Справа № 305/2664/13-ц
Провадження по справі № 2/305/30/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2015 року. Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючої - судді Бліщ О.Б.

секретаря - Вербещука В.А.,

за участю: позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зобов"язання вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про зобов'язання вчинення певних дій.

Позовні вимоги мотивує тим, що в липні 2013 року, він, звернувся до відділу приватизації житлового фонду Рахівської районної державної адміністрації з метою отримання первинної консультації про можливість приватизації житлової квартири № 1, будинку 41, що по вул. Миру, в м. Рахів Закарпатської області, в якій він зареєстрований. Працівниками відділу приватизації житлового фонду Рахівської РДА, йому була надана усна консультація про порядок приватизації вищевказаної квартири, яка полягала в тому, що окрім загально визначеного переліку документів, необхідно виготовити технічний паспорт в органах БТІ. З метою виготовлення технічного паспорта на квартиру, 24 вересня 2013 року, він звернувся до директора КП БТІ Рахівської районної ради з заявою про проведення обстеження та обмірів з подальшим виготовленням інвентарної справи на квартиру. 24 вересня 2013 року, інженером КП БТІ Рахівської районної ради було здійснено вихід для обмірів даної квартири, але такі не було проведено, оскільки квартира була зачинена. Оскільки він тривалий час перебував за кордоном на сезонних роботах, сусідній квартиронаймач відповідачка ОСОБА_3, самовільно вселилася у спірну житлову квартиру. По сьогоднішній день він не має можливості оформити технічну документацію на вказану квартиру оскільки відповідачка створює перешкоди працівникам КП БТІ для проведення відповідних вимірів. На підставі наведеного, просить суд зобов'язати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканку АДРЕСА_1, надати доступ працівнику комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації" Рахівської районної ради Закарпатської області, провести повноцінне обстеження квартири АДРЕСА_2, необхідне для виготовлення технічного паспорта. Стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, з підстав, наведених у позовній заяві, та пояснили, що відповідно до договору найму жилого приміщення в будинку місцевих Рад, який укладено в 1978 році, наймачем житлової квартири АДРЕСА_3, являлася ОСОБА_5. В 1979 році ОСОБА_5 померла, а в зазначеній квартирі залишився проживати її чоловік ОСОБА_6. Рішенням виконавчого комітету Рахівської міської ради народних депутатів від 27.12.1990 року за № 159, позивач був призначений піклувальником пристарілого ОСОБА_6, який являвся його дідусем, і з того часу позивач є зареєстрованим в зазначеній квартирі. У відповідності до норм Житлового кодексу Української РСР, який є чинним на даний час, вважають, що позивач має право на визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача з відповідною можливістю в подальшому приватизувати таке житлове приміщення у встановленому законодавством порядку. На підставі наведеного просять задоволити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідачка, ОСОБА_3, в судовому засіданні позов не визнала, з наступних міркувань. Вона, ОСОБА_3, у квартирі № 1, будинку 41, розташованого по вул. Миру, зареєстрована з 11.05.1989 року, а фактично проживає там - з 1984 року. Жодним чином чином не порушувала прав позивача, оскільки він таких прав і немає, так як ніколи не проживав у спірній квартирі, не вів догляд за ОСОБА_6, оскільки увесь цей час перебував на заробітках у Російській Федерації де і проживав, натомість вона вселилася у зазначену квартиру у 1984 році, з дозволу квартиронаймача ОСОБА_6, та з дозволу міської ради, сплачувала до 2008 року усі комунальні платежі. Вважає, що вона живе у цій квартирі на законних підставах, що підтверджується реєстрацією в її паспорті. З наведених підстав просить відмовити у задоволенні позову.

Представник ОСОБА_4, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд при вирішенні спору взяти до уваги правову позицію ВССУ висловлену в ухвалі від 23.07.2014 року при розгляді зазначеної справи.

Свідок ОСОБА_7, в судовому засіданні ствердила, що у будинку № 41, по вул. Миру, у наявності є дві квартири. Якщо зайти з центральної вулиці, то ближче до центральної вулиці знаходиться квартира у якій живе ОСОБА_3, а якщо з двора, то спочатку можна потрапити до квартири свекрух ОСОБА_3 Вона є сестрою ОСОБА_3, запевняє, що ОСОБА_1 ніколи там не бачила.

Свідок ОСОБА_8, в судовому засіданні показала, що вона з 1986 року знайома із ОСОБА_3, яка є її кумою. Їй відомо, що по вул. Миру № 41, є дві квартири, зокрема по праву сторону - квартира № 2, в якій жила свекруха відповідачки, по ліву сторону квартира № 1 в якій жила сама відповідачка, можливо у якийсь період вона й орендувала житло на вул. Буркуті, в м. Рахів, але у який саме період ствердити не може. Їй відомо, що на сьогодні ОСОБА_3 проживає у спірній квартирі.

