Провадження №2/761/1351/2015
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
19 серпня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Притули Н.Г.

при секретарі: Паночко О.М.

за участю представника прокуратури: Тимко В.В.,

представника позивача: Анікеєвої Л.А.,

відповідача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом заступника військового прокурора Київського гарнізону в інтересах Української військово-медичної академії до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків,-
В С Т А Н О В И В:
25 січня 2011 року до суду надійшла позовна заява заступника прокурора Київського гарнізону в інтересах держави в особі Української військово-медичної академії до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків.

В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь Української військово-медичної академії суму матеріальної шкоди в розмірі 29 413,33 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 15.03.2011 року позовні вимоги задоволено.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 06.11.2014 року скасовано заочне рішення та справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у вересні жовтні 2006 року Контрольно-ревізійним департаментом Міністерства оборони було проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Української військово-медичної академії. На підставі рахунку-фактури від 13.12.2014 року перераховано кошти за речове майно військовослужбовців на суму 23 339,95 грн. Зазначене майно отримав відповідач за довіреністю. Як зазначає позивач, у відповідності до облікових даних бухгалтерії та складського обліку речової служби, матеріальні цінності на склад Академії не надходили і за бухгалтерським і складським обліком не оприбутковані, витрати на їх придбання рахуються незаконними та на день ревізії є нестачею на суму 23 339,95 грн.

Крім того, позивач зазначає, що в рахунок погашення дебіторської заборгованості ЗАТ «Астра-Люкс» до фінансово-економічного відділу у липні 2004 року були надані видаткові накладні від 01.12.2003 року №№РН-542/1-542/11 за якими була виготовлена військова форма. Зазначену форму отримав відповідач, та як він зазначив на накладній, форма «проведена по картках». Як зазначив полковник ОСОБА_2 він форму не замовляв та не його підпис в накладній. Таким чином за накладною №542/7 відповідач спричинив шкоду державі на суму 1 729,82 грн.

Також були випадки оплати наданих послуг філією №2 на пошив одягу військовослужбовцям, які не були зараховані на речове забезпечення Академії, зокрема:

- у 2003 році майору ОСОБА_3 були надані послуги на пошив обмундирування з подальшою їх оплатою на суму 272,67 грн., старшому лейтенанту ОСОБА_4 на суму 215,65 грн., старшому лейтенанту ОСОБА_5 на суму 215,65 грн. та полковнику ОСОБА_6 на суму 585,96 грн, а всього на суму 3 004,19 грн.

- у 2003 році до фінансово-економічної служби були надані квитанції-замовлення вартістю 585,96 грн. стосовно наданих послуг ОСОБА_7 , але його прізвище в акті виконаних робіт №198 було виправлене на прізвище ОСОБА_6 , який пояснив що послугами по пошиву одягу не користувався;

- до відомості №198 реєстрації замовлень також були залучені замовлення №№2402-2404 від 22.05.2003 року на виготовлення одягу підполковнику ОСОБА_1 . Вартість наданих послуг становила 1 115,26 (1 377,90) грн. Послуги були надані на підставі ордера №37 за 2003 рік, виданою на прізвище відповідача, але потім здійснено виправлення прізвища відповідача на ОСОБА_8 . Але як зазначає позивач, антропологічні дані обмірів військовослужбовця, які значаться у квитанціях-замовленнях співпадають з даними відповідача. Проте зазначене майно обліковане в картці підполковника ОСОБА_8

- такі ж виправлення містяться у квитанціях-замовленнях №00129 та №00130 від 17.03.2002 року, вартість замовлення складає 339,63 грн. замовлення на прізвище ОСОБА_8 , а виправлено на прізвище ОСОБА_9 . До картки ОСОБА_8 виготовлені предмети одягу не внесені, а картки ф.45 на майора Доляновського в діловодстві речової служби немає, оскільки він стояв на забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 .

- за ордером №7, який було видано у 2006 році на прізвище відповідача згідно квитанції-замовлення від 02.02.2006 року №00014 на прізвище ОСОБА_10 склала 304,92 грн., до картки ф.45 замовлення не внесене.

А тому як зазначив позивач, діями відповідача спричинена матеріальна шкода, яка становить 29 413,33 грн.

В судовому засіданні представники прокуратури та позивача заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення заявлених вимог за наступних підстав, все майно, яке було оплачене платіжним дорученням від 16.12.2004 року за №658 було отримане відповідачем та в подальшому видано військовослужбовцям для яких воно виготовлялось та занесено до карток ф.45 цих військовослужбовців, що підтверджується документальним перевірками. Факт отримання цього майна посвідчується підписами цих військовослужбовців. Видаткова накладна від 14.12.2004 року по якій було отримано майно для військовослужбовців, відповідачем було передано до фінансового відділу Академії для оприбуткування за бухгалтерським та складським обліком. Факт передання вказаної видаткової накладної до фінансового відділу підтверджується матеріалами перевірки та не спростовується позивачем. Тому наведеним спростовується спричинення шкоди. Позивач зазначає, що в його діях відсутня протиправна поведінка, та причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою. Крім того, відповідач просив застосувати наслідки спливу строку на звернення до суду з позовними вимогами, так як строк повинен обраховуватись з жовтня 2006 року і закінчується в жовтні 2009 року.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Вислухавши представника прокуратури, представника позивача, відповідача, як сторону та як свідка, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог за наступних підстав.

Стаття 1166 ЦК України визначає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Постановою Верховної ради України від 23.06.1995 року затверджено Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі.
Згідно преамбули Положення, відповідно до Конституції (Основного Закону) України та інших актів законодавства України військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані зобов`язані бережливо ставитися до довірених їм озброєння, техніки та іншого військового майна, вживати заходів до запобігання шкоді. Особи, які посягають на державну власність, недбало ставляться до озброєння, техніки та іншого військового майна, притягаються до матеріальної відповідальності. Притягнення до матеріальної відповідальності не звільняє від дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної чи кримінальної відповідальності.
Як визначено п.1 Положення, воно визначає підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами.
До військовослужбовців у відповідності із Положенням належать, зокрема, мічмани і офіцери Збройних Сил України,
Згідно Положення, відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.
Як визначає п.3 Положення, військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності:
а) заподіяння прямої дійсної шкоди;
б) протиправної їх поведінки;
в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди;
г) вини у заподіянні шкоди.
Протиправною визнається така поведінка (дія чи бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки.
Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинене ним умисно чи з необережності.
Відшкодування шкоди військовослужбовцями і призваними на збори військовозобов`язаними провадиться незалежно від притягнення їх до дисциплінарної чи кримінальної відповідальності за дію (бездіяльність), якою державі було заподіяно шкоду (п.4 Положення).
Час, протягом якого винного військовослужбовця і призваного на збори військовозобов`язаного може бути притягнуто до матеріальної відповідальності, не може перевищувати строків позовної давності, встановлених чинним законодавством (п.5 Положення).
Розділ 4 Положення визначає порядок визначення розміру шкоди та порядок її відшкодування.
Так п.17 передбачено обов`язок командира підрозділу чи іншого начальника призначити розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.
Якщо вину військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного повністю доведено, командир (начальник) військової частини не пізніш як у місячний термін з дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення до матеріальної відповідальності винної особи з зазначенням розміру суми, що підлягає стягненню. Наказ доводиться до відома винної особи (винних осіб) під розписку. Наказ може бути оскаржено вищому командиру (начальнику) в порядку, встановленому Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. У разі, коли у місячний термін з дня закінчення розслідування винну особу до матеріальної відповідальності не притягнуто, відшкодування заподіяної державі шкоди провадиться шляхом подання позову до відповідного суду. (п.23 Положення).
Інструкцією Української військово-медичної академії, яка затверджена в березні 1998 року начальником головного військово-медичного управління МО України начальника медичної служби ЗС України, передбачено, що матеріально-технічне забезпечення діяльності академії організовує заступник начальника Академії з матеріально-технічного забезпечення. Він є прямим начальником усього особового складу підрозділів тилу, забезпечення та обслуговування.

На відділ матеріально-технічного забезпечення покладається забезпечення правильної експлуатації, збереження і ремонт майна, техніки, жилих і нежилих приміщень, комунальних споруд, а також під`їзних шляхів; обліку всіх видів матеріальних засобів.

До відділу матеріально-технічного забезпечення входить зокрема, продовольча і речова служба.

На службу речового забезпечення покладається: забезпечення підрозділів особового складу Академії обмундируванням, взуттям, натільною білизною, постільними речами та ін.

Обов`язки начальника речової служби покладаються на заступника начальника відділу матеріально-технічного забезпечення начальника служби, він підпорядковується заступнику начальника Академії з матеріально-технічного забезпечення - начальнику відділу, є прямим начальником усього особового складу служби і відповідає за забезпечення речовим і господарчим майном, його облік і зберігання.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з копії наказів начальника Української військово-медичної академії, з 05.10.2001 року ОСОБА_1 призначений на посаду старшого помічника начальника відділу матеріально-технічного забезпечення (наказ №199 від 05.10.2001 року); ОСОБА_1 було призначено на просаду заступника начальника відділу матеріально-технічного забезпечення начальником продовольчої і речової служби Української військово-медичної академії (наказ №4 від 19.11.2001 року); з 21.11.2001 року ОСОБА_1 приступив до виконання службових обов`язків заступника начальника відділу матеріально-технічного забезпечення начальника продовольчої і речової служби (наказ №232 від 21.11.2001 року); з 28.08.2002 року виведено зі штату академії посаду заступника начальника відділу матеріально-технічного забезпечення начальника продовольчої і речової служби та у зв`язку з цим ОСОБА_1 допущено до тимчасового виконання вакантної посади заступника начальника відділу матеріально-технічного забезпечення (наказ №5 від 28.08.2002 року); з 19.09.2002 року ОСОБА_1 приступив до виконання службових обов`язків на посаді заступника начальника відділу матеріально-технічного забезпечення (наказ №184 від 19.09.2002 року); з 22.09.2006 року ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас за пунктом 67 підпункт «в» (у зв`язку зі скороченням штатів) (наказ №189 від 22.09.2006 року).

Актом ревізії фінансово-господарської діяльності Української військово-медичної академії за період з 01.11.2000 року по 08.09.2006 року встановлено, що речове майно видане довольчим органом протягом 2006 року в повному обсязі обліковане за складським та кількісним обліком речової служби Академії не було. З 2004 року у фінансово-економічній службі академії не проводились відповідні записи стосовно руху товарно-матеріальних цінностей речової служби.

Також в акті зазначено про відсутність належної достовірності в картках обліку матеріальних засобів особистого користування, які велися в речовій службі Української військово-медичної академії.

В акті зазначено, що в рахунок погашення дебіторської заборгованості ЗАТ «Астра Люкс», до фінансово-економічного відділу були надані видаткові накладні від 01.12.03 р. № РН-542/1-542/11 лише у липні 2004 році з запізненням, понад 30 днів, на сім місяців. У видаткових накладних №№ 542/1-542/11 в графі «отримав» продукцію зроблено запис « ОСОБА_1 » та вказана довіреність, яка належала академії від 28.11.03 ЯДЯ № 941948, видана на прізвище ОСОБА_1 . Крім того, підполковником ОСОБА_1 власноручно на накладних зроблені записи: «По карткам №13 ... проведено». Дані записи свідчать, що виготовлені предмети військової форми одягу, які значилися в накладних, зараховані в забезпеченість військовослужбовцям та обліковані за картками ф. 45. Як встановлено в особистій бесіді з полковником ОСОБА_2 , якому була надана накладна № 542/7, оформлена на його прізвище, він пояснив, що в накладній підпис не його, а військову форму одягу в ЗАТ «Астра Люкс» не замовляв. Не зважаючи на це, підполковник ОСОБА_1 , власноручно в картці ф.45 №11 полковнику ОСОБА_2 , в рахунок виготовленого майна за накладною №542/7 на суму 1 729,82 грн. зарахував у забезпеченість іншими предметами, які на той час підлягали йому до видачі на суму 1262,04 грн. Таким чином, за накладною №542/7 підполковник ОСОБА_1 спричинив шкоду державі на 1729,82 грн.

Також в акті зазначається, що встановлені непоодинокі випадки оплати наданих послуг філією №2 на пошив форми одягу військовослужбовцям, які не були зарахованими на речове забезпечення академії. Зокрема, капітану І рангу ОСОБА_11 на суму 272,67 грн., старшому лейтенанту ОСОБА_4 на суму 215,65 грн., старшому лейтенанту ОСОБА_5 на суму 215,65 грн. Всього проведені розрахунки по наданню послуг військовослужбовцям, які не були зараховані на речове забезпечення на суму 3492,48 гривні. Як встановлено, переважна більшість вищезазначених офіцерів проходять службу в академії, але носять форму одягу Військово- морських Сил.

У 2003 році до фінансово-економічної служби були надані квитанції-замовлення вартістю 585,96 грн. стосовно наданих послуг та виготовлення кітеля, куртки і 2-х брюк полковнику ОСОБА_7 . Його прізвище зазначено в акті виконаних робіт № 198, однак в замовленні і в самому акті прізвище ОСОБА_7 було виправлене на прізвище ОСОБА_6 .

До відомості N198 реєстрації замовлень також були долучені замовлення №№2402-2404 від 22.05.03 р. на виготовлення відповідно куртки, кітеля та 4-х брюк підполковнику ОСОБА_1 . Вартість наданих послуг становили 1115,26 грн. Послуги були надані на підставі ордера N37 за 2003 рік, виданого речовою службою академії на його прізвище.

Однак, у відомості та квитанціях-замовленнях незрозуміло, в який час, та якою посадовою особою проведені виправлення прізвища ОСОБА_1 на ОСОБА_8 . Слід зазначити, що антропологічні дані обмірів військовослужбовця, які значаться у квитанціях-замовленнях співпадають з даними підполковника ОСОБА_1 . Разом з тим, в картці ф. 45 обліку матеріальних засобів виданих в особисте користування, майно обліковане за карткою №27, яка належала підполковнику ОСОБА_8 . З`ясувати достовірність проведених дій в період роботи ревізії не уявляється можливим, оскільки з 2004 року підполковник ОСОБА_8 з речового забезпечення виключений. Виписки із наказу про його виключення з речового забезпечення та подальше проходження служби в діловодстві служби відсутні. Аналогічні виправлення проведені у квитанціях-замовленнях №00129 та 00130 від 17.03.02 року. Вартість замовлення складає 339,63 грн. Замовлення були оформлені на підполковника ОСОБА_8 , а виправлення проведені на прізвище майора ОСОБА_12 . За ордером № 7 виданого у 2006 році на прізвище підполковника ОСОБА_1 згідно квитанцій-замовлення від 02.02.06 №00014 філією № 2 «КПО» виготовлені напівчеревики хромові на прізвище ОСОБА_13 . Вартість послуг склала 304,92 грн. До картки ф.45 №7, яка ведеться у діловодстві речової служби, замовлення не внесене, а карточка ф.45 на ОСОБА_13 у діловодстві не значиться.

Також в акті зазначено, що добровільно, за згодою ТВП начальника академії, начальником речового складу працівником ЗС України Сердюком І.О. нестача матеріальних засобів частково була погашена в натуральному виразі. Вартість повернутого речового майна в натуральному виразі склала 4985,24 грн. з ПДВ. Замість майна, якого не вистачало та становило 3972,19 грн. з ПДВ 4766,63 грн. Крім того, проведено взаємозалік недостачі рівноцінного майна, яке виявлено у однієї матеріально-відповідальної особи в ході інвентаризації на суму 3272,69 грн. надлишковим.

Таким чином, після проведеного взаємозаліку недостачі надлишковим майном та відшкодування збитків в натуральному виразі, залишок виявленої нестачі склав 807,44 грн. (з урахуванням відшкодування 52,74 грн., які виникли після проведення взаємозаліку вартості майна зарахована за нижчою ціною) та надлишки на суму 120,54 грн.

Комісією встановлено та зазначено в акті, що із-за безвідповідального ставлення до виконання службових обов`язків підполковника ОСОБА_1 , користуючись безконтрольністю колишнього начальника Академії генерал-майора м/с Вороненка В.В., його заступника з матеріально-технічного забезпечення полковника ОСОБА_14 та нинішнього полковника ОСОБА_15 ревізією виявлено низку суттєвих порушень порядку забезпечення та використання товарно-матеріальних цінностей та коштів.

