Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

20 січня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Зарицької Ю. Л. ,

при секретарі - Сотніковій І. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зобов'язання не чинити перешкоди в користування приміщенням, усунути перешкоди в користування правом власності домоволодіння, вселення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду зазначеним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно договору дарування від 03.07.14 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та відповідно до ст. 183 ЦК України внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 03.07.2014 року, він являється власником жилого будинку АДРЕСА_1. Позивач вказав, що вказаний жилий будинок складається з цілого домоволодіння, законодавчо будинок не розподілено на окремі квартири, однак, формально будинок поділено на дві частини. Також позивач зазначив, що даний будинок розташований на земельній ділянці, який також на праві власності належить позивачу. Позивач зазначив, що приватний будинок АДРЕСА_1 було зареєстровано на праві власності за ОСОБА_5 на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки під забудову, посвідченого 06.12.57 р. Згідно договору дарування від 18.07.96 р. власником цілого домоволодіння АДРЕСА_1 до відчуження, тобто до 09.07.14 р., була його донька - ОСОБА_6. Позивач вказав, що зазначений жилий будинок складається з двох квартир, в кв. № 1 зареєстровані та проживають мати позивача, його дідусь та бабуся. Позивач зазначив, що в кв. № 2 був зареєстрований та проживав до 1994 року, по день смерті, син ОСОБА_5 - ОСОБА_7. Після смерті ОСОБА_7 в зазначеній квартирі залишилась проживати та бути зареєстрованою його сім'я: ОСОБА_2, її син - ОСОБА_3 та її донька - ОСОБА_8 з неповнолітніми дітьми. Позивач вказав, що ОСОБА_8 з неповнолітніми дітьми відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва було визнано такими, що втратили право користування жилим приміщенням, знято з реєстраційного обліку. Також позивач зазначив, що ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_3 за заявою позивача ДМС Подільського району м. Києва знято з обліку 22.07.2014 року. Позивач вказав, що на даний момент в належній йому квартирі № 2 без правових підстав проживають сторонні особи, які втратили право користування будинком після смерті його дядька, а саме: дружина покійного дядька позивача - ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3 Позивач зазначив, що 22.07.14 р. він зареєструвався в кв. №2 вказаного будинку, однак проживає в кв. №1, оскільки відповідачі не дають йому допуску до квартири. Позивач також вказав, що відповідачі не приймають участі в утриманні будинку та сплаті комунальних послуг, чим завдають позивачу матеріальних та моральних збитків. Також позивач зазначив, що відповідачі фактично не проживають у вказаному будинку з 2010 року, однак, періодично з'являються для годівлі собаки. Позивач також зазначив, що в займаній частині будинку знаходяться особисті речі відповідачів, що перешкоджає позивачу в здійсненні ним права користування своє власністю. Крім того, позивач зазначив, що 23.07.14 р. ним на ім'я відповідачів був направлений лист з пропозицією про звільнення займаного житлового приміщення у зв'язку зі зміною власника, який відповідачі отримали 25.07.14 р., однак відповіді так надано і не було. Також позивач зазначив, що 01.09.14 р. та 17.09.14 р. ним були подані зави до Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві про притягнення відповідачів до відповідальності за порушення правил користування житловим приміщення, зобов'язання надати доступ до належної йому квартири, на що отримав відповідь про те, що факти викладені в заяві знайшли своє підтвердження та запропоновано вирішувати питання в судовому порядку. У зв'язку з наведеним, позивач звернувся до суду та просив визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням в кв. № 2 в домоволодінні АДРЕСА_1. Також позивач просив усунути йому перешкоди в користування вказаним домоволодінням шляхом виселення відповідачів, а також просив вселити його у вказане домоволодіння.

До початку судового засідання від представника позивача надійшла заява, в якій він просив розглянути справу без його участі та без участі позивача, проти постановлення заочного рішення не заперечував.

Від представника відповідачів до початку судового засідання надійшла заява, в якій вона просила перенести розгляд справи на іншу дату для надання часу відповідачам для ознайомлення з матеріалами справи, належного підготовлення для участі у справі. Судом враховується, що неявка відповідачів в судове засідання є повторною поспіль, письмові заперечення відповідачами не надані. Також судом враховується, що відповідачами не було надано доказів для підтвердження того, що неявка в минулі судові засідання була поважною. На думку суду, вказане свідчить про затягування відповідачами розгляду справи. З урахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку про можливість розгляду позову за відсутності сторін та постановлення заочного рішення по справі.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з договором дарування житлового будинку від 03.07.2014 року, ОСОБА_6 передала у власність ОСОБА_9 житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.а.с. 7-9).

Згідно даних витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.07.2014 року, ОСОБА_9 є власником житлового будинку АДРЕСА_1, на підставі вказаного договору дарування (а.с. 10).

Згідно з договором дарування земельної ділянки від 03.07.2014 року, ОСОБА_6 передала у власність ОСОБА_9 земельну ділянку, площе 0,0615 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.а.с. 15-17).

Згідно даних витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.07.2014 року, ОСОБА_9 є власником земельної ділянки АДРЕСА_1 на підставі вказаного договору дарування (а.с. 18).

Відповідно до даних довідки форми № 3, виданої КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району» за № 524 від 23.07.14 р., в буд. АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 19).

Згідно з даними поверхового плану буд. АДРЕСА_1, домоволодіння умовно розділено на кв. № 1 та кв. № 2 (а.с. 13).

З даних будинкової книги за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.а.с. 20-26), вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, зняті з реєстрації місця проживання від 22.07.14 р. (а.с.а.с. 23, на звороті, 24).

Зі змісту висновку від 30.09.14 р., складеного ст. ДІМ Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві Король М.М., вбачається, що ОСОБА_9 01.09.2014 року звертався з заявою про те, що відповідачів 22.07.14 р. у зв'язку зі зміною власника вказаної квартири було знято з реєстраційного обліку, про що 25.07.14 р. їх було повідомлено, однак, звільняти самостійно квартиру вони не бажають (а.с. 78). Також у зазначеному висновку вказано, що ОСОБА_9 просив ОВС надати можливість доступу до кв. № 2 та звільнити незаконно займане житлове приміщення. Крім того, у висновку зазначено про те, що опитана ОСОБА_2 пояснила, що 25.09.14 р. вона дізналась про те, що її разом з сином знято з реєстраційного обліку, а також про те, що виселятись з кв. № 2 вона не збирається, тільки за рішенням суду.

Листом Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 30.09.14 р. за № 55/К-1907 ОСОБА_9 було повідомлено про те, що факти викладені в його заяві знайшли своє підтвердження (а.с. 77). Також ОСОБА_9 запропоновано звернутись до суду в порядку цивільного позову щодо виселення ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_3 з АДРЕСА_1.

Частинами 1 та 2 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Згідно з ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Вказана норма передбачає можливість усунення будь-яких порушень права власності, зокрема, і шляхом виселення.

Відповідно до ч. 2 ст. 321 ЦК України, особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 33 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справи «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Вирішуючи питання про право користування жилим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та членами його сім'ї та правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла.

Право колишнього власника будинку на користування житлом є похідним від права власності на будинок, а тому, після смерті ОСОБА_5, який первинно був власником домоволодіння, відповідачі втратили право користування вказаним жилим приміщенням. Також, після того, вказане домоволодіння було відчужено на користь позивача на підставі договору дарування ОСОБА_6, яка була власником цілого домоволодіння згідно договору дарування від 18.07.1996 року.

З урахуванням зазначеного, відповідачі втратили право користування вказаною квартирою. Крім того, позивачу належить право приватної власності на домоволодіння за адресою: м. Київ, вул. Осиповського, 67. Також судом враховується те, що порядок користування домоволодінням не визначався, відповідачі з колишніми власниками будинку договору найму щодо користування жилим приміщенням не укладали, та не звертались до позивача з заявами про укладення договору найму житлового приміщення.

У зв'язку з тим, що відповідачі проживають в домоволодінні, яке на праві приватної власності належить позивачу, без законних підстав, чим чинять позивачу перешкоди у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на чинному законодавстві, знайшли своє доведення, а тому підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 319, 321, 334, 383, 386 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не чинити перешкоди в користуванні домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_1.

Усунути перешкоди в користування правом власності домоволодіння АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без надання іншого житла.

Вселити ОСОБА_9 в житлове приміщення під № 2 поверхового плану житлового будинку АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня, наступного після отримання копії рішення.

Суддя Ю. Л. Зарицька