Категорія 27Доповідач Шемета Т. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючої: Шемети Т.М.,

суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.,

при секретарі: Сніжко О.А.,

з участю представника позивача Руснака В.О., відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі судових засідань № 2 Апеляційного суду Вінницької області цивільну справу позовом публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_3 про розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 10.12.2014 року про забезпечення позову, -

в с т а н о в и л а :

01.12.2014 року ПАТ «Мегабанк» звернувся до суду з вказаним позовом, у якому ставив вимогу: розірвати укладений 16.09.2006 року між ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_3 кредитний договір № 256/П/2006 та стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача 8 912, 89 доларів США, що в еквіваленті становить 124 385 грн. 37 коп. та 29 660 грн. 55 коп. штрафних санкцій.

Одночасно з позовом було подано заяву про забезпечення позову (а.с.17-18), у якій позивач просив: накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належать ОСОБА_3, в тому числі і на автомобіль MERSEDES-BENZ 312 D, 1999 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 та заборонити його використання.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.12.2014 року (а.с.24), заяву ПАТ «Мегабанк» задоволено: накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, яке належать на праві приватної власності ОСОБА_3, в тому числі і на автомобіль MERSEDES-BENZ 312 D, 1999 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 та заборонено його використання.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд вважає встановленими та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати ухвалу про забезпечення позову. Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що в ухвалі суду не наведено жодного доказу чи обставини, якими суд обґрунтовує вжиття заходів забезпечення позову, тобто ухвала немотивована, суд не пересвідчився чи існує між сторонами спір, не врахував, що він, відповідач, є приватним підприємцем та використовує автомобіль, на який накладено арешт, для здійснення підприємницької діяльності, ухвала суду побудована лише на припущеннях.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 подану апеляційну скаргу підтримали з викладених у ній підстав. Представник позивача Руснак В.О. проти апеляційної скарги заперечив, зазначив, що ухвала суду відповідає вимогам закону.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що дана заява підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Задовольняючи заяву та застосовуючи зазначені заходи забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів по забезпеченню вимог позову в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Однак такий висновок суду першої інстанції є невірним та необґрунтованим.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів визнає обґрунтованими.

За правилами ст. 151 ч. ч. 1-3, ст. 153 ч. 1 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній; заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, зазначення причин, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вказівку на вид забезпечення позову з обґрунтуванням його необхідності; забезпечення позову допускається, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Тобто, заява повинна бути належно вмотивованою, обґрунтованою та повинна містити чітке формулювання прохальної частини. Відповідна ухвала суду постановляється з урахуванням цих вимог процесуального закону та положень ст. 152 ч. ч. 1-3, ст. 153 ч. 5, ст.ст. 210, 212, 213 ЦПК України щодо змісту судового рішення про забезпечення позову.

Ухвала судді Вінницького міського суду Вінницької області від 10.12.2014 року (а.с.24) цим вимогам закону не відповідає. Зокрема, оскаржувана ухвала не містить мотивувальної частини: суддя не навів жодного мотиву винесення ним такої ухвали та не послався на відповідні докази щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову, обмежившись лише цитуванням ч.3 ст. 151 ЦПК України. Також суд при винесенні ухвали не взяв до уваги той факт, що такий вид забезпечення позову як заборона використовувати майно, на яке накладено арешт, - законом не передбачено.

Разом з тим, до компетенції апеляційного суду не входить вирішення питання забезпечення позову (глава 1 розділу V ЦПК України), тому, з урахуванням порушення при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої норм цивільного процесуального закону, колегія суддів, вважає, що на підставі п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України оскаржувану ухвалу слід скасувати, а питання про забезпечення позову передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, ст. 312 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

-2-

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2014 року про забезпечення позову - скасувати, вирішення питання про забезпечення позову передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуюча: Т.М. Шемета

Судді: М.В.Матківська

В. В. Сопрун