У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Парінової І.К.,

Коротуна В.М., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області до ОСОБА_3 про повернення надмірно виплачених сум пенсії, за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 18 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Управління Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про повернення надмірно виплачених сум пенсії, посилаючись на те, що згідно з поданою заявою від 27 січня 2011 року відповідача було переведено з пенсії за віком на пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком з ІНФОРМАЦІЯ_1, що відображено в розпорядженні від 04 лютого 2011 року № 135614. При цьому в заяві ОСОБА_3 зазначала, що вона не працює. Також вона отримала пам'ятку, в якій вказано про обов'язок пенсіонерів повідомляти органи Пенсійного фонду України про факт працевлаштування.

У травні 2014 року було з'ясовано, що з 28 січня 2011 року ОСОБА_3 була прийнята на роботу в Комунальний заклад «Черкаська обласна психіатрична лікарня», однак Управління Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі вона про це не повідомила.

Даний факт працевлаштування було з'ясовано у зв'язку з її зверненням до управління із заявою від 15 травня 2014 року про переведення її із пенсії по інвалідності на пенсію за віком, перевіркою доданих до заяви ксерокопій трудової книжки та довідки КЗ «ЧОПЛ» від 15 травня 2014 року № 303/01-17 про періоди роботи ОСОБА_3 у даному закладі, а також перевіркою даних персоніфікованого обліку по застрахованій особі за період 2011‒2014 років.

У зв'язку з працевлаштуванням та невиконанням обов'язку щодо повідомлення про це управління, утворилася переплата пенсії в сумі 29 341 грн 63 коп. за період з 28 січня 2011 року по 31 травня 2014 року Переплата пенсії була частково погашена у сумі 1 371 грн 94 коп., а тому її залишок складає 27 969 грн 69 коп.

У зв'язку з наведеним позивач просив стягнути з ОСОБА_3 на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Сміла та Смілянському районі Черкаської області суму безпідставно виплаченої пенсії в розмірі 27 969 грн 69 коп.

09 жовтня 2014 року позивач подав заяву про зменшення позовних вимог на суму 774 грн 76 коп., у зв'язку з частковим погашенням переплати пенсії, та просив стягнути з відповідача суму переплаченої пенсії в розмірі 27 194 грн 93 коп.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 18 грудня 2014 року, в задоволенні позовних вимог Управління Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області відмовлено.

У касаційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області просить скасувати судові рішення, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Звертаючись до суду з касаційною скаргою, заявник указує на те, що норма ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» надає право на звернення до суду з позовом про стягнення сум переплаченої пенсії, і в той же час не виключає такого права при наявності одночасно рішення територіального органу Пенсійного фонду. Звернення до суду з даним позовом в той час, коли є рішення управління про утримання переплати з пенсії, також обумовлюється тим, що у зв'язку з великою сумою переплати її погашення по 20 % щомісячно від суми отримуваної пенсії може розтягнутися на роки, а у випадку винесення позитивного судового рішення на користь управління та отримання виконавчого листа суми переплати можуть бути погашені в результаті примусового виконання також і за рахунок інших джерел, як, наприклад, проведення стягнення на майно боржника чи на грошові кошти в банківських установах відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Згідно зі ст. 102 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон України № 1788-XII) пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 103 Закону України № 1788-XII суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав.

У разі припинення виплати пенсії до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку.

Установлено, що 27 січня 2011 року ОСОБА_3 звернулася до позивача із заявою про переведення її з пенсії за віком на пенсію по інвалідності.

Розпорядженням позивача від 04 лютого 2011 року № 135614 ОСОБА_3 було переведено з пенсії за віком на пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком.

ОСОБА_3 була зобов'язана у разі працевлаштування повідомити про це позивача.

28 січня 2011 року ОСОБА_3 прийнята на роботу до Комунального закладу «Черкаська обласна психіатрична лікарня».

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_3 особисто повідомляла Управління Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області про своє працевлаштування.

Розпорядженням позивача від 19 травня 2014 року ОСОБА_3 переведено на пенсію за віком.

Згідно з розрахунком позивача ОСОБА_3 як працюючому пенсіонеру з січня 2011 року по травень 2014 року було переплачено 29 341 грн 63 коп. пенсії, з яких 1 371 грн 94 коп. вже утримано.

На підставі рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області від 21 травня 2014 року № 96 з ОСОБА_3 проводиться утримання переплаченої суми пенсії в розмірі 29 341 грн 63 коп. в розмірі 20 % щомісячно до повного погашення.

Отже, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що позивач скористався своїм правом, встановленим ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», шляхом винесення органом відповідного рішення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої інстанції або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Обставини справи досліджено повно, зібраним доказам надана оцінка.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права при його ухваленні, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судового рішення, та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновком суду по їх оцінці, тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 334, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області відхилити.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 18 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

В.М. Коротун

І.К. Парінова

О.В. Ступак