Номер провадження: 22-ц/785/6504/15
Головуючий у першій інстанції Журавель П. І.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Погорєлової С.О., Фальчука В.П.

при секретарях: Швець В.Ф., Книгиницькому О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства „Банк „Київська Русь"- Гончар Наталії Миколаївни на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 04 червня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства „Банк „Київська Русь" про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом до ПАТ „Банк „Київська Русь" про стягнення грошових коштів у сумі 666,25 грн., мотивуючи це тим, що 17.03.2015 року вона здійснила оплату платежів в сумі 666,25 грн. через ПАТ „Банк „Київська Русь", однак станом на дату подання позову - 08.05.2015 року банком не виконані перекази коштів отримувачам платежів. Виконати переказ або поверути гроші Банк відмовляється посилаючись на введення тимчасової адміністрації.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 04 червня 2015 року, враховуючи ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 11 червня 2015 року про виправлення описки в даті народження позивача, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1, грошові кошти в розмірі 666,25 гривень. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» на користь держави судові витрати у розмірі 243,60 гривень.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ПАТ „Банк „Київська Русь" Гончар Наталія Миколаївна звернулася до апеляційного суду Одеської області з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 04 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Представник ПАТ „Банк „Київська Русь" ОСОБА_4 (апелянт) будучи 22.07.2015 року належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи в апеляційному суді Одеської області, прийнятою ним. телефонограмою, зареєстрованою у журналі реєстрації телефонограм 22.07.2015 року за № 1351 (а. с. 54) текст якої переданий на № НОМЕР_1, повідомлений представником ПАТ „Банк „Київська Русь" ОСОБА_4 у відповідній заяві (а. с. 12), в судове засідання не з`явився, про причини не явки не повідомив.

Судова колегія, оцінюючи вказані обставини у сукупності, не знаходить підстав для відкладення судового засідання у зв`язку з неявкою представника ПАТ «Київська Русь» - особи, яка подала апеляційну скаргу.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 до ПАТ „Банк „Київська Русь" про стягнення грошових коштів, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені вимоги є обґрунтованими та доведеними.

Проте погодитися з такими висновками суду першої інстанції судова колегія не може.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до квитанції № 0478 від 17 березня 2015 року ОСОБА_3сплатила ДПІ у м. Іллічівську через ГУ ДКСУ в Одеській області 422 грн. 65 коп. та відповідно до квитанції № 0501 від 17 березня 2015 року - 243 грн. 60 коп. Зазначені операції проводились через касу № 2 Чорноморського ФПАТ «Банк «Київська Русь» м. Іллічівськ, що підтверджується квитанціями (а.с.3, 4).

Платежі здійснені позивачем, як фізичною особою - громадянином України для оплати Єдиного соціального внеску та єдиного податку за березень 2015 року за зобов`язаннями ОСОБА_3, як приватного підприємця.

ОСОБА_3 до суду звернулася, як фізична особа -громадянин України і просить стягнути з відповідача гроші, які переказані до бюджету не були. Тобто вимоги ОСОБА_3 заявлені, як фізичною особою громадянкою України.

Апеляційним судом витребувано відомості від отримувача платежу - ДПІ у м. Іллічівську ДФС України в Одеській області щодо надходження коштів за квитанціями № 0478 від 17 березня 2015 року (Єдиний соціальний внесок) на суму 422 грн. 65 коп. та № 0501 від 17 березня 2015 року (єдиний податок за березень 2015 року) на суму 243 грн. 60 коп.

Згідно відповіді ДПІ у м. Іллічівську від 21.10.2015 року кошти за квитанціями № 0478 від 17 березня 2015 року (Єдиний соціальний внесок) на суму 422 грн. 65 коп. та № 0501 від 17 березня 2015 року (єдиний податок за березень 2015 року) на суму 243 грн. 60 коп. за зобов`язаннями ПП ОСОБА_3 не надходили.

Отже апеляційним судом встановлено, що:

- грошові кошти позивачем, як фізичною особою не суб'єктом підприємницької діяльності передані у касу банку для переказу на рахунки в іншому банку для оплати зобов`язань СПД ОСОБА_3 перед бюджетом;

-грошові кошти не були переказані відповідачем до отримувача (банку отримувача).

Як вбачається з відповіді ПАТ «Банк «Київська Русь» грошові кошти, які передані банку ОСОБА_3 для подальшого переказу до банку отримувача (до іншого банку), у разі не відправлення їх до початку введення тимчасової адміністрації, зберігаються на транзитних рахунках банку (заблоковані). Свої претензії позивач може заявити в порядку ст. 52 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (а. с. 5).

Відповідно до Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»:

- банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня ( ч.1 ст. 8);

- переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі. Банк отримувача в разі надходження суми переказу протягом операційного дня зобов'язаний її зарахувати на рахунок отримувача або виплатити йому в готівковій формі в той самий день або в день (дата валютування), зазначений платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки (ст. 30);

- банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов'язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів (ст. 32).

