РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд у складі:

головуючої - судді Логінової С.М.,

при секретарі - Ленчицькій А.Б.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

за участю представника позивача - ОСОБА_2,

за участю представника третьої особи - Хмельницької районної державної адміністрації - Поліщук Ю.В.,

за участю прокурора - Сироватки В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, за участю третьої особи без самостійних вимог - Хмельницької районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, за участю третьої особи без самостійних вимог - Хмельницької районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що 17 жовтня 2002 року був зареєстрований її шлюб з відповідачем по справі - ОСОБА_4

Від шлюбу мають дітей: доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 03 грудня 2012 року шлюб між ними був розірваний.

Крім стягнених аліментів, які відповідач платив невчасно і не в повному обсязі (підтверджується довідками: районного відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції: № 10676 від 22.06.2015 p., поточною випискою з карткового рахунку AT "Укрексімбанку" від 02.07.2015 p.), ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надавав і не надає, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дітьми взагалі, не дбає про їх нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства". Відповідач про справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків та не відвідував і не відвідує їх вдома, в дитячому дошкільному закладі та у школі, що підтверджується відповідними письмовими доказами.

Вказані обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дітей батьківські обов'язки, покладені на нього законом.

Нехтування батьківськими обов'язки з боку батька принижує гідність дітей, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою, може в подальшому привести негативних наслідків у житті дітей як з моральної, так і з правової точки зору.

Позивач вказує, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, що також є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав.

Позивач просить позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, просив не позбавляти його батьківських прав, оскільки він у міру своїх можливостей надає матеріальну допомогу на утримання дітей, цікавиться їх життям.

Представник третьої особи - Хмельницької районної державної адміністрації позов не визнала, надавши висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав

ОСОБА_4 відносно малолітніх ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2

Прокурор у вирішенні справи поклався на розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 2, 3, 5 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно із п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007р. ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування; медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є батьком малолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 02.03.2011 року з ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 28.01.2011 р. і до повноліття дітей. На виконання означеного рішення Хмельницьким міськрайонним судом 14.03.2011 р. було видано виконавчий лист № 2-1785/2010.

Із довідки про неотримання аліментів № 10676 від 22.06.2015 р., виданої Районним відділом ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції, випливає, що ОСОБА_1 у період з 01.06.2014 р. по 01.06.2015 р. не отримувала аліментів.

ОСОБА_4 не цікавиться навчанням та вихованням дітей, не відвідує шкоду та батьківські збори, що підтверджується довідкою № 112 від 20.04.2015 р., виданою Хмельницьким НВО № 28 та психолого-педагогічною характеристикою, виданою Хмельницьким дошкільним навчальним закладом № 29 «Ранкова зірка».

Із висновку органу опіки та піклування Хмельницької райдержадміністрації №40/22-2790/15 від 14.09.2015 р. слідує, що ОСОБА_4 проживає у с. Олешин Хмельницького району, характеризується з позитивної сторони, в громадських місцях поводить себе гідно. Зі слів ОСОБА_4 він в телефонному режимі цікавиться навчанням та вихованням дітей у їх матері. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини ОСОБА_4 повідомив, що не має змоги сплачувати аліменти у зв'язку із тим, що є безробітним. Частково сплатив заборгованість по сплаті аліментів у сумі 2000 грн. ОСОБА_4 любить своїх дітей, періодично відвідує їх, приходить на свята та дні народження. Орган опіки та піклування Хмельницької райдержадміністрації надав висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітніх ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Із довідки-розрахунку про розмір заборгованості станом на 01.08.2015 р. № 13885 від 18.08.2015 р., виданої Районним відділом ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції вбачається, що за період з 28.01.2011 р. по 01.08.2015 р. отримано 24195,66 грн., борг станом на 01.08.2015 р. становить 29933,54 грн.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р., держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Суд приходить до висновку, що позивачем не надано достатніх доказів, які свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання дітей та у свідомому нехтуванні своїми обов'язками. Відповідач категорично заперечив проти позбавлення його батьківських прав, в міру своїх можливостей ОСОБА_4 надає матеріальну допомогу на утримання дітей, прагне брати участь у вихованні дітей.

За таких обставин, враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд приходить до висновку, що слід відмовити у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 213-215 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р., ст. 150, 164 Сімейного Кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007р. суд

вирішив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, за участю третьої особи без самостійних вимог - Хмельницької районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особою, без участі якої проголошено рішення - протягом 10 днів з дня отримання його копії до апеляційного суду Хмельницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Логінова С.М.