Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Бурлай О.Б.,

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

у с т а н о в и в :

21.07.2015 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів, в якому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання та навчання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. на місяць починаючи з липня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, а також протягом здобуття освіти. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що від шлюбу з відповідачем позивачка має неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, оскільки відповідач добровільно необхідної допомоги на утримання дитини не надає, кошти кожного разу доводиться витребовувати. Деякий час відповідач перераховує дитині по 500,00 грн. на місяць, однак це відбувається при постійному нагадуванні, участі у додаткових витратах відповідач не приймає. Позивачка вказує, що на утримання дитини потрібно не менше 3000,00 грн. на місяць для забезпечення потреб у харчуванні, лікуванні, навчанні, придбання одягу та інше. Також в обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що вона сама в даний момент не працює, доходу не має, а дитина має хронічну патологію серця і крім того зараз у дитини з'явились проблеми зі здоров'ям з боку щитовидної залози, тож потрібні кошти на обстеження, проведення лабораторної діагностики та лікування.

В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги своєї позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити і додатково пояснила суду, що позивач не надає матеріальної допомоги, хоча обіцяв це робити. Дитині відповідач казав, що його утриманням мають перейматись мати і бабуся. Позивачка зазначає, що відповідач працює та є засновником господарського товариства, кошти на утримання дитини відповідач перераховує на картку, але це буває не завжди і не в тих сумах, які потрібні для утримання дитини. За твердженням позивачки, дитина з народження слабка, а від відповідача ніякої належної матеріальної та моральної підтримки не отримує. На всі прохання допомогти відповідач зазначає, що це дитині не потрібно. Також позивачка вказує, що на даний час виникла потребу у лікуванні сина, однак відповідач в цьому не допомагає.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив суду, що жодного автомобіля чи квартири у нього немає. На думку відповідача, позивачка сама мала б також працювати для утримання дитини, однак вона не працює. За твердженням відповідача стан здоров'я дитини на даний час задовільний, а деякі проблеми були лише в далекому дитинстві. Стан здоров'я самого відповідача задовільний, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться. При цьому, відповідач просить врахувати, що він офіційно працевлаштований і вважає, що стягнення аліментів має відбуватись у розмірі 30% від його офіційної заробітної плати, а не від всіх видів доходів, і в грошовому еквіваленті при їх фактичній сплаті мають бути не більше 400,00 грн. на місяць. Також відповідач зазначає, що суд має врахувати той факт, що на утриманні відповідача перебуває ще одна дитина, 2013 року народження, з якою відповідач проживає разом і утримує дитину на добровільних засадах.

Суд, вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до частково задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.11.1998 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 5).

В подальшому шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 14.09.2005 року (а.с. 4).

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 6).

Дитина зареєстрована та проживає разом із позивачкою, що визнано та не заперечувалось учасниками судового розгляду, а також підтверджується довідкою форми №3 від 30.07.2015 року (а.с. 11).

Відповідно до положень ст. 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За змістом ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При цьому, судом встановлено, що позивач офіційно працевлаштований, займає посаду генерального директора ТОВ «ФОНТЕЙН», є співзасновником вказаного господарського товариства та отримує регулярний дохід у вигляді заробітної плати, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 31, 69-71).

За таких обставин, підстав для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі не вбачається, адже нерегулярності чи мінливості доходу судом не встановлено, а позивачем не наведено та не підтверджено будь-яких інших істотних обставин для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, зокрема щодо одержання відповідачем частини доходу в натурі.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Поряд з цим, визначаючи частку, яка має стягуватись як аліменти на утримання дитини, суд не може погодитись з позицією відповідача про те, що частка має бути визначена лише від його офіційної заробітної плати, яку він отримує на посаді генерального директора ТОВ «ФОНТЕЙН», адже в розумінні положень ст.ст. 181, 183 СК України частка, що має стягуватись як аліменти на утримання дитини, визначається від заробітку (доходу). Поняття «заробітку (доходу)» включає в себе різні види отримуваного особою прибутку, а не тільки заробітної плати, тому частка має визначатись від усіх видів отримуваних платником аліментів доходів щомісячно.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Визначаючи розмір частки від доходу відповідача, яка має стягуватись на утримання неповнолітньої дитини, суд враховую незадовільний стан здоров'я дитини, що підтверджується наявними в матеріалах справи медичними документами (а.с. 8-10), а також матеріальне становище дитини, безпосередній вплив на яке має той факт, що позивачка на даний час не працює і доходу не отримує. За таких умов матеріальне становище дитини не можна визнати задовільним, однак при цьому суд також ураховує, що кожен з батьків мають рівні обов'язки щодо дитини, в тому числі і стосовно її матеріального забезпечення, отже мати дитини в рівній мірі з батьком повинна забезпечувати матеріальне утримання неповнолітнього сина.

В судовому засіданні відповідач зазначив, що має задовільний стан здоров'я, отже він має змогу працювати для отримання належного прибутку і повноцінного забезпечення матеріального утримання дитини зі свого боку, враховуючи також, що відповідач є особою працездатного віку.

При цьому, суд також ураховує наявність у платника аліментів іншої дитини - доньки ОСОБА_4, 2013 року. І визначаючи розмір аліментів в цьому контексті суд враховує, що за твердженням відповідача він проживає разом з донькою ОСОБА_4, аліменти за рішенням суду на її утримання не стягуються, оскільки відповідач проживаючи разом із донькою забезпечує її добровільно. Тож суд, зокрема, виходить с того, що дитина, яка проживає разом із батьком, об'єктивно отримує більш належне матеріальне забезпечення ніж дитина, що проживає окремо.

З урахуванням всього викладеного суд приходить до висновку про необхідність визначення частки, що буде стягуватись як аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття, у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно.

Стосовно вимог позивачки про стягнення аліментів на навчання дитини протягом здобуття освіти, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні таких вимог, з огляду на наступне.

Згідно положень ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Отже, обов'язок утримувати дитину протягом здобуття освіти виникає у батьків після досягнення дитиною повноліття, а до цього часу питання пов'язані з навчанням охоплюються розміром встановлених судом аліментів, при цьому станом на час прийняття рішення ОСОБА_3 повноліття не досяг.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти починаючи з липня 2015 року. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивачка звернулась до суду з відповідним позовом 21.07.2015 року, тож з урахуванням положень ст. 191 СК України присудження аліментів має відбуватись саме з 21.07.2015 року. Будь-якими належними доказами необхідності присудження аліментів за минулий час, позивачем не обґрунтовано.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294, 367 ЦПК України, ст.ст. 181, 182, 183, 184, 191, 199 СК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.07.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення в частині стягнення суми платежу в межах одного місяця підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя -