АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1965/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 30, 31 Мельник І. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоМагди Л. Ф.
суддівГончар Н. І. , Корнієнко Н. В.
при секретаріКолеснику Я. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення майнової шкоди, інфляційних та трьох відсотків річних, вивчивши матеріали справи,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_7 10 квітня 2015 р. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення майнової шкоди, інфляційних та трьох відсотків річних. В позовній заяві вказував, що 21 жовтня 2004 р. близько 23 години 35 хвилин відповідач ОСОБА_6, керуючи автомобілем ВАЗ-2109 д.н. НОМЕР_1, рухаючись по вул. Котовського в м. Черкаси в районі магазину «Бриг», в порушення п.п. 12.3 Правил дорожнього руху України при виявленні небезпеки для руху у вигляді пішохода, яку водій об'єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів до повної зупинки транспортного засобу та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7, який перетинав проїзну частину справа наліво відносно напрямку руху автомобіля.

Внаслідок наїзду позивач отримав тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров'я за ознакою небезпеки для життя у вигляді: забою головного мозку важкого ступеня тяжкості, перелому кісток основи черепа, забої та садна м'яких тканин голови, рани тканин голови в лівій тім'яно-скроневій області середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров'я для життя у вигляді закритого перелому обох кісток правої гомілки в нижній третині, забої та садна тіла. Водій з місця скоєння ДТП зник.

Дані обставини були встановлені вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 лютого 2012 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 24 квітня 2012 р., якими відповідача було визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 286 КК України та ч. 1 ст. 135 КК України.

18 березня 2013 р. Соснівським районним судом м. Черкаси було ухвалено рішення у цивільній справі, що набрало законної сили, за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яким стягнуто матеріальну шкоду в сумі 69 421,96 грн. та моральну шкоду в сумі 40 000 грн., а також судові витрати.

Під час розгляду вищевказаної цивільної справи про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, було проведено судово-економічну експертизу та отримано висновок № 2023-Б від 5 грудня 2012 р., згідно якого визначений розмір матеріальних збитків від недоотриманої заробітної плати (доходу) ОСОБА_7 Суму недоотриманої зарплати експерт рахував на підставі даних статистики виходячи із середньої заробітної плати в галузі будівництва в Черкаській області, враховуючи виплачену пенсію по інвалідності другої групи.

З загальної суми нарахованої зарплати штатного працівника у будівництві Черкаської області за період з 15 липня 2005 р. по 31 жовтня 2012 р. - 123 226 грн., була відрахована сума отриманої позивачем за цей же час пенсії по інвалідності - 59 136,60 грн. В подальшому отриману суму було стягнуто за рішенням Соснівського райсуду м. Черкаси від 18 березня 2013 р.

На даний час позивач заявляє вимоги про стягнення недоотриманої зарплати за період з 15 липня 2005 р. по 31 жовтня 2012 р. у сумі 59 136,60 грн., яка не була стягнута за попереднім рішенням суду. Крім того відповідно до даних статистики заробітна плата штатного працівника у будівництві Черкаської області за період з 1 листопада 2012 р. по 31 січня 2015 р. складає 53 330 грн., яка з тих самих підстав, на думку позивача, має бути йому також відшкодована. Таким чином, позивач заявляє вимоги про стягнення з відповідача недоотриманої зарплати за період з 15 липня 2005 р. по 31 січня 2015 р. в сумі 112 466,60 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційні втрати щодо заборгованості - це своєрідне «здешевлення», якого зазнає заборгованість (грошове зобов'язання) внаслідок інфляції. Інфляція - це знецінювання грошей, що супроводжується ростом цін на товари і послуги.

Згідно довідки Придніпровського ВДВС Черкаського міського управління юстиції від 6 березня 2015 р. № 8923, станом на 6 березня 2015 р. ОСОБА_6 перерахував кошти в загальній сумі 5 363,70 грн., залишок боргу складає 106958,06 грн. В зв'язку з чим зобов'язання з погашення заборгованості по недоотриманій заробітній платі не припинило існувати.

Тому позивач просив стягнути з відповідача недоотриману зарплату за період з 15 липня 2005 р. по 31 січня 2015 р. в сумі 112 466,60 грн., інфляційні нараховані на загальний розмір недоотриманого ним доходу в сумі 99 388,83 грн., та три відсотки річних в сумі 40 320,71 грн., а всього 252 176,14 грн.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 травня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 матеріальні збитки у вигляді недоотриманої заробітної плати в сумі 112 466,60 грн., інфляційні в сумі 99 388,83 грн., три відсотки річних в сумі 40 320,71 грн., а всього 252 176,14 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судовий збір в сумі 2 521 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 повністю відмовити, посилаючись на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення проти доводів апеляційної скарги позивача та його представника, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду повинно бути змінено виходячи з наступного.

Задовольняючи позов ОСОБА_7 в повному об'ємі, суд виходив з того, що підлягає до стягнення частина суми втраченого заробітку позивача за період з 15 липня 2005 р. по 31 жовтня 2012 р. у розмірі 59 136 грн. 60 коп., яка не була стягнута рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 березня 2013 р. по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема втраченого внаслідок заподіяння шкоди здоров'ю заробітку, що набрало законної сили та звернуто до виконання, та з того, що до сум відшкодування шкоди, в тому числі втраченого заробітку, що не відшкодовані позивачу відповідачем на час звернення до суду з даним позовом, підлягають застосуванню вимоги ч. 2 ст. 625 ЦК України з нарахуванням та стягненням сум інфляційних та трьох відсотків річних.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може.

