Справа № 495/8779/14-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

22 вересня 2015 року Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої одноособово - судді Гайда-Герасименко О.Д.,

при секретарі Завацькій І.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

представника Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області ОСОБА_5,

розглянувши матеріали цивільної справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6, реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області про припинення права власності та скасування рішення про державну реєстрацію майна та позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації вартості гаражу літ.«Д», який входить до 2/10 частин житлового будинку та розташований за адресою: Одеська область, м.Білгород-Дністровський, вул.Фрунзе 18а,

В С Т А Н О В И В:

Розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6, реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області про припинення права власності та скасування рішення про державну реєстрацію майна та за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації вартості гаражу літ.«Д», який входить до 2/10 частин житлового будинку та розташований за адресою: Одеська область, м.Білгород-Дністровський, вул.Фрунзе 18.

В судовому засіданні позивач та представники позивача позовні вимоги до ОСОБА_6, реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області про припинення права власності та скасування рішення про державну реєстрацію майна підтримали в повному обсязі, просили задовольнити. Позовні вимоги ОСОБА_6 про стягнення грошової компенсації вартості гаражу літ.«Д», який входить до 2/10 частин житлового будинку та розташований за адресою: Одеська область, м.Білгород-Дністровський, вул.Фрунзе 18а не визнали заперечували проти їх задоволення та просили відмовити.

В судовому засіданні представник відповідачки позовні вимоги до ОСОБА_6, реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області про припинення права власності та скасування рішення про державну реєстрацію майна не визнала та заперечувала проти їх задоволення. Позовні вимоги до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації вартості гаражу літ.«Д», який входить до 2/10 частин житлового будинку та розташований за адресою: Одеська область, м.Білгород-Дністровський, вул.Фрунзе 18а підтримала в повному обсязі, просила задовольнити.

Вислухавши позивача, представників позивача, представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, докази, суд встановив.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7, який помер 01.01.1991 року на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Білгород-Дністровським ВКГ 06.01.1983 року, яке було зареєстровано в Білгород-Дністровському МБТІ належало 2/10 частин житлового будинку №18 по вул.Фрунзе, м.Білгород-Дністровський, Одеської області та складається з: літ.«А» - житловий будинок, загальною площею 126 кв.м., житловою площею 64,5 кв.м.; літ.«Б» - літня кухня; літ.«В»,«Є» - убиральні; літ.«Г» - сарай; №1-10,І споруди, які розташовані на земельній ділянці площею 600 кв.м..

25 серпня 1983 року ОСОБА_7 було отримано дозвіл на будівництво літньої кухні розміром 3,0 х 4,0 м.; сараю розміром 3 х 4 м. та гаражу розміром 3,5 х 5 м..

В свою чергу ОСОБА_7 самочинно збудовано будівлі: прибудову - літ.«а1», розміром 6,0 х 4,0 м.; прибудову - літ.«а5», розміром 1,53 х 2,42 м.; гараж - літ.«Д», розміром 5,52 х 3,40 м. по вул.Фрунзе 18, м.Білгород-Дністровський, Одеської області. Самочинно збудовані споруди були збудовані при житті ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які були власниками домоволодіння.

15 червня 2010 року державним нотаріусом ОСОБА_9 після смерті ОСОБА_7, ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/10 частини вказаного житлового будинку, в якому зазначено, що самовільно збудовані споруди: прибудова - літ.«а1»; прибудова - літ.«а5», гараж - літ.«Д» у свідоцтво не включено, їх вартість не зарахована.

ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, видане Білгород-Дністровською державною нотаріальною конторою 31.10.1991 року належало 2/10 частини житлового будинку №18 по вул.Фрунзе, м.Білгород-Дністровський, Одеської області, який розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м. та складається з: літ.«А» - житловий будинок, загальною площею 126 кв.м., житловою площею 64,5 кв.м.; літ.«Б» - літня кухня; літ.«В»,«Є» - убиральні; літ.«Г» - сарай; №1-10,І споруди.

19 червня 2012 року після смерті ОСОБА_8, яка померла 18 березня 2010 року, державний нотаріус ОСОБА_9 видала ОСОБА_6 свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/10 частини вказаного житлового будинку, у якому зазначено, що до складу житлового будинку входить, у тому числі гараж - літ.«Д», всього житлового будинку та господарських будівель (а не частки що належала померлим).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 27 листопада 2013 року залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних справ від 19 лютого 2014 року, по цивільній справі №22-ц/785/8458/13 з позову ОСОБА_1 до Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, Білгород-Дністровського МБТІ Одеської області, Управління містобудування та архітектури м.Білгород-Дністровського про визнання права власності на самочинно зведені будівлі, тому числі гараж літ.«Д», встановлено, що вказаний гараж не був збудований ОСОБА_1 й належав ОСОБА_8.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської від 17.10.2013 року, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27.11.2013 року, постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.01.2014 року, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.02.2014 року прибудова - літ.«а1», розміром 6,0 х 4,0 м., прибудова літ.«а5», розміром 1,53 х 2,42 м. та гараж літ.«Д», які розташовані по вул.Фрунзе 18, м.Білгород-Дністровський, Одеської області є спадковим майном.

Статтею 182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення по державній реєстрації.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.376 ЦК України житловий будинок, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без неналежно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм та правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває право власності на нього.

Частиною 3 ст.376 ЦК України встановлено, що самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умовами надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

ОСОБА_7 було здійснено самочинне будівництво, але в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження того, що земельна ділянка передавалась у власність або постійне користування ОСОБА_7, тобто у період життя ОСОБА_7 не набув прав власності на спірні обєкти.

Тому, ОСОБА_6 також як і ОСОБА_1 не набуває право власності у порядку спадкування, оскільки за змістом ст.1218 ЦК україни, умовою переходу в порядку спадкування власності є набуття спадкодавцем цього права у встановленому законом порядку.

На вказане самочинне будівництво, як у спадкодавця не виникло право власності так і у спадкоємців не виникло право власності, оскільки самочинне будівництво не є обєктами цивільних правовідносин та не можуть входити до спадкового майна відповідно до ст.1218 ЦК України, а також не можуть і розподілятися між спадкоємцями як спадкове майно.

Як розяснено в п.п.78 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавцем було здійснено самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК) до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки як забудовника входять до складу спадщини.

Тобто, при самочинному будівництві до спадкоємців переходить лише право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використанні в процесі цього будівництва, а якщо будівництво здійснювалось згідно із законом, то до складу спадщини входять лише права та обовязки спадкодавця як забудовника.

З відповіді нотаріуса Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області ОСОБА_9 вбачається, що 06 березня 1991 року за заявами ОСОБА_8 та ОСОБА_1 про прийняття спадщини після померлого 01 січня 1991 року ОСОБА_7 була заведена спадкова оправа №54/91. Спадкове майно, що належало померлому складалося з 2/5 часток житлового будинку №18 по вул.Фрунзе, м.Білгород-Дністровський, Одеської області.

31 жовтня 1991 року за реєстровим №2-2366 Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою Одеської області видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/10 частки вищевказаного житлового будинку після померлого 01 січня 1991 року ОСОБА_7 на імя ОСОБА_8. В описовій частці свідоцтва данні щодо частки житлового будинку вказувалися згідно Довідки, виданої Білгород-Дністровським бюро технічної інвентаризації 19 вересня 1991 року №1054, та вказувалися щодо всього житлового будинку та господарських будівель, а не частки що належала померлому, до якого входило: житловий будинок під літ.А, житловою площею - 51,0 кв.м., та будівлі під літерами: «Б» - літня кухня, «В,Є» - убиральні, «Г» - сарай та споруди №1-9,ОСОБА_10Д, сіні а1, згідно вищевказаної довідки збудовані самовільно та у свідоцтво не були включені.

15 червня 2010 року за реєстровим №1487 Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою Одеської області видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/10 частки вищевказаного житлового будинку після померлого 01 січня 1991 року ОСОБА_7 на імя ОСОБА_1. В описовій частці свідоцтва данні щодо частки житлового будинку вказувалися згідно ОСОБА_3 з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданої КП Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації 30.06.2010 року №26308044, та вказувалися щодо всього житлового будинку та господарських будівель, а не частки що належала померлому, до якого входило: житловий будинок під літ.А, житловою площею 64,5 кв.м., та будівлі під літерами: «Б» - літня кухня, «В, Є» - убиральні, «Г» - сарай та споруди №1-10,ОСОБА_10Д, прибудова а1, прибудова а5 згідно вищевказаного ОСОБА_3 збудовані самовільно та у свідоцтві не були включені.

19 червня 2012 року за реєстровим №2031 Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою Одеської області видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/10 частки вищевказаного житлового будинку після померлої 18 березня 2010 року ОСОБА_8 на імя ОСОБА_6. В описовій частці свідоцтва данні щодо частки житлового будинку вказувалися згідно ОСОБА_3 з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданої КП Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації- 10.05.2012 року №34077484, та вказувалися щодо всього житлового булинку та господарських будівель, а не частки що належала померлим, до якого входило: житловий будинок під літ.А, житловою площею 64,5 кв.м., та будівлі під літерами: «Б» - літня кухня, «В,Є» - убиральні, «Г» - сарай, Д - гараж та споруди №1- 10,1. Згідно вищевказаного ОСОБА_3 незаконно збудовані будівлі не значилися.

Окремі свідоцтва про право на спадщину на гараж під літ.Д та споруди а1 та а5 спадкоємцям померлих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не видавалися та встановити залежність будь-якій особі будівель та споруд нотаріальною конторою не можливо.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази в справі й давши їм належну правову оцінку, суд встановив, що домоволодіння, на земельній ділянці якого було здійснено самочинне будівництво, знаходиться у спільній сумісній власності ОСОБА_1 та ОСОБА_6.

Відповідно до ст.369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Згідно ст.331 ЦК України, сторони є власниками будівельних матеріалів. З яких збудовані прибудови, розпорядження якими повинно відбуватися спільно.

Згідно ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішення у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Керуючись ст.ст.182, 319, 321, 331, 376, 396 ЦК України, ст.ст.3, 10, 11, 57-61, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_6, реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області про припинення права власності та скасування рішення про державну реєстрацію майна відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації вартості гаражу літ.«Д», який входить до 2/10 частин житлового будинку та розташований за адресою: Одеська область, м.Білгород-Дністровський, вул.Фрунзе 18а відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя