Справа № 467/1024/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2015 року Арбузинський районний суд

Миколаївської області

в складі: головуючого судді Кірімової О.М.

за участю секретаря Сіваченко Ю.І., Картоусова С.О.

представника позивачів ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Арбузинка цивільну справу за позовом

ОСОБА_2, ОСОБА_3

до

Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль»,

ОСОБА_5

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог: державний нотаріус Арбузинської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, ОСОБА_7

Про визнання договору іпотеки недійсним

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до публічного акціонерного товариства (далі ПАТ) «ОСОБА_4 Аваль», ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: державний нотаріус Арбузинської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання договору іпотеки недійсним.

Свої вимоги мотивували тим, що 08 червня 2006 року між відповідачами укладено спірний Договір іпотеки, за яким ОСОБА_5 передала ПАТ «ОСОБА_4 Аваль», в іпотеку житловий будинок № 29 по вулиці Маяковського в смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, право власності на яке згідно свідоцтва про право особистої власності належить ОСОБА_2 та на яке має право його дружина ОСОБА_3

Посилаючись на порушення своїх прав, як власників житлового будинку, оскільки документів на укладання спірного договору ОСОБА_5, яка є їх дочкою, не надавали, такий договір позивачі не укладали, просили суд визнати договір іпотеки укладений між АППБ «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» та ОСОБА_8 08 червня 2006 року посвідчений державним нотаріусом Арбузинської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, недійсним.

Ухвалою суду від 05 серпня 2015 року позовні вимоги заявлені позивачами до державного нотаріуса Арбузинської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 та ОСОБА_7, як до відповідачів,залишено без розгляду.

Наступною ухвалою суду від 05 серпня 2015 року державного нотаріуса Арбузинської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 та ОСОБА_7В залучено до участі у справі в якості третіх осіб.

В судовому засіданні представник позивачів позов підтримав, уточнив назву відповідача, як Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_4 Аваль» (а.с. 55), та пояснив суду, що позивачі є подружжям з 1960 року. В період шлюбу вони побудували житловий будинок № 29 по вулиці Маяковського в смт. Костянтинівка Арбузинського району та оформили право власності на будинок за ОСОБА_2

08 червня 2006 року їх донька, ОСОБА_5, уклала кредитний договір із Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та цього ж дня, без їх згоди та відома в забезпечення кредитного зобовязання за кредитним договором, уклала договір іпотеки, де предметом такого договору є їх будинок.

Оскільки ОСОБА_5 не виконала зобовязання за кредитним договором, на підставі рішення суду, з неї достроково стягнута заборгованість згідно кредитного договору, а в порядку виконання рішення суду, спірний будинок було продано з прилюдних торгів.

Посилаючись на ту обставину, що на момент укладання спірного Договору іпотеки від 08 червня 2006 року ОСОБА_5 не мала необхідний обсяг прав щодо розпорядження спірним житловим будинком, оскільки їй не належить право власності на вказану нерухомість, просив визнати такий договір недійсним.

ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, просив суд їх задовольнити.

ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, просив суд їх задовольнити.

Представник ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, просив відмовити в задоволенні позову, оскільки договір іпотеки укладений згідно законодавства.

ОСОБА_5 в судовому засіданні просила суд задовольнити заявлені вимоги та пояснила, що дійсно вона, будучи дочкою позивачів, без їх згоди та відома взяла правовстановлюючі документи на будинок, що належить батькові на праві власності, та в нотаріальній конторі оформила договір про передачу в іпотеку житловий будинок № 29 по вулиці Маяковського в смт. Костянтинівка Арбузинського району. Про такі дії ніхто з учасників процесу не знав.

Державний нотаріус Арбузинської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, заперечував проти задоволення позову.

ОСОБА_7 просив суд задовольнити позов.

Вислухавши думки учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд приходить до наступного.

Згідно свідоцтва про право власності № 984 від 20 квітня 1982 року виданого виконавчим комітетом Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області, ОСОБА_2 є власником житлового будинку № 29 по вулиці Маяковського в смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області (а.с. 64).

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувають у шлюбі з 1960 року, що підтверджується копіями паспортів (а.с. 65,66)

Згідно Договору іпотеки від 08 червня 2006 року (а.с. 14-15) укладеного між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_5, предметом якого є забезпечення вимог Іпотекодержателя, що випливають із кредитного договору, укладеного 08 червня 2006 року між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем, за умовами якого остання зобов'язана в порядку та у строки, передбачені кредитним договором, повернути Іпотекодержателю грошові кошти в сумі 69400 грн.