З матеріалів цивільної справи за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема втраченого внаслідок заподіяння шкоди здоров'ю заробітку, досліджених колегією суддів в ході розгляду справи, вбачається, що ОСОБА_7 заявив позов, зокрема, про стягнення суми втраченого заробітку за період з 15 липня 2005 р. по 31 жовтня 2012 р. у розмірі 64 089 грн. 40 коп., і рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 березня 2013 р., яке не оскаржувалося сторонами в апеляційному порядку і набрало чинності 29 березня 2013 р., його позов в цій частині вимог був задоволений у повному об'ємі.

Отже, повторний розгляд питання про розмір та стягнення втраченого заробітку за вказаний період в іншій справі при пред'явленні нового позову про стягнення втраченого заробітку за період з 1 листопада 2012 по 31 січня 2015 р., не передбачений чинним законодавством.

З рішенням суду в частині стягнення втраченого заробітку позивача, який є інвалідом 2 групи і являється непрацездатним, і його інвалідність пов'язана з отриманими під час ДТП тяжкими тілесними ушкодженнями з вини відповідача, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, за період з 1 листопада 2012 р. по 31 січня 2015 р. у розмірі 53 330 грн. колегія суддів погоджується, оскільки рішення суду в цій частині відповідає вимогам закону та встановленим по справі доказам.

Таким чином, рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 втраченого заробітку підлягає зміні, а сума втраченого заробітку, стягнута судом, підлягає зменшенню з 112 466 грн. 60 коп. до 53 330 грн.

Необґрунтовано суд застосував до правовідносин сторін вимоги ч. 2 ст. 625 ЦК України, визначаючи та стягуючи з відповідача на користь позивача інфляційні за весь час прострочення суми боргу та три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до вимог зазначеної норми закону боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У п. 4 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК).

Аналогічно Верховний Суд України у своєму Аналізі практики застосування ст. 625 Цивільного Кодексу України в цивільному судочинстві зазначив, що ст. 625 КЦ регулюються зобов'язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому ч. 5 ст. 11 ЦК, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст. 625 у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов'язань.

Крім того, з рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, оскільки вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в ст. 11 ЦК, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить в них ясність та визначеність.

Слід також зазначити, що відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов'язання, на шкоду не повинні нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю. Отже, нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2013 р. № 10-74/0/4-13).

Таким чином, дія ч. 2 ст. 625 ЦК не поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із завданням шкоди.

Разом з тим, положеннями ч. 1 ст. 1208 ЦК України передбачено, що за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що стягнута Соснівським районним судом м. Черкаси від 18 березня 2013 р. сума відшкодування шкоди в частині, що не погашена відповідачем, а ця сума, як зазначено позивачем у позовній заяві і підтверджено довідкою, наданою державною виконавчою службою, складає 106 958 грн. 06 коп., у зв'язку з підвищенням вартості життя у період з квітня 2013 р. по січень 2015 р. підлягає індексації на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078.

Згідно із зазначеним Порядком індексації підлягають грошові доходи населення в межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, індексації не підлягає.

Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Виходячи з наведених норм закону сума індексації розміру відшкодування шкоди за рішенням суду від 18 березня 2013 р. у розмірі 106 958 грн. 06 коп. за період з 1 квітня 2013 р. (з часу набрання рішенням суду законної сили 29 березня 2013 р.) по 31 січня 2015 р. складає 264 грн. 31 коп., виходячи із розрахунку:

- за період з квітня 2013 р. по березень 2014 р. індекс споживчих цін не перевищував порогу у 101 відсоток, отже цей період індексації не підлягає;

- за період з квітня 2014 р. по січень 2015 р. коефіцієнт індексації складає 21,7 відсотка від прожиткового мінімуму працездатної особи в цей період - 1218 грн. і становить 264 грн. 31 коп. (1218 грн. : 100 х 21,7%)

Тому колегія суддів знаходить необхідним зменшити стягнуту судом суму індексації суми відшкодування шкоди за рішенням суду від 18 березня 2013 р. з 99388 грн. 83 коп. до 264 грн. 31 коп.

Рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних від суми відшкодування шкоди за рішенням суду у розмірі 40 320 грн. 71 коп. з наведених вище підстав підлягає до скасування, а у задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6 в цій частині вимог слід відмовити.

Зменшенню відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягає і сума судового збору, стягнута судом з ОСОБА_6 на користь держави, пропорційно до задоволених вимог з 2 521 грн. до 535 грн.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково, рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення майнової шкоди, інфляційних та трьох відсотків річних змінити.

Зменшити стягнуту судом з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 суму недоотриманої заробітної плати з 112 466 грн. 60 коп. до 53 330 (п'ятдесяти трьох тисяч триста тридцяти) грн.

Зменшити стягнуту судом з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 суму індексації з 99 388 грн. 83 коп. до 264 (двохсот шістдесяти чотирьох) грн. 31 коп.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 суми 3% річних в розмірі 40 320 грн. 71 коп. скасувати. У задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6 в цій частині вимог відмовити.

Зменшити стягнуту судом з ОСОБА_6 на користь держави суму судового збору з 2 521 грн. до 535 (п'ятисот тридцяти п'яти) грн. 94 коп.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :