Справа № 212/8404/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

29 січня 2015 року м. Кривого Рогу

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Борис О.Н., з участю: секретаря Хазієвої Т.В., без присутності осіб, які беруть участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житлом, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить усунути їй перешкоди у користуванні власністю - квартирою АДРЕСА_1, шляхом визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що відповідач є колишнім власником спірної квартири. На підставі договорів дарування частки квартири та міни частки квартири, єдиним власником спірного житлового помешкання є позивач ОСОБА_2 На даний час у позивача виникла необхідність розпорядитись належним їй на праві власності майном, проте реєстрації відповідача чинить їй в цьому перешкоди. Просить позов задовольнити, оскільки у спірній квартирі відповідач не мешкає, будь-які його особисті речі в квартирі відсутні, комунальні послуги відповідачем не сплачуються.

У судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. При цьому вказала, що не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення.

Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся через оголошення в газеті "Вісті Придніпров'я", проте до суду не з'явився, про причину не явки суду не повідомив. Суд, у відповідності з ч. 9 ст. 74 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик, вважає відповідача повідомленими про час та місце розгляду справи належним чином.

Перевіривши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі, виходячи з наступних підстав.

Згідно зі ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно копій витягів про державну реєстрацію прав (а.с. 7-14), ОСОБА_2 є власником квартири № 24, що розташована в будинку АДРЕСА_1. З договору дарування частини квартири від 17 січня 2011 року вбачається, що ОСОБА_3 подарував ОСОБА_2, а ОСОБА_2 прийняла у дар належну дарувальнику на праві власності 1/2 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1 (а.с. 8-10). Договором міни квартири на частку квартири укладений 11 жовтня 2012 року, підтверджується факт передачі ОСОБА_4 у власність ОСОБА_2 1/2 частки вищевказаної квартири (а.с. 15-16).

Відповідно до довідки № 69 від 21.07.2014 року, за адресою: АДРЕСА_2, зареєстровані: позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею. Незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, ч. 1 ст. 317 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 р. закріплено, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Відповідно до п. 14 Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб від 16 січня 2003 року, на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням чи права власності на квартиру, особа знімається з реєстраційного обліку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач будучи власником житлового приміщення - квартири АДРЕСА_3, не може в повній мірі володіти, розпоряджатись та користуватись належним їй на праві власності майно, у зв'язку з реєстрацією колишнього власника частки квартири - відповідача. Будь-яких договірних правовідносин між сторонами, які би надавали відповідачу право користування житлом, судом не встановлені.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, ґрунтуючись на вищевказаному, аналізуючи зібрані в справі докази, вивчивши матеріали справи, суд знаходить, позовні вимоги обґрунтованими і такими що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 317, 319, 321, 391 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 10, 60, 74, 169, 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житлом, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Усунути ОСОБА_2 перешкоди у користування власністю - квартирою АДРЕСА_1, шляхом визнання ОСОБА_3, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: О. Н. Борис