Предметом договору іпотеки є житловий будинок № 29 по вулиці Маяковського в смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, що належить іпотекодавцю, ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу № 1315 від 08 червня 2006 року укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 посвідченого державним нотаріусом Арбузинської державної нотаріальної контори ОСОБА_6

Рішенням Арбузинського районного суду від 29 грудня 2014 року визнано недійсним договір купівлі-продажу № 1315 житлового будинку № 29 по вулиці Маяковського в смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області від 08 червня 2006 року укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с. 7-10). Рішення набуло чинності.

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Пунктом 3 ст. 215 ЦК України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ст. 228 ЦК України містить перелік правочинів, які є нікчемними, як такі, що порушують публічний порядок. Зокрема, визначено, що правочини спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним є нікчемними.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, тощо.

Згідно ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Статтею 575 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст. 583 вказаного Кодексу, заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 оформлено спірний Договір іпотеки, предметом якого є об'єкт, право власності якого зареєстровано за ОСОБА_2

Таким чином ОСОБА_5 на час укладення спірного правочину не була належним власником вказаного майна, а тому не мала повноважень на його розпорядження.

У пункті 2.1. Договору іпотеки передбачено, що Іпотекодавець гарантує, що предмет іпотеки знаходиться у його власності, право якої отримано ним на правомірних відносинах, а також те, що до Іпотекодавця не пред'явлені майнові позови, пов'язані з вилученням предмету іпотеки.

Предметом іпотеки, відповідно до ст. 5 Закону України «Про іпотеку», може бути лише об'єкт нерухомого майна за умов, що нерухоме майно належить Іпотекодавцю на праві власності.

Виходячи з положень ст. 583 ЦК України і ст. 5 Закону України «Про іпотеку», предметом іпотеки може бути лише те майно, яке належить іпотекодавцю на праві власності.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Рішенням Арбузинського районного суду від 29 грудня 2014 року, яке набрало законної сили, встановлено обставини, які свідчать, що право власності на спірний будинок на момент укладання ОСОБА_5 договору іпотеки від 08 червня 2006 року було оформлено на ОСОБА_2, тому при укладенні вказаного оспорюваного договору була відсутня їх воля на передачу спірного будинку в іпотеку.

Таким чином, суд вважає, що на момент укладання договору іпотеки ОСОБА_5 не набула права власності на житловий будинок, тому не мала права передавати його в іпотеку, а у належного власника житлового будинку ОСОБА_2 була відсутня його воля на передачу спірного майна в іпотеку.

Передачею відповідачкою ОСОБА_5 спірного житлового будинку в іпотеку порушені права позивачів, як власників майна, передбачені ч. 1 ст. 317 ЦК України щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Крім цього, сторонами не заперечувалось, що спірний житловий будинок після укладення іпотечного договору продовжував перебувати у володінні і користуванні позивачів.

За такого, суд вважає, що заявлені вимоги щодо визнання договору іпотеки недійсним, підлягають задоволенню.

Однак, вимоги в частині стягнення із відповідачів на користь позивачів судових витрат, підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (ч. 1 ст. 88 ЦПК).

Частиною 1 ст. 84 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правої допомоги.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом (ч. 2 ст. 84 ЦПК України).

Прикінцевими та перехідними положеннями ЦПК України (розділ XI п.2) встановлено, що ч.2 ст. 84 ЦПК України набирає чинності з моменту набрання чинності відповідним законом.

З 1 січня 2012 року набрав чинності Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Статтею 1 вказаного закону передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Таким чином, враховуючи обставини справи, які пов'язанні з наданням правової допомоги та положення названого закону граничний розмір цього виду судових витрат безпосередньо в судовому засіданні повинен складати (1378 грн. х 40% : 60 хв. = 9,19 грн. х 90 хв. = 827 грн. 10 к.).

При зверненні до суду з позовом позивачами сплачено судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Всього судові витрати складають 1070 грн. 70 коп.(827,10 + 243,60) та підлягають стягненню з кожного відповідача на користь позивачів по 267 грн. 67 коп.

Керуючись ст. ст. 60,209,213,215,218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль», ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: державний нотаріус Арбузинської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання договору іпотеки недійсним, задовольнити частково.

Визнати договір іпотеки житлового будинку № 29 по вулиці Маяковського в смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, укладений між Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_4 Аваль» та ОСОБА_5 08 червня 2006 року, посвідчений державним нотаріусом Арбузинської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, недійсним.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 по 267 грн. 67 коп. з кожного.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судові витрати по 267 грн. 67 коп. з кожного.

В задоволенні інших частин вимог відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 05 жовтня 2015 року

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Арбузинського

районного суду ОСОБА_9