У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

21 січня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Парінової І.К., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Бистрицької сільської ради Ружинського району Житомирської області, відділу Держкомзему у Ружинському районі Житомирської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, встановлення земельного сервітуту, зобов'язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди та за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, Бистрицької сільської ради Ружинського району Житомирської області, відділу Держкомзему у Ружинському районі Житомирської області, відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Ружинського районного управління юстиції Житомирської області про скасування державних актів і їх реєстрації та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 01 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, Бистрицької сільської ради Ружинського району Житомирської області, відділу Держкомзему у Ружинському районі Житомирської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, встановлення земельного сервітуту, зобов'язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди, обґрунтовуючи вимоги тим, що він є власником будинку та земельної ділянки на території Бистрицької сільської ради по АДРЕСА_1, яка межує із земельною ділянкою ОСОБА_5 по АДРЕСА_2

На земельній ділянці загального користування, яка межує із земельною ділянкою, що перебуває у користуванні ОСОБА_5 і яка використовується позивачем як під'їзд до своєї земельної ділянки, ОСОБА_5 встановлено двоє воріт, що не дозволяє йому безперешкодно користуватися землею загального користування та його приватними земельними ділянками.

Крім того, ОСОБА_5 користуючись тим, що розподільний колодязь і водопровід до його будинку знаходяться на її земельній ділянці, відключила його від центрального водопостачання і він не в змозі відремонтувати водогін, оскільки відповідачка його не допускає до мережі водогону.

Враховуючи вказане, позивач просив усунути перешкоди у користуванні належною йому земельною ділянкою, розташованою за вказаною адресою, шляхом зобов'язання ОСОБА_5 знести (демонтувати) двоє незаконно встановлених воріт на земельній ділянці земельного користування на під'їзді до його земельної ділянки зі сторони вул. Леніна. Зобов'язати відповідачку виконати рекомендації, викладені в акті від 11.02.2012 року - п.п. 4, 5, 6 огородити свій господарський двір по межі своєї земельної ділянки від проїзду розташованого на землі загального користування та перенести місце складування гною на відстань не менше 20 м. від його житлового будинку. Зобов'язати ОСОБА_5 не чинити перешкод в користуванні водопроводом, який пролягає до його земельної ділянки через земельну ділянку ОСОБА_5 Зобов'язати ОСОБА_5 відновити водопровід, який йде до домоволодіння ОСОБА_4 Зобов'язати відповідачку не чинити йому перешкод у доступі до роздільного колодязя, який розташований по земельній ділянці ОСОБА_5 за вказаною адресою та до труби водопроводу від колодязя до земельної ділянки позивача по АДРЕСА_1. Встановити безоплатний земельний сервітуту по лінії проходження водопроводу по земельній ділянці відповідачки до його земельної ділянки шириною 1 метр від розподільного колодязя, який розташований на земельній ділянці ОСОБА_5 за вказаною адресою до домоволодіння ОСОБА_4 за вказаною адресою. Стягнути з відповідачки на його користь 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

ОСОБА_5 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4, Бистрицької сільської ради Ружинського району Житомирської області, відділу Держкомзему у Ружинському районі Житомирської області, відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Ружинського районного управління юстиції Житомирської області про скасування державних актів і їх реєстрації та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, обґрунтовуючи вимоги тим, що в 1962 році її батьку ОСОБА_6 була виділена під забудову земельна ділянка площею 0,30 га з присадибного фонду колгоспу у АДРЕСА_2. У будинку АДРЕСА_1 проживала ОСОБА_7 Відповідно до умов місцевості та ще тому, що ОСОБА_7 проживала одна і в неї не було сторонньої допомоги, батьки дозволили використовувати земельну ділянку для проїзду сусідки ОСОБА_7

На підставі рішення сесії Бистрицької сільської ради від 28 лютого 1995 року матері ОСОБА_5 - ОСОБА_8 передано у приватну власність земельну ділянку 0,3990 га, що розташована у АДРЕСА_2.

30 січня 1998 року її мати - ОСОБА_8 отримала державний акт на право приватної власності на землю, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 25. У плані зовнішніх меж земельної ділянки вказано три окремих ділянки: № 1 - 0,2620 га, № 2 - 0,0714 га, № 3 - 0,0656 га. Проїзд до будинку АДРЕСА_1 по земельній ділянці не визначений і не вказано, що проїзд є землею загального користування.

У 2001 році ОСОБА_7 продала свій будинок ОСОБА_4 10 червня 2005 року ОСОБА_4 отримав державні акти серії ЖТ № 168688, серії ЖТ № 168652 на право власності на земельну ділянку, в яких уже вказано, що від літ. Д до літ. Е шириною 3 м по її земельній ділянці проходять землі загального користування, тобто вже є проїзд до будинку ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_8, яка згідно з заповітом від 10 серпня 2002 року заповіла їй все своє майно з чого б воно не складалося. Зазначала, що вона фактично вступила у спадщину після смерті матері, але право власності на себе не оформила.

Вказувала на те, що у 2010 році вирішила оформити спадкове майно, а саме: право власності на будинок та земельну ділянку. Під час підготовки документів для оформлення спадщини, виявилось, що відповідно до генерального плану забудови с. Бистрик по земельній ділянці, розташованій по АДРЕСА_2, відсутній наділ для землі загального користування (проїзд).

Враховуючи вказане, уточнивши позовні вимоги, позивачка просила скасувати державні акти та їх реєстрацію на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 168688, серії ЖТ № 168652, зареєстровані в реєстрі за № 1317 від 29.08.2001 року, видані на ім'я ОСОБА_4 на земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_1; скасувати державний акт та його реєстрацію на право приватної власності на землю, зареєстровану в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 25 від 30 січня 1998 року, виданий на ім'я ОСОБА_8 на земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_1; визнати за нею право власності на земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_2 в с. Бистрик, Ружинського району Житомирської області в порядку спадкування за законом, яку вона фактично прийняла у спадщину після смерті матері - ОСОБА_8

Ухвалою Ружинського районного суду Житомирської області від 23 січня 2013 року позови ОСОБА_4 та ОСОБА_5 об'єднано в одне провадження.

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2013 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_5 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_4 земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_1, шляхом знесення двох незаконно встановлених воріт на земельній ділянці загального користування на під'їзді до земельної ділянки ОСОБА_4 зі сторони вулиці Леніна; не чинити перешкод у користуванні водопроводом, який пролягає до земельної ділянки ОСОБА_4 через земельну ділянку ОСОБА_5; відновити водопровід, який проходить до домоволодіння ОСОБА_4; не чинити перешкод ОСОБА_4 в доступі до роздільного колодязя, розташованого на земельній ділянці ОСОБА_5, та до труби водопроводу від колодязя до земельної ділянки ОСОБА_4; встановлено безоплатний земельний сервітут по лінії проходження водопроводу по земельній ділянці ОСОБА_5 до земельної ділянки ОСОБА_4 шириною 1 метр від роздільного колодязя, що розташований на земельній ділянці ОСОБА_5 до домоволодіння ОСОБА_4 та стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 1000 грн завданої моральної шкоди. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено повністю.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 01 жовтня 2014 року, рішення суду першої інстанції в частині зобов'язання ОСОБА_5 не чинити перешкод в користуванні водопроводом, який пролягає до земельної ділянки ОСОБА_4 через земельну ділянку ОСОБА_5; зобов'язання ОСОБА_5 відновити водопровід, який йде до домоволодіння ОСОБА_4; зобов'язання ОСОБА_5 не чинити перешкод ОСОБА_4 в доступі до роздільного колодязя, який розташований по земельній ділянці ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 с. Бистрик, Ружинського району Житомирської області та до труби водопроводу від колодязя до земельної ділянки ОСОБА_4 по АДРЕСА_1; встановлення безоплатного земельного сервітуту по лінії проходження водопроводу по земельній ділянці ОСОБА_5 до земельної ділянки ОСОБА_4, шириною 1 метр від розподільного колодязя, який розташований на земельній ділянці ОСОБА_5 в с. Бистрик, Ружинського району Житомирської області до домоволодіння ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову. В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, докази та обставини, на які посилається заявник, були предметом дослідження апеляційного суду і при їх дослідженні та встановленні судом дотримані норми процесуального та матеріального права.

Суд апеляційної інстанції скасовуючи частково рішення суду першої інстанції, вірно виходив з безпідставності позовних вимог ОСОБА_4 щодо наявності у нього перешкод з боку ОСОБА_5 у користуванні централізованим опаленням.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків апеляційного суду не спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2013 року в нескасованій частині та рішення апеляційного суду Житомирської області від 01 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун І.К. Парінова С.П. Штелик