Справа № 727/5360/15-ц
Провадження № 2/727/1645/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2015 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Чебан В.М.

при секретарі Григор'євій І.Д.

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, де третьою особою виступає ОСОБА_5 про припинення права спільної сумісної власності на квартиру та визначення часток, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду, де третьою особою виступає ОСОБА_5, з позовом про припинення права спільної сумісної власності на квартиру та визначення часток до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, мотивуючи позовні вимоги тим, що з 1975 року ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_1), спільно з батьком ОСОБА_7, матір'ю ОСОБА_8, братом ОСОБА_2 проживали в трикімнатній квартирі загальною площею 66,70 м. кв., в тому числі житловою площею 43,20 м. кв., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Вказує, що 06.11.1993 року уклала шлюб з ОСОБА_3 та з 23.02.1996 року він проживав разом із нею. Під час шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_4, який проживає з ними у вказаній квартирі з моменту народження.

Вказує, що у відповідності до ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» в 1999 році всі зареєстровані в Квартирі мешканці вирішили приватизувати наймане житло та 19.04.1999 року Департаментом житлово-комунального господарства міської ради, як органом приватизації, на виконання розпорядження органу приватизації за № НОМЕР_6 від 19.04.1999 року видано Свідоцтво про право власності на житло, яке зареєстроване Департаментом ЖКГ міської ради в реєстровій книзі за № НОМЕР_5. При цьому свідоцтвом про право власності на житло від 19.04.1999 року посвідчено право спільної сумісної власності на Квартиру за наступними особами: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Таким чином, стверджує позивачка, право власності на Квартиру належало шістьом співвласникам на праві спільної сумісної власності, при цьому згідно Свідоцтва про право власності на житло від 19.04.1999 року, встановлено право спільної сумісної власності в рівних частинах за ОСОБА_7 - 1/6 частини Квартири; ОСОБА_8 - 1/6 частини Квартири; ОСОБА_2 - 1/6 частини Квартири; ОСОБА_1 - 1/6 частини Квартири; ОСОБА_3 - 1/6 частини Квартири; ОСОБА_4 - 1/6 частини Квартири.

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_8, що засвідчено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 від 12.06.2001 року. Після її смерті у неї залишились спадкоємці першої черги: батько позивачки - ОСОБА_7, брат позивачки - ОСОБА_2, сестра позивачки ОСОБА_5 та вона, ОСОБА_1 (до одруження ОСОБА_1). Заповіту її померла мати не залишала.

Стверджує, що на момент смерті матері з нею фактично проживали спадкоємці першої черги ОСОБА_7, ОСОБА_2, та вона, ОСОБА_1. ОСОБА_5 з ними не проживала, в спадщину покійної матері не вступала. При цьому вказує, що заяву про вступ в спадщину та відмову від спадщини ОСОБА_8 ніхто зі спадкоємців першої черги не подавав та у відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу УРСР, спадщину прийняли і фактично вступили в управління та володіння спадковим майном позивачка, її батько ОСОБА_7 та її брат ОСОБА_2.

Вказує, що таким чином після смерті матері нею - ОСОБА_1, батьком та братом було успадковані по 1/18 Квартири та співвласники Квартири стали володіти частками: ОСОБА_7 - 4/18 частини Квартири; ОСОБА_2 - 4/18 частини Квартири; ОСОБА_1 - 4/18 частини Квартири; ОСОБА_3 - 3/18 частини Квартири; ОСОБА_4 - 3/18 частини Квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивачки - ОСОБА_7, що засвідчено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_8 від 25.03.2013 року. Після смерті батька у нього залишились спадкоємці першої черги: брат позивачки - ОСОБА_2, ОСОБА_5 та сама позивачка. Заповіту батько не залишав. В подальшому ОСОБА_2, ОСОБА_5 у відповідності до ст. 1273 ЦК України написали заяви про відмову від прийняття спадщини ОСОБА_7, а позивачкою була фактично прийнята спадщина у відповідності до п. 3 ст. 1268 ЦК України, крім того вона у відповідності до ст. 1269 ЦК України подала приватному нотаріусу Іщенко A.B. заяву про прийняття спадщини ОСОБА_7.

Таким чином вважає, що після смерті батька розмір часток співвласників Квартири змінився і повинен становити: ОСОБА_2 - 4/18 частини Квартири; ОСОБА_1 - 8/18 частини Квартири; ОСОБА_3 - 3/18 частини Квартири; ОСОБА_4 - 3/18 частини Квартири.

Згідно звіту про незалежну оцінку квартири від 28.10.2013 року вартість Квартири становить 309822,00 грн. (Триста дев'ять тисяч вісімсот двадцять дві гривні 00 копійок).

Стверджує, що в зв'язку із внесенням змін в законодавстві України про обов'язкову реєстрацію прав на нерухоме майно, в даний час через відсутність всіх учасників приватизації Квартири не має можливості провести реєстрацію прав на Квартиру.

Так, як в процесі приватизації вищезазначеної квартири розмір часток визначений не був, а в даний час із-за відсутності покійних батьків позивачки, їх визначити шляхом укладення відповідного правочину з відповідачами не має змоги, для врегулювання питань власності необхідно визначити розміри часток у володінні та розпорядженні Квартири. Вказує, що не має можливості належним чином оформити вступ у спадщину у нотаріуса, ніхто із співвласників не може вільно розпоряджатися правом власності на квартиру на свій розсуд. При цьому на даний час у квартирі проживає 5 осіб: ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_10

На підставі викладеного просить визнати право власності:

- за нею ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, в розмірі 8/18 частин квартири за адресою АДРЕСА_1.

- за ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_2, в розмірі 4/18 частин квартири за адресою АДРЕСА_1;

- за ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_3, в розмірі 3/18 частин квартири за адресою АДРЕСА_1;

- за ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_4, в розмірі 3/18 частин квартири за адресою АДРЕСА_1.

Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак до початку судового засідання від неї надійшла заява, в якій вона просить розглядати дану справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, однак до початку розгляду справи судом від них до суду надійшли заяви, в яких просять розглядати справу у їх відсутність та позовні вимоги визнають повністю.

Третя особа - ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилась, однак до початку розгляду справи судом від неї надійшла заява, згідно якої доводи, викладені у позовній заяві вона підтверджує, просить розглядати справу у її відсутність та позовні вимоги підтримує повністю. А також зазначила, що вона дійсно відмовилась від прийняття спадщини, вказаної у позові.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 1975 року ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_1), спільно з батьком ОСОБА_7, матір'ю ОСОБА_8, братом ОСОБА_2 проживали в трикімнатній квартирі загальною площею 66,70 кв.м., в тому числі житловою площею 43,20 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. 06.11.1993 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_3 (а.с.11) та з 23.02.1996 року він проживав разом із нею. Під час шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_4, який проживає у вказаній квартирі.

19.04.1999 року Департаментом житлово-комунального господарства міської ради, як органом приватизації, на виконання розпорядження органу приватизації за НОМЕР_9 від 19.04.1999 року видано Свідоцтво про право власності на житло, яке зареєстроване Департаментом житлово-комунального господарства міської ради в реєстровій книзі за № НОМЕР_5. При цьому свідоцтвом про право власності на житло від 19.04.1999 року посвідчено право спільної сумісної власності на квартиру за наступними особами: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.5).

У відповідності до частини 1 статті 368 Цивільного кодексу України: спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Право спільної сумісної власності відрізняється від права спільної часткової власності за підставами виникнення, характером внутрішніх правовідносин, а також і за підставами припинення сумісної або часткової власності.

Приписами частини 2 статті 370 Цивільного кодексу України визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Таким чином, право власності на Квартиру належало шістьом співвласникам на праві спільної сумісної власності, а саме: ОСОБА_7 - 1/6 частини квартири; ОСОБА_8 - 1/6 частини квартири; ОСОБА_2 - 1/6 частини квартири; ОСОБА_1 - 1/6 частини квартири; ОСОБА_3 - 1/6 частини квартири; ОСОБА_4 - 1/6 частини квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки - ОСОБА_8, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 від 12.06.2001 року (а.с.8). Після її смерті у неї залишились спадкоємці першої черги: батько позивачки - ОСОБА_7, брат позивачки - ОСОБА_2, сестра позивачки ОСОБА_5 та позивачка, ОСОБА_1, (до одруження ОСОБА_1). Заповіту померла ОСОБА_8 не залишала. Із витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) НОМЕР_10 від 10.06.2015 року вбачається, що з приводу надання інформації про ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, інформація у Спадковому реєстрі відсутня (а.с.9).

Суд також бере до уваги твердження позивачки, про те, що на момент смерті матері з нею фактично проживали спадкоємці першої черги ОСОБА_7, ОСОБА_2, та сама позивачка, ОСОБА_1. Зазначені обставини підтверджені сторонами. Таким чином у відповідності до ст.549 Цивільного кодексу УРСР, спадщину прийняли і фактично вступили в управління та володіння спадковим майном позивачка, її батько ОСОБА_7 та її брат ОСОБА_2.

У відповідності до частини 1 статті 368 Цивільного кодексу України: спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Право спільної сумісної власності відрізняється від права спільної часткової власності за підставами виникнення, характером внутрішніх правовідносин, а також і за підставами припинення сумісної або часткової власності.

