У х в а л а

іменем україни

27 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євтушенко О.І., Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_4, третя особа - Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області, про звернення стягнення на предмет іпотеки,

за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду Київської області від 16 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ПАТ КБ «Надра» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Посилалося на те, що 17 березня 2008 року між сторонами укладений кредитний договір № 57/П/13/2008/840, відповідно до якого відповідачці був наданий кредит в розмірі 47 846 доларів США, зі сплатою 12,79 % річних строком до 12 березня 2018 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між сторонами укладений договір іпотеки, відповідно до якого відповідачка передала позивачу в іпотеку квартиру АДРЕСА_1. Відповідачка порушила умови виконання кредитного договору, внаслідок чого станом на 16 січня 2014 року утворилась заборгованість в розмірі 63 912 доларів США. У зв'язку з викладеним позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 16 лютого 2015 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором в розмірі 63 912 доларів США, що еквівалентно 510 855 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_4, шляхом його продажу ПАТ КБ «Надра» із застосуванням процедури продажу, передбаченої ст. 38 Закону України «Про іпотеку», з укладанням від імені банку договору купівлі-продажу нерухомого майна з будь-якою особою - покупцем за ціною, визначеною на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності, на умовах та в порядку, визначеному в ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Вирішено питання про розподіл судових витрат. Виконання рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки відстрочено до закінчення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, просить скасувати оскаржуване судове рішення апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що не може бути звернуто стягнення на предмет іпотеки, оскільки діє Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що застосування до спірних правовідносин Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

В цивільному законодавстві мораторій визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Отже, мораторій не звільняє від виконання зобов'язання, а є відстроченням виконання певних обов'язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта.

Встановлений Законом № 1304-VII мораторій на стягнення нерухомого житлового майна громадян України, наданого як забезпечення зобов'язань за кредитами в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2015 року (справа № 6-46цс15).

Суд апеляційної інстанції, у відповідності ст. ст. 212, 214 ЦПК України, перевіривши всі докази по справі, вірно дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Таким чином, перевіривши матеріали справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Київської області від 16 лютого 2015 року.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 16 лютого 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_4, третя особа - Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області, про звернення стягнення на предмет іпотеки залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.І. Євтушенко

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко