У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

21 січня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Парінової І.К., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до прокуратури міста Умані, Уманської об'єднаної Державної податкової інспекції, Головного управління Державного казначейства України у Черкаській області, прокуратури Черкаської області, Державної податкової адміністрації в Черкаській області, третя особа: Уманське управління Державного казначейства Головного управління Державного казначейства України у Черкаській області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, за касаційними скаргами Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області та Уманської об'єднаної Державної податкової інспекції та ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 07 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2009 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до прокуратури м. Умані, Уманської об'єднаної Державної податкової інспекції, Головного управління Державного казначейства України у Черкаській області, прокуратури Черкаської області, Державної податкової адміністрації в Черкаській області, третя особа: Уманське управління Державного казначейства Головного управління Державного казначейства України у Черкаській області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, обґрунтовуючи вимоги тим, що у період з 04 вересня 2001 року по 24 червня 2006 року органами досудового слідства відносно нього проводилось досудове слідство за обвинуваченням у вчинені злочинів, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 366 КК України, протягом якого він доводив незаконність притягнення до кримінальної відповідальності. Незаконними діями органів податкової міліції йому завдано матеріальну та моральну шкоду, яка полягала у порушенні його нормальних життєвих стосунків, звільненні з роботи, відсутності можливості вільно пересуватися у зв'язку із обранням запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд та утримання під вартою.

Враховуючи вказане, позивач уточнивши позовні вимоги, просив за рахунок держбюджету стягнути з державного казначейства України на свою користь заробітну плату за період з 04 вересня 2001 року по 24 червня 2006 року, яка складає 18 214 грн.; вартість устаткування, яке було незаконно передане ОСОБА_5 на зберігання, а згодом продане, в сумі 1 128 000 грн.; вартість металу, який зник зі складу в розмірі 4 533 852 грн. та моральну шкоду, заподіяну йому вищезазначеними діями в розмірі 100 000 грн., а всього - 5 780 066 грн.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 4 грудня 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 07 листопада 2014 року, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково та стягнуто із Державного казначейства України (на даний час - Державної казначейської служби України) за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 55 056 гривень. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У касаційній скарзі Головне управління Державної фіскальної служби у Черкаській області та Уманської об'єднаної Державної податкової інспекції просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, докази та обставини, на які посилається заявник, були предметом дослідження апеляційного суду і при їх дослідженні та встановленні судом дотримані норми процесуального та матеріального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд апеляційної інстанції вірного виходив із того, що внаслідок незаконного притягнення позивача до кримінальної відповідальності та застосування до нього запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, було порушено нормальні життєві зв'язки, що вимагало у нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Наведені в касаційних скаргах доводи висновків апеляційного суду не спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області та Уманської об'єднаної Державної податкової інспекції та ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 07 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун І.К. Парінова С.П. Штелик