Справа № 344/1769/14-ц
Провадження № 22-ц/779/14/2015
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Фединяк В.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Фединяка В.Д.

суддів: Малєєва А.Ю., Меленко О.Є.

секретаря Мельник О.В.

з участю ОСОБА_2 її представника ОСОБА_3

ОСОБА_4 його представника ОСОБА_5

представника ВДВС Саюка Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по аліментах за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 22 вересня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 20 грудня 2007 року з нього на користь відповідачки стягнуто аліменти на неповнолітню дитину - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягненням нею повноліття. На даний час в нього змінилось матеріальне і сімейне становище, його дохід став мінливим і не регулярним. Від зайняття підприємницькою діяльністю за 1 кватрал 2013 року становив 4142 грн.. за 2 квартал 2013 року 3776 грн. 12 коп. за 3 квартал 2013 року 8648 грн.46 коп. грн. 12 коп. Крім цього, в нього також на утримання два сини: ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3. Посилаючись на те, що з метою забезпечення як найбільш повноцінного права неповнолітньої дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, відповідно ст.184,192 СК України просив стягнути з нього на користь відповідачки на її аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 грн. щомісячно на утримання ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1.

10 квітня 2014 року ОСОБА_2 звернулась до ОСОБА_4 із зустрічним позовом про стягнення заборгованості по аліментах, який ухвалою суду від 10.04.2014 року об'єднаний в одне провадження, та з урахуванням збільшених позовних вимог, зазначала, що відповідач ухиляється від сплати аліментів внаслідок чого з листопада 2007 року по вересень 2013 року утворилась заборгованість по аліментах в розмірі 20468 грн.98 коп. Крім цього, на початку 2013 року відповідач як підприємець з прилюдних торгів придбав нежитлове приміщення по вул. Старозамкова,2 у м. Івано-Франківську вартістю 480000 грн. та вніс гарантійний внесок у розмірі 71907 грн.90 коп. Загальна сума витраченого доходу становить 551907 грн. 90 коп. Вважала, що за період 2010 року по 2013 ріку від зайняття від підприємницької діяльності відповідач отримав 1408286 грн.24коп., з яких не сплатив аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 429007 грн.93 коп., тому зазначені кошти просила стягнути відповідача у примусовому порядку.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 22 вересня 2014 року позов ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів задоволено. Вирішено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягненням нею повноліття.

Припинено стягнення аліментів по виконавчому листі №2-4725/2007 від 14.01.2008 року виданого згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 20 грудня 2007 року.

Цим же рішенням відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні зустрічного позову до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по аліментах - з доходів витрачених на придбання нерухомого майна.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування ухвали судді від 04.09.2014 року та 22.09.2014 року про відмову в задоволенні заявленого відводу, усної ухвали судді від 04.09..2014 року про відмову у задоволенні клопотання про витребування доказів, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про відмову ОСОБА_4 у задоволенні позову та задоволення зустрічного позову, вказуючи на те, що суд неповно з'ясував обставини справи, дав неправильну оцінку поданим доказам, допустив порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалив незаконне рішення. На думку апелянта, суд не врахував того, що ОСОБА_4 скриває свої доходи, про що свідчить придбання ним нерухомості вартістю 480000 грн. та внесення гарантійного внеску розмірі 71907 грн.90 коп. перед придбанням такої нерухомості. Загальна сума витраченого доходу становить 551907 грн. 90 коп., з яких не сплачені аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Судом також не враховані доходи відповідача за період з 2010 року по 2013 ріку від зайняття підприємницької діяльності в розмірі 1408286 грн. 24коп. та в порушення ч.4 ст.74 Закону України Про виконавче провадження прийняв до уваги довідку - розрахунок про заборгованість по аліментах видану за підписом начальника ВДВС Івано-Франківського МУЮ. І яка не підписана державним виконавцем у провадженні якого знаходиться виконавче провадження про стягнення аліментів.

У судовому засіданні ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги, просить задовольнити скаргу.

ОСОБА_4 та його представники апеляційну скаргу не визнали, вважають рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК України наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 20 грудня 2007 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 відповідачки стягнуто аліменти на неповнолітньої дитини - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягненням нею повноліття.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 22 вересня 2014 року змінено розмір аліментів, визначених судом у частці від заробітку (доходу) батька дитини та вирішено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягненням нею повноліття.

Для зміни розміру аліментів суд встановив наявність правових підстав відповідно до положень ч. 1 ст. 192 СК України.

Висновок суду відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що представленими ОСОБА_4 доказами про отримання заробітної плати (доходів) (а.с.7-9,12,13) підтверджується, що платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід. Крім цього, платник аліментів представив копії свідоцтв про народження неповнолітніх дітей та зміни сімейного стану. При визначенні розміру аліментів у твердій грошовій сумі, суд зазначеним доказам дав правильну оцінку та вірно врахував, що стягуючи щомісячно по 1000 грн. аліментів на утримання ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягненням нею повноліття, остання перебуватиме в кращому матеріальному становищі ніж визначений розмір аліментів на її утримання рішенням Івано-Франківського міського суду від 20 грудня 2007 року, що підтверджується довідкою-розрахунком визначеним державним виконавцем про стягнення аліментів на її утримання (а.с.198).

Правильним є також висновок суду, яким відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позову до ОСОБА_4 про стягнення аліментів з доходів відповідача витрачених ним на придбання нерухомого майна та отриманих доходів за період з 2010 по 2013 роки, оскільки суперечать ст.ст. 182,183,184 СК України, а також постанові Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року N 146 (з наступними змінами) "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб".

Разом із тим згідно з ч. 3 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем (а не стягувачем, чи боржником).

Щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів визначенних державним виконавцем Остап'юк О.Л. не оспорює.

Крім цього, за змістом ст.87 Закону про виконавче провадження стягувачка в праві звернутися з позовом до юридичної особи, яка зобов'язана здійснити стягнення коштів з боржника, у разі невиконання рішення з вини такої юридичної.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про неповне з'ясування необхідних обставин у справі, оскільки в силу ч.4ст.10 ЦПК України суд сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи та згідно положень ст. 11 цього Кодексу не вправі вийти за межі заявлених ними вимог.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду викладених в оскаржуваному рішенні, тому не можуть бути підставою для скасування справедливого і по суті правильного рішення суду лише з одних формальних міркувань.

Колегія суддів вважає оскаржуване рішення по суті правильним і таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстав для скасування цього рішення, за доводами апеляційної скарги не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 309, 313,314,316 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. Рішення Івано-Франківського міського суду від 22 вересня 2014 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з часу набрання законної сили.

Головуючий-суддя В.Д.Фединяк

Судді: А.Ю.Малєєв

О.Є.Меленко