Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/867/15 Головуючий у 1 інстанції: Галчанський С.В.
Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

" 28" січня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Краснокутської О.М.

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4

на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 26 листопада 2014 року по справі

за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізькі лани" про розірвання договору оренди землі, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, який протягом розгляду справи уточнював, до ТОВ "Запорізькі лани" про розірвання договору оренди землі.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка сільськогосподарського призначення загальною площею 6,12 га, що розташована на території Щасливської сільської ради Оріхівського району Запорізької області.

Між ним та ТОВ "Запорізькі лани" укладено договір оренди вказаної земельної ділянки від 01 жовтня 2006 року строком на 7 років. Даний договір зареєстровано в Оріхівському районному відділі ЗРФ ДП "Центр ДЗК" 16.12.2010 року за № 58.

Пунктом 9 договору встановлено, що орендна плата становить 1200,00 грн. або 3 тонни зернових та 200,00 кг насіння соняшника на рік.

Згідно п. 11 договору орендна плата вноситься орендодавцеві до 31 жовтня кожного року.

Відповідачем неодноразово порушувались умови договору щодо розміру та строків сплати орендної плати, а саме: орендна плата за 2012 рік проведена у 2013 році, орендна плата за 2013 рік проведена в грудні 2013 року, у зв'язку з чим він вимушений звернутися до суду з позовною заявою про розірвання договору оренди землі.

Вважає, що відповідач мав можливість сплатити орендну плату в повному обсязі та в строк, передбачений договором.

На підставі ст. 141 ЗК, ст.ст. 15, 17, 31, 34 Закону України "Про оренду землі" просив розірвати договір оренди земельної ділянки від 01 жовтня 2006 року, укладений між ним та ТОВ "Запорізькі лани", що зареєстрований в Оріхівському районному відділі ЗРФ ДП "Центр ДЗК" 16.12.2010 року за №58.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 26 листопада в задоволенні позову відмовлено.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 зазначає, що висновки суду про невчасну сплату відповідачем суми орендної плати через форс-мажорні обставини та відсутність підстав для дострокового розірвання договору оренди не відповідають обставинам справи, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити та розірвати договір оренди землі від 01 жовтня 2006 року, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ "Запорізькі лани".

22 січня 2015 року повістка про виклик до суду на 28 січня 2015 року вручена уповноваженій особі ТОВ "Запорізькі лани" ( а.с.117).

З матеріалів справи вбачається, що в суді першої інстанції в якості представників ТОВ "Запорізькі лани" на підставі довіреності від 10 лютого 2014 року приймали участь ОСОБА_5 та ОСОБА_6(а.с.42).

Представник ТОВ "Запорізькі лани" ОСОБА_6 подала до суду заяву про перенесення судового засідання з посиланням на участь в іншому судовому засіданні, при цьому доказів. не надала. Причини неявки ОСОБА_5 суду не повідомлені.

Крім того,ТОВ "Запорізькі лани" є юридичною особою і товариство вправі уповноважити на представництво своїх інтересів будь-яку особу, надавши їй належним чином оформлену довіреність.

Таким чином, представництво юридичної особи не пов'язано з конкретною особою.

Згідно вимог ч. 2 ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Оскільки ТОВ "Запорізькі лани" повідомлено належним чином про час і місце розгляду справи, поважність причин неявки не встановлена , колегія суддів визнала, що відхилила клопотання про відкладення розгляду справи.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст.ст. 213, 214 ЦПК України.

Постановляючи рішення про відмову у позові, суд виходив з недоведеності позовних вимог ОСОБА_3, оскільки не встановлено порушень з боку орендаря умов договору, які відповідно до п. д ч.1 ст.141 Земельного кодексу України, ст. ст. 21, 32 Закону України "Про оренду землі" могли бути підставою для дострокового розірвання договору оренди землі.

Суд встановив всі факти, необхідні для вирішення спору, при ухваленні рішення дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлених обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права.

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України "Про оренду землі".

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з ст. 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Згідно до вимог ст.32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використаю земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним Кодексом України та іншими законами України.

За вимогами п. "д" ч.1 ст.141 Земельного кодексу України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки розміром 6,12 га, розташованої на території Щасливської сільської ради Оріхівського району, Запорізької області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ-ЗП №061211 (а.с.12).

01 жовтня 2006 року між ОСОБА_3 та ТОВ "Запорізькі лани" укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки, який зареєстрований 16.12.2010 року в Оріхівському районному відділі земельних ресурсів, про що зроблено запис у Державному реєстрі земель №58 (а.с.6-8).

Згідно до п.9, п.11 укладеного з позивачем договору оренди плата повинна була сплачуватися ТОВ "Запорізькі лани" до 31 жовтня кожного року у розмірах: 1200,00 грн. або 200 кг насіння соняшника та 3 тони зернових на рік.

Із позовної заяви ОСОБА_3 вбачається, що підставою його позовних вимог про розірвання договору оренди є несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобов'язань по сплаті орендної плати за договором оренди земельної ділянки - за 2012 р., 2013 р. (а.с. 2-4, 51-53).

При розгляді справи було встановлено, що за 2012 р. частина орендної плати була сплачена з дотриманням строку, передбаченого договором - 27.07.2012 року (1500 кг. суржика), а повний розрахунок було проведено 12.11.2013 р. (2000 кг. кукурудзи).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України за порушення зобов'язання передбачено настання правових наслідків, встановлених договором або законом, зокрема розірвання договору.

У відповідності до ст. 614 ЦК України підставою відповідальності за порушення зобов'язання є вина особи, яка порушила зобов'язання.

Згідно ч.1 ст.617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Із довідки Запорізького обласного центру гідрометеорології №26-30/3027 від 04.12.2012 р., висновку Торгово-промислової палати України №189 від 29 січня 2013року вбачається, що під час весняно-літнього періоду 2012 року в Оріхівському районі Запорізької області спостерігались несприятливі погодні умови для вирощування сільгоспкультур, внаслідок чого були пошкоджені посіви сільгоспкультур до незадовільного стану, у тому числі на площах ТОВ "Запорізькі лани", що знаходяться у Оріхівському районі Запорізької області. Зазначені несприятливі погодні умови, що спричинили загибель сільськогосподарських культур на площах товариства станом на 02 жовтня 2012 року, є форс-мажорними обставинами ( а.с.40,41)

Зазначене підтверджує правильність висновку суду, що вина орендаря у порушенні строку виплати орендної плати відсутня.

Посилання в апеляційній скарзі на наявність прибутку у відповідача у спірному періоді та на відсутність висновку Торгово-промислової палати, що саме замельна ділянка позивача постраждала внаслідок несприятливих погодних умов не впливає на висновки суду по суті спору.

За 2013 р. орендна плата виплачена в цьому ж році, з дотриманням строку - 04.07.2013 року (2000 кг. пшениці) та 27.07.2013 року (500 кг. ячменю), з прострочкою - 02.11.2013 року (1000 кг. кукурудзи) та 21.11.2013 року (200 кг. соняшника).

Встановлені судом під час розгляду справи обставини щодо розрахунків за 2012 та 2013 р.р. та обставини, викладені самим позивачем в позові спростовують доводи апеляційної скарги про наявність боргу по орендній платі за спірний період. Заявляючи вимоги про розірвання договору та уточнюючи їх під час розгляду справи, позивач не посилався на наявність боргу по орендній платі за 2012 р. та за 2013 р., а зазначав, що орендна плата за 2012 р. проведена у 2013 р., а орендна плата за 2013 р. - в грудні 2013 р ( а.с.2,3,51).

Доводи апеляційної скарги про звільнення орендаря від виконання зобов'язань за договором не мають під собою будь-якого підгрунття. З позовом про розірвання договору позивач звернувся до суду 04.06.2014 р. і на час звернення до суду орендна плата за 2012 р. та за 2013 р. була сплачена орендарем у повному обсязі.

З огляду на встановлені обставини та відповідно до положень ст.ст. 614, 617 ЦК України суд обґрунтовано визнав, що відсутня система у порушенні зобов'язання по сплаті орендної плати, оскільки недотримання строку виплати орендної плати за 2012 р. мало місце не з вини орендаря.

До матеріалів справи не додано будь-яких доказів пред'явлення претензій позивачем до орендаря щодо несплати орендної плати у спірний період і, звертаючись з позовом про розірвання договору, позивач не надав доказів на підтвердження того, що внаслідок затримки у строках виплати орендної плати він значною мірою позбавляється того, на що розраховував при укладенні договору.

Натомість, за п. 2 ч. 1 ст. 651 ЦК договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої ним шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Оскільки під час розгляду справи не встановлено істотних порушень умов договору та системність невиконання зобов'язань орендарем умов договору, суд обґрунтовано дійшов висновку, що підстави для розірвання договору оренди за п. "д" ч.1 ст.141 ЗК України відсутні.

Відповідно до положень статті 3 Цивільного кодексу України до загальних засад цивільного судочинства відноситься справедливість, добросовісність та розумність.

Спір вирішено з додержанням вимог ст. 3 ЦК України та висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 12 грудня 2012 року по справі № 6-146цс12.

Доводи скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

У відповідності до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 26 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: