АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7651/15 Справа № 201/8772/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Демидова С. О. Доповідач - Кочкова Н.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2015 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючої - судді Кочкової Н.О.,

суддів - Григорченка Е.І., Каратаєвої Л.О.,

при секретарі - Левцунову І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом пубічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2015 року ПАТ "АКТАБАНК" звернулось до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 02 червня 2013 року між ПАТ "АКТАБАНК" та ОСОБА_2 укладено договір про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку НОМЕР_1, відповідно до якого банк надав відповідачу кредитний ліміт (Овердрафт) шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії в сумі 80 000 грн. на строк до 01 вересня 2014 року зі сплатою 29,5% річних. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором станом на 28 квітня 2015 року виникла заборгованість в розмірі 78 628, 45 грн., із яких заборгованість по тілу кредиту - 58 529, 98 грн.; по відсоткам - 17 991, 39 грн.; штраф - 2 107,07 грн., які позивач просить стягнути з відповідача (а.с.2-3).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2015 року у задоволенні позову відмовлено (а.с.52-54).

В апеляційній скарзі ПАТ "АКТАБАНК", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та просить ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с.57-59).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Установлено, що 02 вересня 2013 року між ПАТ "АКТАБАНК" та ОСОБА_2 укладено Договір про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку № НОМЕР_2, відповідно до якого банк зобов'язався надати відповідачу кредитний ліміт (Овердрафт) шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії в національній валюті України до карткового рахунку в сумі 80 000 грн. на строк до 01 вересня 2014 року зі сплатою 29,5% річних /а.с.16-17/. Банк взяті на себе зобов'язання виконав в повному обсязі, що підтверджується копією виписки по картковому рахунку (а.с. 20-22).

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 02 вересня 2013 року між сторонами було укладено Договір застави майнових прав № НОМЕР_3, за умовами якого відповідач передала у заставу банку право вимоги на отримання грошових коштів по Договору банківського вкладу «Класік з щомісячною виплатою відсотків» № В20-20585/Т від 29 серпня 2013 року, укладеному між сторонами. Вартість предмету застави складає 129 000 грн. Пунктом 3.1 договору встановлено, що заставодержатель набуває право звернути стягнення та реалізувати предмет застави у випадках, передбачених умовами цього Договору, а також якщо у момент настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні суми кредиту / при повній або частковій несплаті інших платежів, у розмірі та у випадках, передбачених Кредитним договором.

В зв'язку з неналежним виконанням позичальником зобов'язань по договору про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку № НОМЕР_2 від 02 вересня 2013 року, станом на 28 квітня 2015 року виникла заборгованість в сумі 78 628, 45 грн., що складається з:- заборгованості по тілу кредиту - 58 529, 98 грн.; - по відсоткам - 17 991, 39 грн.; штраф - 2 107,07 грн. /а.с.4-15/.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд 1 інстанції виходив із того, що банком не було вжито заходів щодо списання грошових коштів із рахунку відповідача по договору банківського вкладу, тому позовні вимоги є передчасними.

Проте погодитись із таким висновком суду не можна, оскільки він зроблений з порушенням норм матеріального права.

Так, відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. А згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, у встановлений договором строк (ч.1 ст. 530 ЦК України). Договором № НОМЕР_2 від 02 вересня 2013 року встановлено що відповідач зобов'язується здійснювати погашення кредиту на умовах, зазначених в договорі та додатку № 1 до договору (п. 2.1, 3.2). Крім того, у п. 5.1 договору сторонами встановлено, що термін позовної давності складає 10 років (а.с.16-17).

Виходячи із того, що факт виконання банком своїх зобов'язань і невиконання відповідачкою своїх зобов'язань та розмір заборгованості не оспорюється, позовні вимоги банку підлягають повному задоволенню, а посилання на те, що банком не було вжито заходів щодо списання грошових коштів із рахунку відповідачки по договору банківського вкладу, - не являється підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки згідно із ч.1 ст. 572, ч.1 ст. 589 ЦК України банк має право звернути стягнення на предмет застави, а відповідно до ч.1 ст. 12, ч.1 ст. 20 ЦК України особа здійснює свої права на вільний розсуд.

У п.9. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз'яснено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

За таких обставин рішення суду про відмову у задоволенні позову підлягає скасуванню, оскільки воно ухвалено з порушенням норм матеріального права (не застосовано закон, який підлягав застосуванню), (п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України), з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

На підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідачки слід стягнути судові витрати у сумі 1179,42грн. (786,28 грн. + 393грн.14коп.)

Керуючись ст.307, п. 4 ч.1 ст.309 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ПАТ "АКТАБанк" - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення. Позовні вимоги ПАТ "АКТАБанк" задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 заборгованість за договором НОМЕР_1 від 02 червня 2013 року станом на 28 квітня 2015 року в розмірі 78 628, 45 грн., із яких заборгованість по тілу кредиту - 58 529, 98 грн.; по відсоткам - 17 991, 39 грн.; штраф - 2 107,07 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судові витрати у сумі 1179,42грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді :