Справа №581/824/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Сізов Д. В.
Номер провадження 22-ц/788/212/15 Суддя-доповідач - Дубровна В. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Криворотенка В. І. , Лузан Л. В.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 15 грудня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3

про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 15 грудня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволений.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 500 грн. щомісячно, з проведенням їх індексації відповідно до закону, розпочавши стягнення з 03 грудня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допущене негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить змінити рішення суду першої інстанції та змінити розмір аліментів, належних до стягнення з 500 грн. до 300 грн.

При цьому зазначає, що позивачка самовільно, без його згоди і всупереч бажанню дитини фактично викрала її та перевезла в будинок своєї матері в абсолютно непридатні для проживання побутові умови. Хата стара, сира, просякнута грибками, належним чином не опалюється, в ній, замість погреба, зберігається увесь запас продуктів, дорослі разом з дитиною сплять в одній холодній кімнаті. Донька незадовільно харчується, не має підтримки і допомоги у навчанні в новій для неї школі, внаслідок чого стала погано навчатися. Позивачка забрала спільно накопичені кошти у сумі 5 000 грн., на половину з яких він має законне право та з яких міг би надавати матеріальну допомогу доньці протягом останніх двох місяців. Суд не взяв до уваги того, що він тривалий час ніде не працює через неможливості знайти роботу, стояв на обліку в центрі зайнятості і не має фізичної можливості забезпечувати сплату аліментів в тій сумі, в якій суд визначив і при ухваленні рішення не зважав на те, що він погодився на сплату аліментів у розмірі 300 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3, який апеляційну скаргу підтримує з мотивів у ній викладених, перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 та стягуючи на користь позивача 500 грн. аліментів на утримання дочки, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач має брати належну участь в утриманні доньки і визначаючи саме таку суму, врахував матеріальне становище як дочки так і відповідача.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною1 ст.184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Звертаючись до суду у грудні 2014 року з вказаним позовом, ОСОБА_4 обґрунтовувала його тим, що з 04 лютого 2006 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, від якого має спільного з відповідачем дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Через відсутність взаємопорозуміння подружні стосунки між ними припинені. Однією сім'єю з відповідачем вони не проживають, донька знаходиться на повному її утриманні, відповідач ніякої фінансової допомоги не надає, а тому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 у розмірі 500 грн., до її повноліття.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, сторони з 04 лютого 2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4).

Від шлюбу мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

В апеляційному суді ОСОБА_3 пояснив, що він проживає з батьками- пенсіонерами. Вони мають земельну ділянку площею 1га, яку обробляють особистим трактором, отримуючи сільськогосподарську продукцію. Крім того, в індивідуальному господарстві тримають трьох корів, продають молоко.

Відповідач не має постійного місця роботи, але має дохід від ведення підсобного господарства. Він не має інших утриманців, є молодою людиною, матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_3 може надавати допомогу своїй малолітній дитині, яка потребує матеріального забезпечення, у розмірі, визначеному судом.

Правильно і з достатньою повнотою встановивши вказані факти та належним чином їх оцінивши, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач, як батько дитини, зобов'язаний утримувати свою дочку до досягнення нею повноліття, сплачуючи аліменти у вірно визначеному розмірі 500 грн.

Висновки суду відповідають вимогам ст.ст.199-201 СК України і узгоджуються з роз'ясненнями, викладеними в п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують і не містять посилань на такі порушення, які б слугували підставою для зміни чи скасування рішення суду.

У відповідності до ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, коли суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, отже, апеляційну скаргу необхідно відхилити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити задовольнити частково.

Рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 15 грудня 2014 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -