АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/2094/2015 Головуючий в 1-й інстанції - Піхур О.В.
Доповідач-Чобіток А.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого -Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

при секретарі - Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2014 року та на додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про звільнення від сплати заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

В квітні 2014 року позивач пред»явив вказаний позов до відповідача та просив звільнити його від сплати заборгованості за виконавчим листом №2-11567/11 від 02.04.2012 року, яка обліковується у ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва за основним його місцем роботи в ПАТ «Укртелеком» та зобов»язати державного виконавця винести постанову про скасування заборгованості в розмірі 16298,52 грн.;

- звільнити від сплати заборгованості в сумі 1150 грн. по виконавчому листу від 17.04.2014 року №2-11567/11,який знаходиться на виконанні у ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києва;

- визнати недійсним виконавчий лист № 2-11567/11 від 17.04.2012 року та скасувати виконавче провадження у ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києва;

- визнати недійсним виконавчий лист № 2-11560/11 від 17.04.2012 року та скасувати виконавче провадження в ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києва;

- звільнити від сплати заборгованості в сумі 1580,00 грн. за виконавчим листом № 2-11560/11 від 17.04.2012 року, яка обліковується у ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києва за роботою за сумісництвом в державному університеті інформаційно-комунікаційних технологій;

- звільнити від заборгованості в сумі 6876,64 грн. згідно з виконавчим листом №2-11567/11 від 17.04.2012 року,яка обліковується у ВДВС Дніпровського РУЮм.Києва за роботою за сумісництвом в державному університеті інформаційно-комунікаційних технологій;

- звільнити від сплати заборгованості в сумі 12544,40 грн., яка обліковується в ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києва як пеня за несвоєчасну сплату аліментів.

В обґрунтування своїх вимог посилався на незадовільний його фінансовий стан та стан здоров»я та виникнення заборгованості по аліментах з вини ОСОБА_3 внаслідок подання виконавчих листів на виконання з великою затримкою та неподання інформації щодо другого його місця роботи.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2014 року в задоволенні позову відмовлено та додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2014 року стягнуто з ОСОБА_2 в доход держави судовий збір в розмірі 243 грн.60 коп..

В апеляційних скаргах ОСОБА_2 просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове, яким задовольнити його вимоги. Поислається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також однобічність розгляду даного спору.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з»явились в судове засідання, , обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи , колегія суддів приходить до наступного.

Встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21.11.2011 року з позивача на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 20,0 % на кожну дитину з заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 15.09.2011 року та до повноліття дітей, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку .

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16.12.2013 року скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15.10.2013 року, яким відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позову про зменшення розміру аліментів, призначених рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 21.11.2011 року, та зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 до 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку .

Також рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07.02.2012 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дружини ОСОБА_3 у розмірі 1/10 частини з усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з 15.09.2011 року і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року .

Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 19.02.2014 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів за місцем роботи в ПАТ «Укртелеком» за період з вересня 2011 року по лютий 2013 року в сумі 10 282,54 грн. та за місцем роботи в Державному університеті інформаційно-комунікаційних технологій за період з вересня 2011 року по червень 2013 року в сумі 2 261,86 грн., а всього 12 544,40 грн.. При цьому вказаним судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_2 перебуває у трудових відносинах із ПАТ «Укртелеком» з 03.08.2001 року. Згідно з даними довідки ПАТ «Укртелеком» за № 30 від 31.01.2014 року, за вказаним місцем роботи відрахування аліментів на утримання дітей проводяться із червня 2012 року, а з липня 2013 року проводяться відрахування в рахунок погашення заборгованості за аліментами. Відповідно до довідки-розрахунку № 1509/4 від 22.02.2013 року, складеної державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві, заборгованість по аліментам ОСОБА_2 за період з 01.09.2011 року станом на 28.02.2013 року складає 24 343,44 коп.., яка виникла з вересня 2011 року по травень 2012 року. Відповідно до витягів з наказів Державного університету інформаційно-комунікаційних технологій, ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з даним університетом з 01.09.2011 року та отримував відповідний дохід, проте аліментні зобов»язання з нього не виконував, в зв»язку з чим утворилась заборгованість, яка згідно з розрахунком № 23603 від 05.07.2013 року, складеним державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві за період з 01.09.2011 року по 01.07.2013 року склала 12 506,41 грн..

Виконавчий лист № 2-11567/11, виданий на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21.11.2011 року був отриманий ОСОБА_3 24.01.2012 року та після виправлення в ньому описки, пред»явлений до виконання до ВДВС Шевченківського РУЮ в м. Києві 03.04.2012 року та за яким 06.04.2012 року було відкрито виконавче провадження.

Для виконання вказаного рішення суду за іншим місцем роботи

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 отримала виконавчий лист 17.04.2012 року та подала заяву за місцем проживання позивача до ВДВС Дніпровського РУЮ в м.Києві про його примусове виконання, яким у відкритті провадження було відмовлено в зв»язку з відсутністю вказівки на ідентифікаційний код боржника. 30.04.2012 року ОСОБА_3 подала виконавчий лист до ВДВС Дніпровського РУЮ в м.Києві з зазначенням ідентифікаційного коду боржника, внаслідок чого виконавче провадження було відкрито, проте 17.05.2012 року закінчено, а справу передано до ВДВС Солом»янського РУЮ у м.Києві за місцем роботи ОСОБА_2 у Державному університету інформаційно-комунікаційних технологій, та вказаною службою 24.05.2012 року відкрито виконавче провадження, яке 12.06.2012 року було закрито в зв»язку зі звільнення ОСОБА_2, а виконавче провадження повернуто до ВДВС Дніпровського РУЮ у м.Києві, який 20.07.2012 року відкрив виконавче провадження.

Виконавчий лист № 2-11560/11 , виданий на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07.02.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дружини ОСОБА_3 виданий 17.04.2012 року, а 20.04.2012 року була подана заява ОСОБА_3 на його виконання. 20.07.2012 року за вказаним виконавчим листом ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві відкрило виконавче провадження.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що останнім не доведено обставин, за яких суд може звільнити його від сплати заборгованості по аліментам, врахувавши при цьому, що чинним законодавством визнання недійсними виконавчих листів та їх скасування не передбачено.

Таке рішення суду є законним та обґрунтованим , ухваленим з додержанням норм матеріального та процесуального права, що регулюють правовідносини, що виникли між сторонами, висновків якого доводи апеляційної скарги не спростовують з наступних підстав .

Частинами 2, 3 ст. 197 СК України визначено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв»язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред»явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти.

Отже, вказаною нормою закону чітко визначено випадки, за яких можливе повне або часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Частина 1 ст. 58 ЦПК України визначає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Пред»явивши позов про повне його звільнення від сплати заборгованості по аліментам, ОСОБА_2 будь-яких доказів того, що вона виникла в зв»язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення, не надав.

Надані позивачем фіскальні чеки про придбання ліків , з яких деякі ним придбані за призначенням лікаря, не вказують на його тяжку хворобу, лікування якої має постійний характер та потребує великих матеріальних затрат.

Та обставина, що на утриманні ОСОБА_2 перебувають його батьки та він сплачує боргові зобов»язання за квартиру, також не може розцінюватись як інша обставина, що має істотне значення , оскільки позивач є людиною працездатного віку, а утримання неповнолітніх дітей також передбачає витрати на їх існування (їжа ,одяг, комфорт, користування житлово-комунальними послугами) та потреби в реалізації соціального та духовного розвитку . При цьому відповідно до ст. 180 СК України, обов»язок утримувати дитину є рівною мірою обов»язком як матері, так і батька, причому обов»язком особистим.

До того ж слід зазначити, що вказані позивачем обставини були зазначені ним при розгляді позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, за результатами якого рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16.12.2013 року розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей сторін було зменшено з 20,0 % на кожну дитину з заробітку (доходу) щомісячно до 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідно віку .

Доводи апеляційної скарги про те, що заборгованість по сплаті аліментів виникла з вини ОСОБА_3 внаслідок подання виконавчих листів на виконання з великою затримкою та неподання інформації щодо другого його місця роботи, спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з підстав, передбачених ч. 3 ст. 197 СК України.

Також суд прийшов до правильного висновку при відмові у задоволенні позову щодо визнання недійсними виконавчих листів та їх скасування, оскільки ні нормами процесуального права, ні Законом України «Про виконавче провадження» зазначений позивачем спосіб захисту права не передбачений.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, то 07.04.2014 року ОСОБА_2 пред»явив позов про звільнення від сплати заборгованості в сумі 55 581 грн. 64 коп., сплативши при цьому 243 грн. 60 коп. судового збору ( 0,2 розміру мінімальної заробітної плати) .

Відповідно до ч. 3 ст. 80 ЦПК України, у разі збільшення розміру позовних вимог або пред»явлення нових вимог несплачену суму судового збору належить сплатити до звернення в суд з відповідною заявою.

05 червня 2014 року ОСОБА_2 уточнив позовні вимоги та остаточно просив суд звільнити його від сплати заборгованості на загальну суму 38 449 грн. 56 коп. , а також визнати виконавчі листи недійсними та скасувати виконавчі провадження.

Таким чином вимоги ОСОБА_2 складаються з вимог майнового характеру та немайнового , а тому уточнивши вимоги позивач відповідно повинен був сплатити і судовий збір щодо вимоги немайнового характеру (визнання виконавчих листів недійсними та скасувати виконавчі провадження).

Проте, як вбачається з матеріалів справи докази сплати судового збору відповідно до уточнених позовних вимог відсутні.

Розглянувши змінені вимоги позивача без доказів доплати суми судового збору, за результатами вирішення спору суд з урахуванням положень ст. 88 ЦПК України належну суму судового збору не стягнув , однак виправив допущену ним помилку ухваленням додаткового рішення про стягнення з позивача 243,60 грн. судового збору за вимогу немайнового характеру.

Колегія суддів вважає, що ухваливши додаткове рішення суд діяв відповідно до норм процесуального права і підстави до скасування вказаного рішення суду відсутні.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішень ухвалених в даній справі та відсутність підстав до їх скасування.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2014 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: