АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/9491/14-ц Головуючий у 1-й інстанції Процько Я.В.
Провадження № 22-ц/789/641/15 Доповідач - Бахметова В.Х.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Бахметової В.Х.

суддів - Гірський Б. О., Ткач О. І.,

при секретарі - Парандюк Ю.Б.

з участю сторін, представника та перекладача

1)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 24 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Великоберезовецької седищної ради, третя особа - Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на майно. -

2) ВСТАНОВИЛА:

3) В червні 2014 року ОСОБА_2 звернулася в суд із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3, яка заповіла 1/4 належного їй майна ОСОБА_4, однак він спадщини не прийняв і у 2004 році помер. Зазначає, що вона як єдиний спадкоємець першої черги, прийняла цю спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, однак оформити спадкові права вона не в змозі у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа, тому просила суд визнати за нею право власності на 1/4 частину житлового будинку з відповідною часткою надвірних побудов і споруд, розташованого в АДРЕСА_1.

4) Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 24 червня 2014 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину житлового будинку, загальною площею 109,8 м.кв., з відповідною часткою надвірних побудов і споруд, розташованого в АДРЕСА_1. в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам у справі, порушення норм матеріального та процесуального права.

1)
Апелянт зазначає, що вона успадкувала частину майна після смерті матері, відповідно вона є відповідачкою у справі, а не сільська рада, її ж ніхто до справи не залучив, не витребував суд і спадкову справу з нотаріальної контори, чим допустив порушення норм цивільно процесуального кодексу, що стало причиною ухвалення незаконного рішення.

2) В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на обставини викладені в ній.

ОСОБА_2 не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, відповідає матеріалам справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивачка у встановленому законом порядку успадкувала 1/4 частину житлового будинку з надвірними побудовами і спорудами, розташованого в АДРЕСА_1, шляхом вступу в управління даним майном, а відсутність правовстановлюючих документів на нього позбавляє її можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оформити на нього право власності у встановленому законом порядку та розпоряджатись ним, тому наявні підстави для визнання за нею права власності на вказане майно.

Відповідно до ст. ст. 213, 215 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

3)
Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

4) Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

5) Проте, зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

6)

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки - ОСОБА_3, яка розпорядилася належним їй майном, склавши заповіт в користь трьох дітей (а.с. 9).

Так, ОСОБА_3 за заповітом від 27.02.2001 року заповіла позивачці ОСОБА_2 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, розташованого в АДРЕСА_1., а 1/2 частину вказаного будинковолодіння - ОСОБА_4 та ОСОБА_1

7)
Згідно ч.1 ст.549 ЦК УРСР 1963 року, чинного на момент відкриття спадщини, вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

8) Як вбачається з довідки № 2055 від 23 травня 2014 року, виданої виконавчим комітетом Великоберезовицької селищної ради, позивачка на момент смерті матері проживала разом з нею за адресою АДРЕСА_1. і продовжує проживати до цих пір (а.с.12).

9) Таким чином, ОСОБА_2 вступила в управління спадковим майном та фактично прийняла спадщину після смерті матері.

10) З матеріалів справи вбачається, що 20.05.2005 року ОСОБА_1 подала до Тернопільської районної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Факт прийняття нею спадщини після померлої матері ОСОБА_3 нотаріусом перевірено за наявністю у неї правовстановлюючих документів на ім'я померлої (а.с.31).

11) Згіно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

12) ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть - а.с.32).

13) Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1520/02-14 від 22 травня 2014 року вбачається, що ОСОБА_4 вказаної спадщини за заповітом не прийняв.

14)

В наявних в справі даних вбачається, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 є дочками померлої ОСОБА_3 тобто спадкоємцями першої черги за законом.

1)
Виходячи із наведеного, суд першої інстанції, не повно з'ясувавши обставини справи, безпідставно визнав за ОСОБА_2 право власності на 1/4 спадкового майна - житлового будинку з відповідною часткою надвірних побудов і споруд, розташованого в АДРЕСА_1 після смерті матері, чим порушив майнові права ОСОБА_1 на 1/6 частину вищевказаного житлового будинку.

2) За таких обставин, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, оскільки суд належним чином не перевірив доводів позивача та відповідача, не дав належної оцінки доказам у справі, неповно з'ясував обставини справи, що призвело до неправильного вирішення спору та в силу вимог ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення у справі.

3)

Керуючись ст. ст.307, 309, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

4)
Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 24 червня 2014 року скасувати, постановити нове рішення, яким відмовити в позові ОСОБА_2 до Великоберезовецької селищної ради про визнання права власності на майно.

5)

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

6)

7)

8)

9)

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області В.Х. Бахметова