РІШЕННЯ

Іменем України

26.08.2015 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого- судді Дзеньдзюри С.М.

народних засідателів Стружинська Н.І., Чайка М.В.

при секретарі Гимон І.В.

з участю прокурора Машталяр Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за заявою комунального закладу "Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня" з участю зацікавленої особи - опікунська рада Франківського району м. Львова про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку ОСОБА_1, -

в с т а н о в и в:

заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку ОСОБА_1, посилаючись на те, що в приймальне відділення КЗ «ЛОКПЛ» 04.08.2015р. о 08.30 год. був доставлений ОСОБА_1 за скеруванням лікаря - психіатра ШМД бригада №5 Прокопів І.Й.

Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів 3-го відділення потребує госпіталізації у примусовому порядку в психіатричний стаціонар у зв'язку з наявністю тяжкого психічного розладу, внаслідок чого ОСОБА_1 виявляє реальні наміри вчинити та вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих.

У судовому засіданні представник заявника Стрипко Л.В. та лікар-психіатри 3-го відділення КЗ «ЛОКПЛ» Андрушків О.О. заявлені вимоги підтримали, дали аналогічні пояснення, просили заяву задоволити.

Представник заінтересованої особи - Франківської районної адміністраціх ЛМР в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву в якій при розгляді заяви КЗ «ЛОКПЛ» про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_1 поклався на розсуд суду.

ОСОБА_1 та його захисник судовому засіданні заперечили проти задоволення заяви та примусової госпіталізації.

Заслухавши пояснення учасників процесу, думку прокурора, який просив в задоволенні заяви відмовити, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення зазначеної заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Зі змісту ст. 279 ЦПК України заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку подається до суду за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу».

Згідно ч. 3 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров'я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України.

Як вбачається із матеріалів справи, що згідно висновку комісії лікарів-психіатрів 3-го відділення потребує госпіталізації у примусовому порядку в психіатричний стаціонар у зв'язку з наявністю тяжкого психічного розладу, внаслідок чого ОСОБА_1 виявляє реальні наміри вчинити та вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих.

Від добровільного лікування ОСОБА_1 відмовився.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

У заяві про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку представник психіатричного закладу як підставу госпіталізації зазначає те, що у ОСОБА_1 наявний тяжкий психічний розлад, внаслідок чого він виявляє реальні наміри вчинити та вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих.

Проте, будь-яких належних доказів на підтвердження поведінки, що являє собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих внаслідок встановленого у нього захворювання матеріали справи не містять, у судовому засіданні такі не встановлені.

Доказів на підтвердження обставин виявлення ОСОБА_1 наміру вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих, у судовому засіданні суду не надано (п.1 ч.1 ст.14 Закон України «Про психіатричну допомогу»).

Враховуючи, що підстави, які передбачені ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», і які б давали суду право надати згоду на госпіталізацію та проведення лікування ОСОБА_1 в примусовому порядку відсутні, суд вважає, що у задоволенні заяви про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 60, 208, 209, 212, 213-215, 282 ЦПК України, ст.ст.13,14,22 Закону України "Про психіатричну допомогу", суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні заяви комунального закладу "Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня" з участю зацікавленої особи - опікунська рада Франківського району м. Львова про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку ОСОБА_1- відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Дзеньдзюра С.М.

народні засідателі Стружинська Н.І.

Чайка М.В.