АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 657/196/15-ц
Номер провадження №22-ц/791/1485/2015 Головуючий в І інстанції: Скригун В.В.
Категорія: 45 Доповідач: Майданік В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року травня місяця 26 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого: судді Майданіка В.В.,

суддів: Бездрабко В.О.,

Орловської Н.В.

при секретарі: Гончар К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, діючого в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, на ухвалу Каланчацького районного суду Херсонської області від 15 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, діючого в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, до Каланчацької районної державної адміністрації, сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Таврида", товариства з обмеженою відповідальністю "Таврида-Плюс", Каланчацька селищна рада Херсонської області, відділу державного земельного агентства в Каланчацькому районі Херсонської області, кадастрового реєстратора відділу державного земельного агентства в Каланчацькому районі Херсонської області про визнання недійсними рішень та укладених на їх підставі договорів оренди і суборенди землі та їх державну реєстрацію, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_2, діючий в інтересах зазначених 14-ти позивачів, звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив: визнати недійсними розпорядження Каланчацької районної державної адміністрації від 23.07.2007 року №321, 14.04.2008 року №212, 19.01.2009 року №31, 03.01.2012 року №1; визнати недійсними договір оренди землі від 21.04.2008 року, укладений між Каланчацькою РДА та СТОВ "Таврида", і всіх наступних до нього змін і доповнень, а також договір суборенди землі від 18.01.2010 року, укладений між СТОВ "Таврида" і ТОВ "Таврида-Плюс"; скасувати державну реєстрацію договору оренди землі від 21.04.2008 року і всіх наступних до нього змін і доповнень; зобов'язати СТОВ "Таврида" і ТОВ "Таврида-Плюс" звільнити вказані в договорах земельні ділянки.

Позов обґрунтований тим, що позивачі на підставі сертифікатів на право на земельну частку (пай) є власниками земельних часток (паїв), що розташовані на території Каланчацької селищної ради. Вказані паї виділені із земель, переданих у власність КСП "Жовтневий". Законодавство України (Указ Президента від 08.08.1995р, Закон про порядок виділення в натурі паїв від 05.06.2003 року та інші) гарантує виділення вказаних паї в натурі та видачу на них державних актів на право власності на земельну ділянку. Однак зазначеними вище розпорядженнями РДА без згоди позивачів було оформлено укладення договору оренди та договору суборенди про передачу 227,5га землі, що належить позивачам на підставі вказаних сертифікатів. При цьому сторони договорів безпідставно виходили із того, що об'єктом оренди є земля запасу. Таким чином відповідачі незаконно отримали в оренду належні позивачам земельні паї.

Ухвалою суду від 15 квітня 2015 року було відмовлено у задоволенні заяви представника позивачів про забезпечення позову шляхом накладення заборони СТОВ "Таврида" і ТОВ "Таврида-Плюс" використовувати земельну ділянку загальною площею 57,2653га, що розташована на території Каланчацької селищної ради.

В апеляційній скарзі представник позивачів просить скасувати зазначену ухвалу і постановити ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення норм процесуального права. Зокрема вказав, що судом не враховані умови договору оренди, за якими в разі пред'явлення третіми особами вимог на земельні ділянки договір підлягає зміні чи розірванню. Однак відповідачі, не зважаючи на вимоги позивачів та на укладення позивачем ОСОБА_14, якому його земельна ділянка належить вже на підставі державного акту, договору оренди з іншою особою, після збору врожаю 2013-2014 року не звільнили земельні ділянки. Натомість своєчасне виконання рішення суду залежить від відсутності на земельних ділянках позивачів посівів та врожаю 2015 року.

Заслухавши доповідача, перевіривши відповідність ухвали вимогам процесуального закону, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає на такій підставі.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч.1 ст.152 зазначеного Кодексу позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії, тощо.

Відповідно до ч.ч.2 і 3 ст.152 зазначеного Кодексу у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову; види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову": єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі (п.1.); розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи-підприємця; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку з застосуванням цих заходів (п.4.).

З матеріалів справи вбачається, що представник позивачів звернувся до суду з зазначеним позовом (а.с.2-3).

У своїй письмовій заяві, що надійшла до суду 15.04.2015 року, він просив забезпечити позов шляхом накладення заборони СТОВ "Таврида" і ТОВ "Таврида-Плюс" використовувати земельну ділянку загальною площею 57,2653га, що розташована на території Каланчацької селищної ради, у тому числі зазначено конкретні земельні ділянки, що розташовані у відповідних контурах й виділені позивачам (а.с.239-241).

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з недоведення представником позивачів необхідності вжиття саме такого заходу забезпечення позову, що протягом невизначеного часу перешкоджає використанню земельних ділянок сільськогосподарського призначення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки у своїй заяві про забезпечення позову представник позивачів не навів доказів і мотивів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Крім того, колегія суддів враховує і ту обставину, що на теперішній час спірна земельна ділянка використовується ТОВ "Таврида-Плюс", а саме вона засіяна, про що зазначили при апеляційному розгляді справи представники СТОВ "Таврида" і ТОВ "Таврида-Плюс".

Доводи апеляційної скарги не підтверджені належними доказами і є такими, що висновки суду не спростовують. Посилання заявника на те, що відповідачі, не зважаючи на вимоги позивачів, після збору врожаю 2013-2014 року не звільнили земельні ділянки, до уваги не приймаються, оскільки користувачі земельної ділянки в даному випадку діють відповідно до укладених договорів, що є чинними на даний час.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального закону, а доводи апеляційної скарги не вказують на такі його порушення, що вплинули на правильність вирішеного судом питання, колегія суддів вважає за необхідне залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, п.1 ст.312 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, діючого в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, відхилити.

Ухвалу Каланчацького районного суду Херсонської області від 15 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

судді: