встановлено, що 10 грудня 2007 року між закритим акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», правонаступником якого є ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 03-2/855, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти у сумі 35 000 євро, строком до 9 грудня 2027 року зі сплатою процентної ставки у розмірі 10,5 % річних (т. 1 а.с. 7-11).

На забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором 13 грудня 2007 року між банком та ОСОБА_2 як майновим поручителем, було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу та зареєстрованим в реєстрі за № 7802 (а.с. 15-20). Предметом іпотечного договору є нежитлове приміщення у будинку №21 по вул. Руська в м. Тернополі, площею 35,8 кв.м.

Згідно договору купівлі-продажу приміщення посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_3 від 12.07.2007 року, зареєстрованим за № 2350 встановлено, що ОСОБА_2 придбала нежитлове приміщення по вул. Руська, 21 в м. Тернополі пл.35,8 кв.м.

Відповідно до витягу з державного реєстру прав власності на нерухоме майно від 24.03.2015 року вбачається, що власником нежитлового приміщення по вул. Руська, 21 в м. Тернополі є ОСОБА_2

Позичальник ОСОБА_1 належним чином не виконувала своїх зобов'язань згідно умов кредитного договору, внаслідок чого станом на 08.05.2012 року заборгованість по договору кредиту складає 395 360 грн. 55 коп., з яких: 30 034,87 євро, що еквівалентно 312 713.25 грн. заборгованість по кредиту, 6602,36, що еквівалентно 68 741,61 грн. - заборгованість по відсотках, 2892,97 грн. - пеня за прострочений редит, 7762,72 грн. - пеня за прострочення сплати відсотків, 2800 грн. - заборгованість по комісіях та 450 грн. штраф за несплачену комісію.

Рішенням Тернопільського міськрайоного суду від 12.12.2012 року, яке вступило у законну силу ( т. 3 а.с. 115-119), стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором № 03-2/885 від 10.12.2007 року у розмірі 395 360, 55 грн. станом на 08.05.2012 року, з яких: 30 034,87 євро, що еквівалентно 312 713.25 грн. заборгованість по кредиту, 6602,36, що еквівалентно 68 741,61 грн. - заборгованість по відсотках, 2892,97 грн. - пеня за прострочений кредит, 7762,72 грн. - пеня за прострочення сплати відсотків, 2800 грн. - заборгованість по комісіях та 450 грн. штраф за несплачену комісію.

17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір про відступлення права вимоги, пп. 2.1, 2.2 якого визначено, що останнє набуло право вимагати виконання своїх зобов'язань, в тому числі за договором кредиту до ОСОБА_1, що підтверджується реєстром позичальників додаток №1 до договору.

Також, 17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено нотаріально посвідчений договір про передачу прав за договорами забезпечення, згідно умов якого, останнє набуло право вимагати виконання своїх зобов'язань за договорами кредиту за рахунок іпотечного майна, в тому числі за договором кредиту до іпотекодавця ОСОБА_2, що підтверджується договору посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за № 1423 від 17.1.22012 року та додатком №1 до договору про передачу прав за договорами забезпеченя ( Т. 3, а.с. 105-114).

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 належним чином не виконала умови кредитного договору та заборгованість станом на даний час у розмірі 395 360, 55 грн. не повернула.

В апеляційній скарзі апелянт вказує на те, що кредитний договір № 03-2/855 від 10 грудня 2007 року є неукладеним і доказом цього є заява ОСОБА_1 про відмову від одержання кредиту у сумі 35000 євро від 15.08.2012 року у зв'язку з тим, що позивач не надав кредит готівкою іноземною валютою за даним кредитним договором.

Однак вказані вимоги суперечать обставинам справи, як вбачається договору кредиту, який підписаний ОСОБА_1 та заяву ОСОБА_1 про видачу готівки, підписану самою ж відповідачкою (т. 1 а.с. 21-24). До того ж сама відповідачка в суді першої інстанції не заперечувала підписання нею кредитного договору та заяви про видачу кредиту.

Крім цього, з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 03-2/855 від 10 грудня 2007 року вбачається, що ОСОБА_1 здійснювала платежі на погашення заборгованості за цим договором протягом 2008-2009 років (т. 1 а.с. 12-14).

Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами спору у відповідності до вимог ч. 1 ст. 1055 ЦК України був укладений кредитний договір №03-2/855 від 10.12.2007 року у письмові формі. Згідно умов п. 3.1. якого передбачено, що кредит надається позичальнику готівкою, із відкриттям для цієї мети на його ім'я позичкового рахунку, на який, перераховуються протягом трьох днів і відповідно банк перерахував 35 000 євро 13.12.2007 року, яку у той же день зняла із цього рахунку ОСОБА_1 згідно заяви №1.

Вказані обставини справи також встановлені рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 06.12.2012 року та ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 14.03.2013 року, які вступили у законну силу ( т.3 а.с. 118-119).

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 28 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_4