У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М., Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 11 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк», банк) звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору у розмірі 23 570,83 грн.

Позов мотивовано тим, що 30 січня 2008 року між банком та ОСОБА_5 був укладений договір, відповідно до якого останній отримав платіжну картку з лімітом кредитної лінії в сумі 3 000 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою». Відповідач був ознайомлений з умовами надання кредиту та підтвердив свою згоду підписанням заяви про надання кредиту. Відповідач взяті на себе зобов'язання за договором належним чином не виконав. Відповідно до п. 5.5.1 «Правил користування платіжною карткою», за несвоєчасне виконання боргових обов'язків, (користування простроченим кредитом і овердрафтом), боржник сплачує відсотки за підвищеною відсотковою ставкою або додаткову комісію, розміри яких встановлені «Тарифами Банку». Відповідно до п. 5.6 «Правил користування платіжною карткою», боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в банку в тому числі з карткового рахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань. Станом на 3 квітня 2014 року відповідач має заборгованість у розмірі 23 570,83 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом - 2502,64 грн, 12054,58 грн - заборгованості по процентам за користування кредитом, 7415 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафів за порушення стоків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань передбачених договором: штраф (фіксована частина) - 500 гривень та штраф (процентна складова) - 1098,61 грн. На підставі викладеного, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення вказаної заборгованості в судовому порядку.

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 29 травня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 11 вересня 2014 року позов задоволено. Рішення районного суду в частині стягнення заборгованості за кредитом, процентами, штрафами скасовано з ухваленням нового рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 15535,08 грн заборгованості за кредитом з яких: 2502,64 грн - неповернутий кредит, 12054,58 грн - проценти за користування кредитом, 727,86 грн - штраф (процентна складова), 500 грн - штраф (фіксована частина). В іншій частини рішення суду залишено без змін. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Відповідач, не погоджуючись з даними рішенням суду апеляційної інстанції подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, що позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності, оскільки зобов'язання по поверненню кредиту відповідач не виконує більше трьох років.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову апеляційний суд виходив з того, що строк позовної давності по зобов'язанням з повернення кредиту, процентів та неустойки згідно з п.5.12 Правил користування платіжною карткою складає п'ять років. Останнє погашення заборгованості в сумі 250 грн по кредиту відповідач здійснив 14 вересня 2009 року. Станом на 3 квітня 2014 року ОСОБА_5 має 2502,64 грн заборгованості за кредитом, яка нарахована з 2 травня 2008 року, тобто в межах п'ятирічного строку позовної давності після його переривання 14 вересня 2009 року та 12054,58 грн заборгованості по процентам. За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про доведеність факту порушення кредитних зобов'язань строк давності за якими не сплинув та наявність правових підстав, передбачених ст.ст. 549, 1054 ЦК України як для стягнення вказаної заборгованості за кредитом, процентам, так і для стягнення 727,86 грн штрафу (процентної складової) та 250 грн - штрафу фіксованої частини.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій погодитися не можна, оскільки вони зроблені без належного з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін, без належної оцінки наявних у матеріалах справи доказів, з огляду на наступне.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким вимогам закону рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають.

Розглядаючи даний спір суди попередніх інстанцій належним чином не дослідили питання щодо дотримання строку позовної давності, не встановили початок його перебігу, не перевірили факт встановлення позовної давності сторонами договору у п'ять років, зокрема не з`ясували у якій саме редакції діяли Правила користування платіжною карткою станом на 2008 рік, тобто на момент укладення кредитного договору, чи передбачали вказані правила строк позовної давності у п'ять років.

В матеріалах справи наявні, як Правила користування платіжною картою у яких відсутній пункт 5.12 щодо встановлення строку позовної давності у п'ять років, так і Правила у яких вказаний пункт має місце. Разом з тим, які з цих правил діяли на момент укладення між сторонами кредитного договору судом першої інстанції не встановлено, а апеляційним судом не перевірено.

Зазначене вище свідчить про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що в свою чергу призвело до поверхового вирішення спору.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд належним чином не перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги. Свої висновки належним чином не мотивував.

За таких обставин, ухвалені судами рішення не можуть вважатися законними і обґрунтованими, у зв'язку із чим, відповідно до ст.338 ЦПК України їх слід скасувати з передачею справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК України, Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 29 травня 2014 року, рішення апеляційного суду Миколаївської області від 11 вересня 2014 року скасувати.

Справу передати до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
судді В.С. Висоцька
В.М. Колодійчук
О.В. Умнова
І.М. Фаловська