Справа № 211/3372/15-ц
Провадження № 2/211/1564/15
У Х В А Л А

05 червня 2015 року ссуддя Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, визнання 2/3 частини квартири спільною сумісною власністю, визначення порядку користування квартирою та усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення, -

ВСТАНОВИВ :

04.06.2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, визнання 2/3 частини квартири спільною сумісною власністю, визначення порядку користування квартирою та усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення.

Відповідно п.п.3,5,6 ч.2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, ціну позову.

Згідно п.3, 6 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. № 3674-VI за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї документами, суддя приходить висновку, що вона не відповідає вимогам ст. 119, 121 ЦПК України, оскільки позивач не викладає обставини, якими обґрунтовує свої вимоги, та не посилається на докази, не зазначає ціни позову за вимогами майнового характеру, судовий збір сплачує не в повному обсязі.

Відповідно ст.4 Закону України «Про судовий збір», Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів заробітної плати, за подання до суду позовної заяви немайнового характеру 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, при цьому розмір мінімальної плати становить 1218 гривень.

Однак позивач, звертаючись до суду з позовними вимогами майнового і немайнового характеру, ціну позову в частині вимог майнового характеру на день звернення до суду, з посиланням на докази, не обґрунтовує (щодо вартості нерухомого майна зазначеного в позові). Не посилається також позивач на докази щодо визначення власника спірної квартири на час звернення її до суду.

Крім того до позову, з яким позивач звертається до суду 04.06.2015 року, позивач долучає квитанції про сплату судового збору за 17.06.2014 року, за 24.09.2014 року та 23.01.2015 року, не обґрунтовуючи цього в позові, ціну позову в розмірі 35040 гривень не обґрунтовує з посиланням на докази цього, що позбавляє суд можливості зробити висновки, щодо правильності сплаченого розміру судового збору.

На підставі викладеного, суддя вважає необхідним позовну заяву залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення її недоліків, одночасно роз'яснивши, що у випадку не виконання зазначених вимог позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачеві.

Керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, визнання 2/3 частини квартири спільною сумісною власністю, визначення порядку користування квартирою та усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення її недоліків 3 дні з дня отримання ухвали.

Розяснити, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовна заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1