Справа № 465/6528/14 Головуючий у 1 інстанції: Дзеньдзюра С.М.
Провадження № 22-ц/783/3488/15 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді: Павлишина О.Ф.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Ніткевича А.В.

при секретарі: Гацій І.І.,

з участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника Державного підприємства "Львівське агроторгове підприємство" - Стецика А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Міністерства аграрної політики та продовольства України на рішення Франківського районного суду м.Львова від 18 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства аграрної політики та продовольства України, Державного підприємства "Львівське агроторгове підприємство" про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та скасування наказу,-

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2014 року позивач звернувся з позовом до Міністерства аграрної політики та продовольства України, Державного підприємства "Львівське агроторгове підприємство" про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та скасування наказу. Позивач зазначав, що згідно з наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 21.03.2012 року №140 був призначений на посаду виконуючого обов"язки директора Державного підприємства "Львівське агроторгове підприємство". Посилався на те, що наказом від 18.09.2014 року його звільнено з роботи, хоча з 15.09.2014 року по 11.11.2014 року він перебував в щорічній черговій оплачуваній відпустці. Вважав своє звільнення незаконним, як і наказ про призначення на посаду нового виконуючого обов"язки директора ДП. Позивач просив визнати незаконним його звільнення з посади виконуючого обов"язки директора Державного підприємства "Львівське агроторгове підприємство", поновити його на посаді, скасувати наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 24.09.2014 року № від 18 вересня 2014р. № 156-К про звільнення ОСОБА_2 та наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 24 вересня 2014р. №160.

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено. Визнано незаконним звільнення ОСОБА_2 з посади виконуючого обов'язки директора ДП "Львівське агроторгове підприємство". Поновлено ОСОБА_2 на посаді виконуючого обов'язки директора ДП "Львівське агроторгове підприємство". Скасовано наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 18 вересня 2014р. № 156-К про звільнення ОСОБА_2 та наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 24 вересня 2014р. №160. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржило Міністерство аграрної політики та продовольства України. В апеляційній скарзі представник апелянта стверджує про неповне з'ясування обставин справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що всупереч встановленим законодавством нормам застосування контрактної форми трудового договору для державних підприємств позивач із заявою укласти контракт при прийнятті на посаду директора державного підприємства і до моменту звільнення не подавав, погодження Франківської райдержадміністрації при призначенні не отримував. Також позивачем не надано жодного доказу стосовно того, що він вжив будь-яких заходів щодо відновлення діяльності державного підприємства та виконання наказів Мінагрополітики України. Крім того, вказує, що звільнення позивача відбулось не з підстав порушення ним трудової дисципліни, а з підстав невиконання наказів Мінагрополітики України, тому у цьому випадку відповідач вправі звільнити позивача у період перебування у відпустці та про таку відповідачу відомо не було. На думку апелянта, наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 24.09.2014 року №160 про призначення в.о. директора ДП "Львівське агроторгове підприємство" ОСОБА_5 не встановлює, не змінює та не припиняє жодних прав та обов'язків позивача. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в позові відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про заперечення доводів апеляційної скарги, пояснення представника Державного підприємства "Львівське агроторгове підприємство" - Стецика А.Р. щодо вирішення апеляційної скарги відповідно до вимог закону, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак оскаржуване рішення не відповідає вказаним вимогам в повному обсязі.

Матеріалами справи встановлені наступні обставини.

21 березня 2012 року ОСОБА_2 призначено на посаду виконуючого обов"язки директора ДП "Львівське агроторгове підприємство", що стверджується наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №140. (а.с.2)

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №156 від 18 вересня 2014 року позивача звільнено з посади виконуючого обов"язки директора ДП "Львівське агроторгове підприємство". (а.с.19)

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №160 від 24 вересня 2014 року на посаду виконуючого обов"язки директора ДП "Львівське агроторгове підприємство" призначено ОСОБА_5 .(а.с.3)

Згідно з наказом №12/09-14 від 12 вересня 2014 року ОСОБА_2 надано щорічну оплачувану відпустку терміном на 58 днів з 15.09.2014 року по 11.11.2014 року за період часу з 2012 року по 2014 року. (а.с.5)

Частиною 3 статті 40 КЗпП України встановлено, що не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" правила про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч. 3 ст. 40 КЗпП) стосуються як передбачених статтями 40, 41 КЗпП, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. При цьому маються на увазі щорічні, а також інші відпустки, що надаються працівникам як із збереженням, так і без збереження заробітку. Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обгрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок (довідку в установлених законом випадках) про його тимчасову непрацездатність.

Скасовуючи наказ про звільнення позивача з посади та поновляючи останнього на такій, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що позивача звільнено в період перебування у відпустці, чим порушено вимоги ч.3 ст.40 КЗпП України.

Висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та доказам, що містяться в матеріалах справи.

Колегією суддів критично оцінюється посилання представника апелянта на законність звільнення позивача з посади.

Відповідно до п.18. п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов'язували звільнення. Якщо обставинам, які стали підставою звільнення, в наказі (розпорядженні) дана неправильна юридична кваліфікація, суд може змінити формулювання причин звільнення і привести його у відповідність з чинним законодавством про працю.

Однак як безспірно вбачається з наказу про звільнення від 18 вересня 2014 року, в такому відсутнє посилання на підставу звільнення, передбачену КЗпП України, а лише зазначено що звільнення здійснено не підставі службової записки Департаменту землеробства від 4.09.2014 року.

З наведеного слідує, що звільнення ОСОБА_2, з яким укладено трудовий договір на невизначений строк, проведено з ініціативи уповноваженого органу в період перебування його у відпустці, а відтак, судом правильно застосовано положення ч.3 ст.40 КЗпП України.

Твердження апелянта про незаконність наказу про надання відпустки не приймається до уваги, так як таке лише ґрунтується на неподанні самим позивачем по справі доказів про законність перебування у відпустці. (а.с.116)

Разом з тим, вимога позивача щодо скасування наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 24 вересня 2014 року №160 про призначення на посаду виконуючого обов"язки директора ДП "Львівське агроторгове підприємство" ОСОБА_5 не підлягає до задоволення, так як КЗпП України не передбачає такого способу захисту прав звільненого працівника, як оскарження рішення про призначення на його посаду іншого працівника.

У зв"язку з вищенаведеним рішення суду першої інстанції в частині скасування наказу від 24 вересня 2014 року №160 необхідно скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні вказаної позовної вимоги, а в решті рішення суду залишити без змін.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 307, п.4 ч.1 ст.309, ст.316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу Міністерства аграрної політики та продовольства України задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду м.Львова від 18 листопада 2014 року в частині скасування наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 24 вересня 2014 року №160 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні цієї позовної вимоги. В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Ніткевич А.В.