В розумінні Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»:

п. 1.7 документ на переказ готівки - документ на переказ, що використовується для ініціювання переказу коштів, поданих разом з цим документом у готівковій формі;

п 1.15 ініціатор - особа, яка на законних підставах ініціює переказ коштів шляхом формування та/або подання відповідного документа на переказ або використання електронного платіжного засобу;

п 1.23 отримувач - особа, на рахунок якої зараховується сума переказу або яка отримує суму переказу у готівковій формі;

п. 1.24 переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі;

п. 1.41 сума переказу - кошти, відповідна сума яких внаслідок переказу має бути зарахована на рахунок отримувача або видана йому у готівковій формі.

Відповідно до визначень, наведених в ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кредитор банку - це юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань (очевидно, під "боржником" в даному випадку розуміється власне банк). Натомість, клієнт банку - це будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку.

Тобто поняття клієнт більш широке ніж поняття кредитор, оскільки клієнт банку не завжди його кредитор, проте кредитор банку завжди його клієнт.

В розумінні ст. ст. 509, 510 ЦК України зобов`язання є правовідношення, в якому сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Тобто кредиторами банку є не лише його вкладники, а й інші особи які можуть вимагати від Банку, а Банк в свою чергу зобов`язаний вчинити певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші) або ж утриматися від такої дії.

Такі особи (тобто не вкладники) є іншими кредиторами банку.

Відповідно до п.1 ч. 5 ст. 36 Закону України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється:

1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Відповідно до ч.6 цієж статті цього Закону обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо:

1) виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті; 1-1) сплати регулярного збору до Фонду; 2) витрат, пов'язаних із забезпеченням його господарської діяльності відповідно до частини четвертої цієї статті; 3) виплати заробітної плати, авторської винагороди, відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю працівників банку; 4) виплати аліментів, пенсій, стипендій, інших соціальних, державних виплат, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, ушкодженням здоров'я або смертю, тощо; 5) здійснення операцій з переказу коштів фізичних та юридичних осіб, що надійшли на їхні рахунки, починаючи з наступного дня після запровадження процедури тимчасової адміністрації;6) здійснення купівлі-продажу валюти фізичними та юридичними особами для погашення ними зобов'язань за кредитними договорами, виконання вимог, встановлених законодавством, для обов'язкового продажу валюти.

Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Тобто Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним по відношенню до Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»

Оскільки переказ грошових коштів готівкою позивач здійснювала без відкриття рахунку та до запровадження процедури тимчасової адміністрації у ПАТ « Банк «Київська Русь», підстави передбачені ч.6 ст. 36 Закону України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», на які не поширюється обмеження п.1 ч.5 ст. 36 цього Закону, до правовідносин, що виникли між сторонами по справі, застосовані бути не можуть.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, належну правову оцінку доводам, що викладені у письмових запереченнях представника відповідача, не надав та набув помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог ОСОБА_3

В апеляційному порядку оскаржуване рішення перевіряється на час його ухвалення. Рішення ухвалено 04.06. 2015 року під час тимчасової адміністрації ПАТ « Банк «Київська Русь».

При таких обставинах, рішення суду не може залишатися в силі і підлягає скасуванню.

При ухваленні власного рішення апеляційний суд керується діючим законодавством та бере до уваги, наступне.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 16 липня 2015 р. № 460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 17 липня 2015 р. № 138, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» строком на 1 рік з 17 липня 2015 року по 16 липня 2016 року включно.

Відповідно до п. 3 ч.3 ст. 45 Закону України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Черговість задовлення вимог кредиторів встановлена ст. 52 Закону України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Доказів про виконання позивачем вказаних вимог закону і про порушення її прав кредитора з боку уповноваженої на ліквідацію банку особи Фонду гарантування вкладів, суду не представлено, а заявлені позивачем вимоги про стягнення грошових коштів такими обставинами в районному суді не обгрунтовувалися.

Суд апеляційної інстанції на стадії апеляційного перегляду позбавлений процесуальної можливості приймати уточнення підстав заявлених вимог.

При таких обставинах відсутні підстави для задоволення вимог ОСОБА_3 до ПАТ «Банк «Київська Русь» про стягнення грошових коштів.

У відповідності до ч.5 ст. 88 ЦПК України у зв`язку із ухваленням судом апеляційної інстанції нового рішення на користь відповідача судові витрати підлягають перерозподілу.

ОСОБА_3, як позивач у справах про захист справ споживачів, звільнена у відповідності до ч.3 ст. 22 Закону «Про захист прав споживачів» від сплати судового збору. Оскільки апеляційним судом ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_3 повністю, то судові витрати слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 88, 303, 307, 309, 313, 317 ЦПК України, судова колегія -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства „Банк „Київська Русь" Гончар Наталії Миколаївни - задовольнити.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 04 червня 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства „Банк „Київська Русь" про стягнення грошових коштів - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили рішенням суду.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: С.О. Погорєлова

В.П. Фальчук