22-ц/775/148/2015(м)
Категорія 58 Головуючий у 1 інстанції Козлов Д.О.
Суддя-доповідач Кочегарова Л.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2015 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Кочегарової Л.М.,

суддів: Ігнатоля Т.Г., Попової С.А.,

при секретарі Брежнєві Д.О.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції, про зняття арешту з майна за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року позивачка, діючи в інтересах ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції (далі Орджонікідзевський ВДВС), про зняття арешту з усього майна, що належало її чоловіку ОСОБА_6, померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Посилалася на те, що її дочка є спадкоємцем ОСОБА_3 на підставі заповіту, але не може реалізувати свої спадкові права у зв'язку з арештом, накладеним на майно померлого за ініціативою відповідачки.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 22 грудня 2014 року у позові ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, яка підтримала скаргу, заперечення проти апеляційної скарги ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, із задоволенням позовних вимог ОСОБА_2, з таких підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими

3) невідповідність висновків суду обставинам справи

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відмовляючи у позові ОСОБА_2 у позові про знаття арешту з майна ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не довела факту набуття права вимоги за вказаним позовом, бо не надала суду доказів, як законний представник малолітньої дитини ОСОБА_4, що остання набула у спадок після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, майно ані а законом, ані за заповітом. Одночасно суд виходив з того, що позивачка не позбавлена можливості оскаржити дії Орджонікідзевського ВДВС, який при вирішенні питання про закінчення виконавчого провадження, відкритого відносно ОСОБА_6, не вирішив питання про зняття арешту з майна спадкодавця.

З висновками суду погодитися не можна. Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину від 20 вересня 2007 року ОСОБА_6 був власником 23/50 частки домоволодіння АДРЕСА_1. Відповідно до інформації ДАІ від 14 грудня 2013 року ОСОБА_6 також належав мопед «Дельта».

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, їх батьком вказано ОСОБА_6

На підставі постанови державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС від 19 січня 2011 року було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом міста Маріуполя, про стягнення аліментів з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частки від його доходів на утримання сина - ОСОБА_5 до його повноліття. ОСОБА_6 мав заборгованість по виплаті аліментів ОСОБА_3

Згідно ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення, який може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до постанови від 23 листопада 2011 року державним виконавцем Орджонікідзевського відділу ДВС Маріупольського МУЮ було накладено арешт з забороною його відчуження на 23/50 частки будинку АДРЕСА_1 у межах суми стягнення 5 722,32 грн. в рамках виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_6 аліментів на користь ОСОБА_3

Наявність заборгованості у ОСОБА_6 перед ОСОБА_3 по аліментам на утримання ОСОБА_5, станом на 4 грудня 2013 року в сумі 10 159,30 грн., підтверджується довідкою державного виконавця від 13 листопада 2014 року.

Постановою державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ від ІНФОРМАЦІЯ_4 року, на підставі наявності боргу по аліментам понад три місяці, накладено арешт з забороною відчуження на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_6 помер.

Згідно ст.ст.1217, 1220, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Окрім того, як роз'яснено у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 серпня 1976 року «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» (з відповідними змінами), за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Заяви боржників про неправильність включення майна в опис розглядаються в порядку, передбаченому ст. 409 КПК України, коли арешт накладено при провадженні в кримінальній справі або в порядку, передбаченому ст. 383 ЦПК України, якщо опис проводився судовим виконавцем.

Зі справи вбачається, що 11 червня 2009 року ОСОБА_6 залишив заповіт, за умовами якого усе майно, що буде належати йому на день його смерті, де б воно не знаходилось, і з чого б не складалось, а також все те, на що він за законом буде мати право, він заповів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.49).

На підставі ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Оскільки наявність заповіту ОСОБА_6 встановлена і це підтверджується оглянутим у судовому засіданні апеляційного суду оригіналом цього документу, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність підстав та доказів у ОСОБА_2, виступати в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з позовом про знаття арешту з майна, є незаконним і зробленим всупереч вимогам ч.4 ст.10 ЦПК України, оскільки суд не виконав ці норми процесуального права, не сприяв позивачці у наданні доказів та не попередив про наслідки вчинення або не вчинення дій - подання доказів про право на спадкування за заповітом.

Не можна погодитися і з висновками та обґрунтуваннями суду про те, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачка має право на оскарження дій державного виконавця, який, при вирішення питання про закінчення виконавчого провадження, не зняв арешт з майна ОСОБА_6

Апеляційний суд вважає ці висновки безпідставними, оскільки вони зроблені без врахування позовних вимог ОСОБА_2, діючої в інтересах ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка обґрунтувала свій позов про зняття арешту з майна правом на спадкування за заповітом, а не протиправними діями Орджонікідзевського ВДВС.

Крім того, зі справи вбачається, що виконавче провадження за виконавчим листом про стягнення з ОСОБА_6 аліментів на користь ОСОБА_3 закінчено у зв'язку зі смертю боржника, про що винесена постанова 26 червня 2014 року (а.с.22).

Однак, апеляційний суд вважає, що наявність такого рішення Орджонікідзевського ВДВС не позбавляє права позивачки виступати в інтересах дочки з позовом про зняття арешту з майна.

Заперечення ОСОБА_3 проти апеляційної скарги позивачки, з посиланням на те, що ОСОБА_2 повинна виплатити на користь іншого спадкоємця за законом - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, вартість 1/6 частки спадкового майна, є безпідставними, оскільки предметом даного спору не є поділ спадкового майна, а тільки можливість подальшого прийняття спадщини сторонами в установленому законом порядку. Наявність арешту та заборони відчуження майна, належного спадкодавцю, перешкоджає спадкоємцям в реалізації їх права на

спадкування та подальшого вирішення питання щодо спадкового майна.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду про відмову ОСОБА_2, діючій в інтересах ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у позові про зняття арешту з майна ОСОБА_6, підлягає скасуванню, як таке, що не відповідає нормам матеріального і процесуального права, з ухваленням нового рішення про задоволення позову та зняття арешту і заборони відчуження з усіх видів рухомого та нерухомого майна, належного ОСОБА_6, померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 року, накладених постановою державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, ст. 309 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 грудня 2014 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Зняти арешт та заборону відчуження з усіх видів рухомого та нерухомого майна, належного ОСОБА_6, померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 року, накладених постановою державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.М. Кочегарова

Судді: Т.Г. Ігнатоля

С.А. Попова