В результаті чого, виявлено:

- нестачі на речовому складі та в підрозділах на загальну суму 10829,44 гривень та їх надлишки на суму 5814,47 гривень;

- поставлено на облік речового майна, яке було отримане в довольчому органі та не було обліковане в речовій службі на 9877,85 гривень;

- проведена оплата матеріалів ательє, з яких виготовлені предмети форми одягу для військовослужбовців Академії на 19839,74 гривень;

- проведена оплата послуг за виготовлену військову форму одягу військовослужбовцям з матеріалів, які не відповідати військовому званню та незаконно виготовлені на суму 14562,97 гривень;

- не вірно проведені розрахунком заміни в рахунок виготовленої форми одягу в ЗАТ «Астра Люкс» речовим майном, яке належало до видачі на суму 2 840,65 гривень;

- обліковано речове майно, яке було видане за нормами забезпечення, але не було зараховане в забезпеченість військовослужбовцям на суму 14113,42 гривні;

- виявлені інші порушення, які викладені в тексті акту.

Актом документальної ревізії питань фінансово-господарської діяльності речової служби Української військово-медичної академії від вересня 2007 року встановлено, що при знятті залишків речового майна на складі Української військово-медичної академії та звірки їх за обліковими даними складу та служби нестач та надлишків не виявлено.

Також комісією встановлено не оприбуткування по обліку речової служби Української військово-медичної академії речового майна, отриманого у ЗАТ «Астра люкс» на підставі видаткової накладної №РН-0000582 від 14.12.2004 року; замовлення та пошиття предметів речового майна із матеріалу ЗАТ «Астра-Люкс» та за їх цінами було економічно збитковим; посадові особи Української військово-медичної академії укладати договори №156 від 01.11.2003 року та №201 від 11.10.2004 року з ЗАТ «Астра люкс» про виготовлення готової військової форми не мали право, так як законодавством не передбачена децентралізована закупівля готових предметів речового майна та тканини військовими частинами.

Після проведеної ревізії Начальник Української військово-медичної академії підписав накази №98 від 06.11.2006 року «Про організацію усунення недоліків, які виявлені під час ревізії фінансово-господарської діяльності Української військово-медичної академії» та №101 від 20.11.2006 року «Про усунення недоліків, які виявлені під час ревізії фінансово-господарської діяльності Української військово-медичної академії».

В зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх обов`язків були направлені матеріали до військової прокуратури Київського гарнізону.

Постановою помічника військового прокурора Київського гарнізону від грудня 2008 року відмовлено в порушенні кримінальної справи за відсутністю складу злочину на тій підставі, що в Українській військово-медичній академії відсутні документи щодо обліку речового майна, під час проведення перевірки не встановлено достатніх даних, які свідчать про наявність у діях заступника начальника відділу матеріально-технічного забезпечення підполковника запасу ОСОБА_1 та начальника речового складу ОСОБА_16 ознак злочинів, передбачених ст.ст.410, 423, 424, 425 КК України.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось сторонами в судовому засіданні, акт документальної ревізії від 03.11.2006 року надійшов до академії в листопаді 2006 року.

Представник позивача надала суду посадову інструкцію заступника начальника відділу матеріально-технічного забезпечення, яка затверджена начальником Української військово-медичної академії 01.04.2006 року. Але так як вона затверджена після подій які відбулись, тобто після 2004 року, суд не може її взяти до уваги, як належний доказ.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , як свідок суду пояснив, що в його службові обов`язки не входило облік речового майна, а тому він не має нести матеріальну відповідальність.

Отже, актом ревізії від 03.11.2006 року було встановлено спричинення матеріальної шкоди Академії внаслідок неналежного виконання службових обов`язків ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З позовом до суду про стягнення коштів прокуратура звернулася лише в січні 2011 року, тобто з пропуском установленої ст. 257 ЦК України строку загальної позовної давності, хоча Академії стало відомо про результати ревізії в листопаді 2006 року.

В судовому засіданні представник прокуратури та позивача пояснили, що так як прокуратурі 20.02.2009 року стало відомо про результати ревізії після звернення до них з проханням подати відповідну позовну заяву до суду, тому строк позовної давності має рахуватись з дня, коли прокуратурі стало відомо про такий акт.

Проте суд не може погодитись з поясненнями представників прокуратури та позивача, оскільки як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.
Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 01.07.2015 року справа №6-178цс15, яка є обов`язково для застосування судами.
Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, так як позивач до суду звернувся із пропущенням трирічного строку позовної давності, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.1166 ЦК України, ст.ст.3, 10, 11, 57-60, 212, 213, 215 ЦПК України, суд
вирішив:
Позовні вимоги заступника військового прокурора Київського гарнізону в інтересах Української військово-медичної академії до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків відхилити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду м.Києва через Шевченківський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя: Н.Г.Притула