печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2015 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Остапчук Т.В.,

при секретарі - Кравченко В. Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа Орган опіки та піклування Печерського району м.Києва про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітніх дітей без згоди батька

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з позовом про надання дозволу на виїзд дітей за кордон,мотивує тим, що шлюб з відповідачем рішенням Печерського районного суду м.Києва від 8.08.2012 року розірвано . Від шлюбу мають доньок ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 22.02.2014р. визначено місце проживання малолітніх дітей з нею за місцем постійного проживання в Україні -АДРЕСА_1. З кінця 2011р. вона з дітьми мешкала в Польщі в м.Гданськ , де має право на тимчасове мешкання , в зв»язку з тим що укладено трудовий контракт з 31.1.12р. по 9.01.2015р. Діти там відвідують школу та садочок. З відповідачем склались неприязні стосунки і він не бажає добровільно надати їй згоду на вивіз дітей за кордон , про що він їй повідомив в квітні 2013р. Тому просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд дітей за межі України без згоди батька та дозволити виготовити для цього необхідні документи до 16 років.

Позивачка , представник позивачки позов підтримали , просили задовольнити.

Відповідач , представник відповідача позов не визнає, вказує на те що позивачка не зверталась до нього з проханням надати дозвіл на виїзд за кордон дітей - в яку країну та який час, а вивозала намагалась без його згоди вивозити дітей .

Представник 3-тьої особи Орган опіки та піклування Печерського району м.Києва в судове засідання не з"явився , посив розглядати справу в його відсутність.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи , приходить до слідуючого.

Встановлено , що сторони перебували в шлюбі, рішенням Печерського районного суду м.Києва від 8.08.2012 року розірвано . Від шлюбу мають доньок ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 22.02.2014р. визначено місце проживання малолітніх дітей з нею за місцем постійного проживання в Україні -АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 ЦК Українифізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодоюбатьків та у їхньому супроводі, або у супроводі осіб, які ними уповноважені.

Згіднозі ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в УкраїнугромадянУкраїни» документами, щодають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянинаУкраїнипід час перебування за її межами, є паспорт громадянинаУкраїни для виїзду за кордон, проїзний документ дитини.

У відповідності до вимог ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріальнозасвідченого клопотання батьків або законних представників батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно з п.16 Правил оформлення та видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою КМУ від 31.03.95. № 231, самостійний виїзд за кордон дітей, які не досягли вісімнадцятирічного віку, здійснюється за нотаріально засвідченою згодою батьків (законних представників), а за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Стаття 11 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89 покладає на держави зобов"язання вживати заходів для боротьби з незаконним переміщенням і поверненням дітей із за кордону.

Відповідно до цілей Гаазької конвенції її суть полягає в тому , що один із батьків (або будь-яка інша особа , якій належать права піклування про дитину) не має права одноосібно приймати рішення про зміну місця проживання дитини або переміщення дитини на необмежени й час у інше місце , зокрема вивозити її в іншу державу або не повертати дитину до держави її постійного проживання . Тимчасовий чи постійний виїзд дитини за кордон має відбуватись лише за погодженням з іншим із батьків, якщо він не позбавлений батьківських прав. Тобто зміна країни проживання дитини вимагає узгодження із іншим із батьків , адже такий переїзд , як правило спричиняє зміну режиму спілкування дитини здругим з батьків, порядку участі у вихованні дитини , а також зміну звичайного соціального , культурного , мовного середовища дитини , що впливає на її подальше життя , розвиток і виховання.

Відповідно до п. 22 ч. 1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року N 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", встановлено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон.

У ст. 141 Сімейного кодексу України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини.

Встановлено , що відповідач давав згоду на тимчасовий виїзд дітей за кордон з 23.10.2011р.- 23.01.2012 р. ( а.с.165) , з 5.12.2011р. по 5.02.2013р. ( а.с.61 ) .

Згідно повідомлення адміністрації Держприкордонслужби України позивачка здійснювала виїзд дітей за кордон 24.04.2013р. , 24.08.2013р. ( а.с.80-83) , в супереч тому що відповідач не надав дозвіл на виїзд дітей за кордон з 5.12.2011р. по 5.02.2015р. , що підтверджується листом приватного нотаріуса ( а.с.61 ,63 )

Твердження позивачки , що з вини відповідача їй відмовлено в виїзді до Польші в липні 2014р. , спростовується рішенням консульського відділу Посольства РП в м.Києві , що позивачка подала документи , які містять неправдиві особові дані , не обгрунтувала мети або умов запланованої подорожі. (а.с.207)

Позивачка не надала суду належних та допустимих доказів , щодо неможливості отримання нотаріальної згоди відповідача на виїзд дітей , крім того не вказує тривалість виїзду , країну , мету , тому позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 313 ч. 3 ЦК України, ст. 154 СК України, ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", п. 22 ч. 1 Правил перетинання державного кордону громадянами України , ст. 10, 60, 88, 169, 212-214 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа Орган опіки та піклування Печерського району м.Києва про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітніх дітей без згоди батька відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Печерський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня проголошення.Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Остапчук Т.В.