Свідок ОСОБА_9, в судовому засіданні ствердила, що вона є уродженкою та постійною мешканкою м. Рахів, проживає неподалік спірного будинку (на відстані до 200 м.) З 1950-х років, та до моменту виходу на пенсію, щодня, зранку, в обід та увечері, проходила повз спірний будинок , добре обізнана хто проживав у будинку всі ці роки. Запевняє суд, що у будинку № 41, завжди були дві ізольовані квартири, у одній із них завжди проживала родина ОСОБА_6 - родичі позивача, в іншій - родина Хлєбаліної (свекрухи відповідачки). Також стверджує, що ОСОБА_1 проживав у дідусевій квартирі за його життя та здійснював за ним догляд. Навіть коли ОСОБА_1 переїхав проживати до дружини, продовжував доглядати дідуся і допомагати йому. Щодо ОСОБА_3, то вона ніколи не допомагала своїй свекрусі ОСОБА_10 - Хлєбаліній, яка до неї, як до начальника соцзабезу постійно зверталася з проханням по допомогу, як вдова фронтовика, при цьому завжди жалілася, що їй ніхто не допомагає.

Свідок ОСОБА_11, ствердила, що з дитинства проживала по сусідству з будинком № 41, по вул. Миру. Її город межує із спірним будинком. За її пам"яті там завжди було дві ізольовані квартири, в одній жив дідусь ОСОБА_1 - ОСОБА_6, в іншій свекруха ОСОБА_3 - Хлєбаліна. До цих двох квартир вели три входи, один з яких на сьогодні закритий.

Свідок ОСОБА_12, показав суду, що він проживав з 2000 по 2008 рік по вул. Горького 5 /10, в м. Рахів, його будинок межує із спірним будинком, йому відомо, що завжди у вказаному будинку було дві ізольовані квартири в яких проживала старенька жінка ОСОБА_10 та чоловік на ім"я ОСОБА_2, який як дізнався згодом був її онуком, більше нікого він там не бачив. ОСОБА_3 не знаю і за вказаний вище період часу її там не бачив.

Свідок ОСОБА_13, в судовому засіданні ствердила, що являється кумою ОСОБА_3, яка, як їй відомо постійно проживала по вул. Миру, у великій квартирі з верандою.

Суд, заслухавши сторін, учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, дійшов до наступного висновку.

У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача.

Згідно зі ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_4 перебуває у комунальній власності м. Рахова Закарпатської області.

З договору найму жилого приміщення в будинку місцевих Рад, який укладено в 1978 році, слідує, що наймачем житлової квартири АДРЕСА_3 являлася ОСОБА_5. Після смерті, в 1979 році, ОСОБА_5 в зазначеній квартирі залишився проживати її чоловік, ОСОБА_6, який являвся дідусем позивача.

Згідно рішення виконавчого комітету Рахівської міської ради народних депутатів від 27.12.1990 року за № 159, позивач ОСОБА_1 був призначений піклувальником пристарілого ОСОБА_6.

Згідно з частиною 1 статті 106 Житлового кодексу Української РСР, повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право в разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому члену сім'ї наймача.

У відповідності до ст. 64 Житлового кодексу Української РСР, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали

бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Згідно ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Складовими права на житло є забезпечення державою умов щодо можливості кожного громадянина мати житло та гарантування непорушності права користування житлом.

Набуття громадянами житла у власність відбувається шляхом його будівництва, придбання за цивільно-правовими правочинами (купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання, успадкування), внаслідок приватизації квартири в будинках державного та комунального житлового фонду сплати вартості квартири в будинку житлово-будівельного кооперативу.

Згідно з ч. 3 ст. 9 Житлового кодексу Української РСР, громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Отримання житла у власність можливо на умовах приватизації, яка проводиться за правилами Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". Крім того, отримання житла у власність здійснюється на підставі цивільних правочинів (купівля-продаж, міна, дарування, довічне утримання) або внаслідок

Приватизація квартири це право кожного громадянина України безкоштовно придбати у приватну власність житло, в якому він зареєстрований, в обсязі встановленому законодавством.

З довідки Рахівського РВ ГУДМС України в Закарпатській області № 1071 від 02.10.2013 року, вбачається, що у спірній квартирі АДРЕСА_5, що в м. Рахів Закарпатської області з 10.02.1993 року, числиться зареєстрованим позивач - ОСОБА_1.

Проаналізувавши вище наведені норми закону та докази надані сторонами в процесі розгляду справи, суд приходить до висновку, що позивач, як член сім"ї наймача, який постійно проживав разом з наймачем в спірній квартирі №1 в житловому будинку №41 по вул. Миру в м. Рахів починаючи з лютого місяця 1993 року і вів з ним спільне господарство, має право на визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача з відповідною можливістю в подальшому приватизувати таке житлове приміщення у встановленому законодавством порядку.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1, з метою набуття спірної квартири у власність, має намір приватизувати її. З метою вчинення однієї з дій, яка входить у процес приватизації житла з державної або комунальної власності, позивач звернувся до комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації" для виготовлення останніми технічного паспорта на спірну квартиру.

Технічний паспорт це один з головних документів на квартиру, будинок, споруду. Оформлення технічного паспорта є обовязковим введення в експлуатацію реконструкції квартири, заміського будинку або нового побудованого будинку.

В технічному паспорті на квартиру, будинок, споруду, зазначаються наступні відомості: інвентарний і кадастровий номери, адресу будинку або квартири, рік побудови будівлі, фізичний знос, поверховий план будинку, експлікація, загальні відомості про конструкцію і системі дому (матеріал стін, перекриттів, вентиляція, опалення, електрика, каналізація, водопровід), санітарно-гігієнічні нормативи житлових приміщень будинку.

З матеріалів справи, судом достовірно встановлено, що відповідачка ОСОБА_3, числиться зареєстрованою та періодично проживає у суміжній із позивачем квартирі АДРЕСА_6, що в м. Рахів Закарпатської області, карткою форми Ф-1 виданою Рахівським РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області. Таким чином, зазначеними доказами доводиться факт існування двох відокремлених, ізольованих квартир.

Місце реєстрації громадянина ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_7 підтверджується дослідженими письмовими доказами, зокрема, довідкою № 162 від 14.10.2013 року директора МКП "Рахівкомунсервіс" (т. 1 а.с. 8). Відповідно до рішення № 159 від 27.12.1990 року ОСОБА_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначено піклувальником пристарілого ОСОБА_6 (т. 1, а.с. 10). Згідно відмітки на 11 сторінці паспорту сурії ВО 011401, ОСОБА_1 значиться зарестрованим у квартирі АДРЕСА_8, з 10 лютого 1993 року ( т. 1 а.с. 17-18). Даний факт реєстрації позивача за зазначеною адресою підтверджується, в тому числі й оглянутим в ході судового засідання оригіналом форми 1 до пункту 10 Тимчасової інструкції, копія якої міститься у матеріалах справи (т. 1, а с. 173).

У архівних документах Рахівського ВУЖКГ (списки мешканців комунальних будинків м. Рахова на отримання приватизаційних чеків по Рахівському ВУЖКГ за 1993 рік на сторінці 58 під номером 126 числиться ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою вул. Миру № 41/1. тоді як ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 значилася під номером 130, за адресою вул. Миру, № 41/2.

Тоді як, із оглянутої в судовому засіданні форми 1 на ОСОБА_3 вбачається, що остання значиться зареєстрованою ІНФОРМАЦІЯ_5. (т. 1, а.с. 205) .

Вище описані документи дають підстави суду зробити висновок про те, що на 11 сторінці паспорта громадянки ОСОБА_3 має місце описка щодо адреси місця її реєстрації. Даний факт також підтверджується і повідомленням міського голови м. Рахова за № 250 від 27.07.2000 року адресованого мешканці АДРЕСА_9 ОСОБА_3 згадно якого в процесі розгляду її заяви від 11.04.2000 року № 49 встановлено, що "ОСОБА_3 прописана по адресу АДРЕСА_10, і тому згідно Житлового Кодексу України ст. № 106 п. 1 не має права на переоформлення договору найму (т. 1, а.с. 222).

Сама відповідачки ОСОБА_3, в судовому засіданні неодноразово зазначала, що проживає у ІНФОРМАЦІЯ_6, і що позивач немає жодних прав на вказане житло. Отже, в суді доведено факт здійснення перешкод відповідачкою працівникам КП "БТІ" у проведення відповідних обмірів спірної квартири.

У відповідності до положень ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, припинення дії, яка порушує право.

Припинення дії, яка порушує право, як спосіб захисту полягає у припиненні триваючого цивільного правовідношення, яке продовжує тривати і впливати на суб'єктивні права, свободи та законні інтереси особи. Припинення дії, яка порушує право пов'язане зі вчиненням іншою особою незаконних дій, спрямованих на порушення права, належного особі.

Таким чином, враховуючи той факт, що відповідачка - ОСОБА_3 чинить перешкоди працівникам КП "БТІ", яким перешкоджає у вільному доступі до спірної квартири для проведення відповідних обмірів, те, що сторони перебувають між собою у неприязних відносинах, між ними виникають суперечки стосовно виготовлення технічної документації на спірну квартиру, а також те, що своїми діями відповідачка порушує конституційні права позивача на набуття житла у власність, а також права позивача, як користувача житловим приміщенням, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Окрім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачки ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім при зверненні до суду з позовом в сумі 229,40 гривень судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 6, 8, 10, 11, 57, 58, 60, 88, 212- 215, 223, 294 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканку АДРЕСА_1, надати доступ працівнику комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації" Рахівської районної ради Закарпатської області, провести повноцінне обстеження квартири АДРЕСА_2, необхідне для виготовлення технічної документації.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_7, Закарпатської област на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з 229 (двісті двадцять дев"ять) гривень 40 копійок сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до цивільної палати апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча: Бліщ О.Б.

З оригіналом вірно

Суддя Рахівського районного суду: Бліщ О.Б.