Приписами частини 2 статті 370 Цивільного кодексу України визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Враховуючи вимоги статті 372 Цивільного кодексу України, суд встановив, що майно у спільній сумісній власності може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, на підставі договору про поділ нерухомого майна, який має бути укладений у письмовій формі і нотаріально посвідчений. Отже, такий договір може бути укладений лише за життя всіх співвласників спільної сумісної власності.

Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. визначено, що відповідно до ст. 1226 ЦК частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Таким чином після смерті матері позивачки - ОСОБА_8, позивачкою ОСОБА_1, її батьком та її братом було успадковані по 1/18 частки квартири та співвласники квартири стали володіти наступними частками: ОСОБА_7 - 4/18 частини квартири; ОСОБА_2 - 4/18 частини квартири; ОСОБА_1 - 4/18 частини квартири; ОСОБА_3 - 3/18 частини квартири; ОСОБА_4 - 3/18 частини квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивачки - ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 від 25.03.2013 року (а.с.12). Після смерті ОСОБА_7 у нього залишились спадкоємці першої черги: брат позивачки - ОСОБА_2, сестра позивачки - ОСОБА_5 та сама позивачка. В подальшому ОСОБА_2 та ОСОБА_5 у відповідності до ст. 1273 ЦК України написали заяви про відмову від прийняття спадщини ОСОБА_7 (а.с.14-15) та 18.07.2013 року приватним нотаріусом ОСОБА_6 була заведена спадкова справа, що підтверджується копією витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі НОМЕР_11 від 18.07.2013 року (а.с.13).

З копії спадкової справи №23/2013, заведеної після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.55-100), вбачається, що позивачка ОСОБА_1 18.07.2013 року у відповідності до ст. 1269 ЦК України подала приватному нотаріусу Іщенко A.B. заяву про прийняття спадщини померлого ОСОБА_7 (а.с.61).

Постановою приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_6 від 26.03.2015 року (а.с.24) відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні такої нотаріальної дії, як видача свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частину квартири НОМЕР_12, яка знаходиться в АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_7, оскільки відсутня відмітка про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру.

З відповіді Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації №1450 від 23.07.2013 року (а.с.17) вбачається, що згідно реєстрових книг право власності на квартиру НОМЕР_12 в будинку АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Відповідно до вимог ст.ст. 1217, 1261 Цивільного кодексу України позивачка ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2 та третя особа по справі - ОСОБА_5 є спадкоємцями за законом першої черги, як діти померлого ОСОБА_7, що також підтверджується довідками КЖРЕП №17 (а.с.10, 16, 18).

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до змісту ст. 1216 ЦК України, у разі спадкування права та обов'язки спадкодавця переходять до спадкоємців.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1267 Цивільного кодексу України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Тобто, кожному із спадкоємців, а саме позивачці, відповідачу - ОСОБА_2 та третій особі по справі - ОСОБА_5, належить право на отримання спадщини в розмірі 1/3 частки спадкового майна в порядку спадкування за померлим ОСОБА_7 Оскільки померлому ОСОБА_7 належала 1/6 частина квартири НОМЕР_12, яка розташована в АДРЕСА_1, а в свою чергу ОСОБА_2 та ОСОБА_5 від отримання спадщини відмовились, то розмір частки, яку позивач ОСОБА_1 успадковує в даному випадку - становить 1/6 частини вказаної квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч.2 ст.370 та ч. ч. 2,3 ст.372 ЦК України у разі виділу частки, поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом, при цьому право спільної сумісної власності припиняється.

Таким чином в порядку спадкування за померлою ОСОБА_8, позивачці ОСОБА_1, її померлому батьку ОСОБА_7 та відповідачу - ОСОБА_2 повинно належати на праві власності по 1/18 частин квартири за адресою АДРЕСА_1. Таким чином померлому батьку позивачки - ОСОБА_7 повинно було належати в загальному 4/18 частин вказаної квартири.

В свою чергу в порядку спадкування за померлим батьком позивачки, враховуючи матеріали спадкової справи та заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про відмову від спадщини, позивачці повинно належати на праві власності 8/18 частин квартири, відповідачу ОСОБА_2 повинно належати 4/18 частин вказаної квартири, відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повинно належати по 3/18 частин квартири НОМЕР_12 по АДРЕСА_1

За наведених обставин суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212, 214-215, 218, 223 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, де третьою особою виступає ОСОБА_5 про припинення права спільної сумісної власності на квартиру та визначення часток - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, право власності на 8/18 частин трикімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, право власності на 4/18 частин трикімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, право власності на 3/18 частин трикімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4, право власності на 3/18 частин трикімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: