АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц-1363/ 2011 р. Головуючий 1 інст. - Іванова І.В.
Категорія: визнання права власності Доповідач - Хорошевський О.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - судді Хорошевського О.М. суддів колегії - ОСОБА_1, ОСОБА_2

при секретарі Коршун І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 серпня 2010 року та додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, виконавчого комітету Жовтневої районної в м. Харкові ради, комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», комунального підприємства «Жилкомсервіс», ОСОБА_6, Департаменту житлового господарства про скасування рішення виконкому, визнання права власності нерухомого майна самовільного будівництва, визнання відомостей, які внесені в технічну характеристику такими, шо не відповідають дійсності, стягнення моральної шкоди, анулювання особистого рахунку, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2003 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним рішення виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Харкові ради № 100/35 від 19 червня 1984 року.

Під час розгляду справи судом першої інстанції з доповненим позовом звернулись ОСОБА_3 та ОСОБА_3 Л А

Остаточно просили визнати недійсним рішення виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Харкові ради № 100/35 від 19 червня 1984 року; визнати за ними право власності на нерухоме майно самочинного будівництва за адресою: АДРЕСА_1; визнати відомості, внесені у технічну характеристику квартири АДРЕСА_2, такими, що не відповідають дійсності; анулювати особистий рахунок, відкритий на вказану квартиру на імя ОСОБА_5; визнати незаконною приватизацію вказаного обєкту самочинного будівництва; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 19 жовтня 1995 року; стягнути з ОСОБА_6 О І на їх користь на відшкодування моральної шкоди 500 000 грн.

В обґрунтування позову посилались на те, що ОСОБА_3 після народження у січні 1942 року мешкав у квартирі АДРЕСА_2, наймачем якої була його бабуся ОСОБА_7 У 1973 році ОСОБА_7 померла. Після смерті ОСОБА_7 особистий рахунок на квартиру він на своє імя не оформив.

З 1973 року до 1976 року він перебував у шлюбі з ОСОБА_5

ОСОБА_5 була прописана у спірній квартирі, але не проживала у ній.

У 1974 році помер дід ОСОБА_3 - Руденко А Ф . який мешкав у квартирі 7 того ж будинку, та з яким була домовленість про обєднання квартир 7 та 8.

З 1983 року ОСОБА_3 О С. та ОСОБА_4 перебувають у шлюбі.

З 1986 до 1989 року він знаходився на лікуванні у психіатричній лікарні.

Рішенням виконкому Жовтневого району у м. Харкові від 19 червня 1984 року № 100/35 відкрито особистий рахунок на спірну квартиру № 8 на імя ОСОБА_5

ОСОБА_5 вказану квартиру приватизувала, отримавши свідоцтво про право власності на неї у жовтні 1995 року, та продала ОСОБА_6 згідно договору купівлі- продажу від 19 жовтня 1995 року.

З 1969 року він перебудовував одноповерхову деревяну обкладену цеглою без зручностей квартиру № 8 у двоповерхову з усіма зручностями.

Технічний паспорт квартири, виданий 5 січня 1964, не відповідає дійсності.

Рішенням Жовтневого районного суду м Харкова від 17 серпня 2010 року та додатковим рішенням того ж суду від 7 жовтня 2010 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційних скаргах ОСОБА_3 просить апеляційний суд розглянути справу в частині позову до комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» як суд першої інстанції та скасувати додаткове рішення.

Вказав, що у квітні 1986 року був незаконно арештований працівниками міліції. Його було визнано недієздатним та направлено до психіатричної лікарні, де він знаходився до 1989 року. Дієздатність йому було поновлено.

Судом неправильно вказані предмет та обгрунтування позову, речовий доказ про предмет позову судом не досліджено.

Перевіряючи законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, судова колегія вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що рішенням виконкому Жовтневого району у м. Харкові від 19 червня 1984 року № 100/35 було відкрито особистий рахунок на двокімнатну ізольовану квартиру № 8 площею 28,22 кв.м. в буд. 17 по вул. Свирського у м. Харкові на імя ОСОБА_5 і закрито особистий рахунок на імя ОСОБА_7 При цьому було враховано, що ОСОБА_5 придбала право на займану жилу площу, оскільки мешкала з ОСОБА_7 до її смерті.

ОСОБА_5 прописалась у спірній квартирі у 1973 році зі згоди наймача ОСОБА_7 Згоди на вселення ОСОБА_5 від ОСОБА_3 потрібно не було, оскільки він не був зареєстрований у цій квартирі.

На 19 червня 1984 року ОСОБА_3 у вказаній квартирі прописаний не був.

Факт проживання ОСОБА_5 у спірній квартирі підтверджується рішенням суду від 12 січня 1988 року.

Визнавши, що ОСОБА_5 придбала право на проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1 і на час приватизації мешкала та була зареєстрована одна у цій квартирі, суд не знайшов підстав для визнання недійсними свідоцтва про право власності на квартиру, а також договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_5М та ОСОБА_6

Не знайшов суд підстав для визнання за позивачами права власності на об'єкт самочинного

будівництва з тих підстав, що доказів на підтвердження таких вимог надано не було.

Що стосується невідповідності відомостей, вказаних у технічній документації на квартиру, фактичним обставинам, суд виходив з того, що позивачі не є власниками квартири, а тому цими документами їх права не порушуються.

Дійшовши висновку про відсутність порушеного права позивачів, суд відмовив у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди.

Судова колегія з таким висновком погоджується, оскільки відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Право користування квартирою № 8 в буд. 17 по вул. Свирського у м. Харкові ОСОБА_5 набула у 1973 році.

З 1984 року ОСОБА_5 є наймачем вказаної квартири

На час приватизації спірної квартири крім ОСОБА_5 у квартирі ніхто не проживав.

Як власник квартири ОСОБА_5 розпорядилася нею на свій розсуд. При цьому прав інших осіб порушено не було.

Підстави для визнання за позивачами права власності на обєкт самочинного будівництва відсутні, оскільки доказів на підтвердження такої вимоги суду не надано.

Враховуючи, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, судова колегія з урахуванням вимог ч.1 ст. 308 ЦПК України не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 серпня 2010 року та додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Суддя -