АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/1449/14-ц Номер провадження 22-ц/786/255/15Головуючий у 1-й інстанції Крикливий В. В. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Прядкіної О.В.,

Суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.

При секретарі: Лимар О.М.,

За участі:позивача ОСОБА_2, представника відповідача Михайлика В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 24 листопада 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства "Міськсвітло" Комсомольської міської ради Полтавської області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом. Посилалась на те, що 05 травня 2014 року наказом № 46-ОК її було звільнено з посади начальника дільниці КП «Міськсвітло» на підставі п.3 ст.40 КЗпП України. Зазначала, що наказ директора про її звільнення є незаконним, тому уточнивши позовні вимоги, остаточно просила поновити її на роботі на посаді начальника дільниці КП «Міськсвітло» Комсомольської міської ради, стягнути з КП «Міськсвітло» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.05.2014 року до 23 листопада 2014 року, дня поновлення на роботі у сумі 33000,62 грн., допомоги на оздоровлення - 1000 грн. та 1500 грн. витрат на правову допомогу. Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення її на роботі.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 24 листопада 2014 року у задоволенні позовних вимогОСОБА_2 відмовлено.

Судові витрати по справі прийняті на користь держави.

Рішення оскаржила ОСОБА_2, яка в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку, про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що з 01 липня 2005 року ОСОБА_2 працювала на посаді начальника дільниці КП «Міськсвітло».

12 червня 2013 року відповідно до наказу № 104 ОСОБА_2 оголошена догана та позивач позбавлена премії в розмірі 100 % за червень місяць 2013 року за незадовільну організацію складської господарчої ділянки, не забезпечення збереження матеріальних цінностей та відсутність контролю з належним виконанням обов'язків сторожами.

Наказом від 25 липня 2013 року за порушення посадової інструкції та несвоєчасне виконання наказу № 82 від 20 травня 2013 року про підготовку підприємства до роботи в осінньо-зимовий період 2012-2013 р.р. ОСОБА_2 оголошена догана та позбавлено її премії за липень 2013 року в розмірі 50%.

23 серпня 2013 року за неналежне виконання посадових обов'язків, які полягають у відсутності контролю за дотриманням трудового розпорядку дня підлеглими працівниками, що потягло за собою передчасне залишення місця роботи і невиконання своїх обов'язків, наказом № 198/1 ОСОБА_2 оголошено догану і позбавлено премії за серпень місяць 2013 року в розмірі 100%.

Відповідно до акту перевірки стану охорони праці і дотримання виробничої санітарії в парку культури та відпочинку (ПК і В) від 27 вересня 2013 року була проведена перевірка території парку, де начальником ділянки є ОСОБА_2, та виявлено, що територія відкритого дитячого ігрового комплексу не прибирається вже декілька днів і знаходиться в забрудненому стані.

Протокольними рішеннями оперативних нарад від 04 вересня 2013 року № 04/09, 11 вересня 2013 року № 11/09, 18 вересня 2013 року № 18/09, 25 вересня 2013 року № 25/09 при директорі начальнику дільниці ОСОБА_2 доручалось перерозподілити територію парку культури та відпочинку на дільниці між працівниками.

Відповідно до наказу № 232/1 від 09 жовтня 2013 року за не виконання зазначених протокольних рішень, чим порушено посадову інструкцію начальника дільниці, ОСОБА_2, яка знаходилась на лікарняному з 07 жовтня 2013 року, встановлено,що міра покарання буде визначена після виходу її на роботу.

Відповідно до наказу № 46-ОК від 05 травня 2014 року позивач була звільнена у зв'язку із систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором, на підставі п.3 ст.40 КЗпП України.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що ОСОБА_2 допущене систематичне невиконання без поважних причин покладених на неї обов'язків, у зв'язку з чим адміністрацією відповідача вона обґрунтовано звільнена з роботи на підставі п.3 ст.40 КЗпП України.

Однак погодитись з таким висновком суду колегія суддів не може.

Даючи оцінку дотриманню відповідачем вимог трудового законодавства при звільненні позивача, місцевий суд не звернув увагу на роз'яснення, що містяться в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року № 9 про те, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому

конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148,

149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і

попередня робота працівника.

Так, притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності за останній дисциплінарний проступок за наказом від 05 травня 2014р., застосовано за порушення нею виробничої дисципліни, допущені 26 вересня 2013р.

Між тим, відповідно до ч.2 ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Таким чином, притягнення позивача до відповідальності відбулося через сім місяців та 8 днів.

Посилання представника відповідача на те, що адміністрація підприємства не мала змоги застосувати до ОСОБА_2 дисциплінарне стягнення через перебування її на лікарняному не може бути прийняте до уваги, так як законом встановлено граничний строк для такого стягнення.

Інститут дисципліни праці не допускає можливості застосування дисциплінарного стягнення, якщо з дня порушення трудової дисципліни пройшло більше 6 місяців.

Виходячи з викладеного, звільнення позивача проведено без врахування зазначеної норми, так як наказ № 46-ОК від 05 травня 2014 року не відповідає вимогам ч.2 ст. 148 КЗпП України, а ОСОБА_2 підлягає поновленню на посаді начальника дільниці Комунального підприємства «Міськсвітло» Комсомольської міської ради з 05 травня 2014 року із стягненням на її користь заробітної плати за час вимушеного прогулу.

З відповідача на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за 8 місяців 2014 року (33616 грн.) та 12 днів 2015 року (2459,76 грн.), всього 36075,76 грн., виходячи із довідки про розмір її заробітної плати в сумі 4202 грн. - без урахування обов'язкових платежів (а.с.37).

Рішення в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді начальника дільниці Комунального підприємства «Міськсвітло» Комсомольської міської ради та стягнення заробітної плати за однин місяць підлягає до негайного виконання.

Що стосується вимог ОСОБА_2 про стягнення з КП «Міськсвітло» суми допомоги на оздоровлення, то вони не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до колективного договору комунального підприємства «Міськсвітло» Комсомольської міської ради кошти на матеріальну допомогу робітникам підприємства можуть бути виділені на оздоровлення в тому випадку, якщо до працівника не застосовувалось дисциплінарне стягнення у вигляді догани (а.с. 123-124).

Враховуючи, що до позивача 12.06.2013 року, 25 липня 2013 року, та 23 серпня 2013 року застосовувалось дисциплінарне стягнення у вигляді догани відсутні підстави для стягнення допомоги на оздоровлення.

Керуючись ст.ст. 303,307, 309 п.п. 3,4 ч.1, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 24 листопада 2014 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

Поновити ОСОБА_2 на посаді начальника дільниці Комунального підприємства «Міськсвітло» Комсомольської міської ради з 05 травня 2014 року.

Стягнути з Комунального підприємства «Міськсвітло» Комсомольської міської ради на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу 36075грн.76 коп. ( сума без урахування обов'язкових платежів).

Рішення в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді начальника дільниці Комунального підприємства «Міськсвітло» Комсомольської міської ради та стягнення заробітної плати за однин місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

С У Д Д І