Справа № 362/2957/14-ц Головуючий у І інстанції Медведєва К.В.
Провадження № 22-ц/780/404/15 Доповідач у 2 інстанції Мережко
Категорія 58 21.01.2015
УХВАЛА

Іменем України

21 січня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого судді: Мережко М.В.,

Суддів: Суханової Є.М., Данілова О.М.,

При секретарі: Франюк Т.В.

Розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, відділ Державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції про скасування виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 № 5175 від 22 липня 2013 року та визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Свої вимоги обгрунтовував тим, що між позивачем та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є відповідач, 16 листопада 2007 року укладено кредитний договір №ML-002/990/2007. В якості забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором, укладено договір іпотеки №PML-002/990/2007 від 16 листопада 2007 року, згідно якого в іпотеку передано об'єкти нерухомості - земельну ділянку та домоволодіння. Як зазначає позивач, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за заявою ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 22 липня 2013 року вчинено виконавчий напис № 5175, який позивач просить скасувати і визнати таким, що не підлягає виконанню.

На думку позивача, спірний виконавчий напис вчинено за відсутності безспірності заборгованості, оскільки на момент вчинення виконавчого напису існував спір між ОСОБА_1 та «ОТП «Факторинг Україна», а саме «ОТП «Факторинг Україна» звертався до суду за захистом своїх прав та отримав судовий наказ, виданий Голосіївським районним судом м. Києва у справі № 2н-647/09 від 27 жовтня 2009 року. В подальшому цей наказ за заявою ОСОБА_1 було скасовано. Позивач зазначає, що відповідач при зверненні до нотаріуса всіх платежів не врахував, а тому сума визначена у виконавчому написі є спірною.

Крім того, позивач зазначає, що вчиненню виконавчого напису мав передувати сплив 30 - и денного строку після вручення позивачеві вимоги про усунення порушень, натомість такої вимоги позивач не отримував, а тому, на його думку, нотаріусом порушено вимоги п. 283 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України».

Позивач стверджує, що виходячи із ст. 47 Конституції України, звернення стягнення на домоволодіння можливе лише за рішенням суду.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31 жовтня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити його вимоги. В скарзі зазначав, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для вирішення справи, суд не взяв до уваги, що розрахунок, наданий відповідачем нотаріусу не відповідає дійсності і не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 листопада 2007 року між позивачем та ЗАТ «ОТП Банк» укладено кредитний договір №ML-002/990/2007 (далі - Кредитний договір). Згідно п. 3 договору для розрахунку процентів за користування Кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка, яка складається з фіксованого відсотку та FIDR. (а.с. 5-9).

Крім того, 16 листопада 2007 року між позивачем та ЗАТ «ОТП Банк» укладено договір іпотеки №PML-002/990/2007 (далі - Договір іпотеки), яким забезпечено виконання зобов'язань за Кредитним договором. Згідно договору позивачем предметом іпотеки є нерухоме майно, що стане власністю в майбутньому, а саме - земельна ділянка, загальною площею 0,164 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. ( а.с.10-16).

Голосіївським районним судом м. Києва 27 жовтня 2009 року видано судовий наказ, яким стягнуто з позивача на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість в розмірі 699 549,03 грн. та заборгованість у сумі 83 232,41 грн. та покладено на позивача судовий збір. (а.с.19).

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» 05 листопада 2010 року уклали договір про відступлення права вимоги, згідно якого відступлено право вимоги, зокрема, до ОСОБА_1 Також 05 листопада 2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір комісії (а.с. 84-145).

Відповідачем 24 травня 2013 року направлено позивачеві вимогу про погашення заборгованості вих. № n0268 від 16.05.2013 року, що підтверджується копією опису вкладення у цінний лист. ( а.с. 58-59).

У вказаній досудовій вимозі відповідач повідомив позивача, про те, що позивачем в порушення умов Кредитного договору не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачені відсотки. Також у досудовій вимозі відповідач, на підставі п. 1.9. Кредитного договору, вимагає дострокового виконання боргових зобов'язань за Кредитним договором в повному обсязі, шляхом сплати на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» наступних сум: залишок заборгованості - 97 635,31 доларів США, суму відсотків за користування кредитом - 21 943,25 доларів США.

В подальшому, 22 липня 2013 року відповідач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису нотаріуса, що підтверджується відбитком вхідного реєстраційного штампу нотаріуса на вказаній заяві. ( а.с. 73).

Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 22 липня 2013 року вчинила виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі №5175 (далі - Виконавчий напис). Згідно Виконавчого напису нотаріусом запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - земельна ділянка загальною площею 0,164 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та домоволодіння АДРЕСА_1. Також у Виконавчому написі вказано, що за рахунок коштів отриманих від реалізації нерухомого майна, пропоную задовольнити вимоги ТОВ «ОТП Факторинг України» у розмірі: залишок заборгованості за кредитом - 97 635,31 доларів США, заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 21 943,25 доларів США, витрати, пов'язані із вчиненням виконавчого напису - 1 700,00 грн., що всього становить 119 578,56 доларів США, що за курсом НБУ станом на 22.07.2013 року становить 955 791,43 грн. та 1 700,00 грн., а всього у гривневому еквіваленті 957 491,43 грн. (а.с.17, 83).

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Умови вчинення виконавчих написів визначено, зокрема, в ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», так нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно п.1.2. глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3.1., 3.2., 3.5 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Згідно абз. 2 п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом № 3425-XII. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості по наданим документам (п. 10 узагальнень Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», затверджених Постановою Пленуму ВССУ №2 від 07.02.2014).

Тобто, вказаними приписами законодавства встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки не перевіряє можливість спору між сторонами щодо кредитної заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, тобто перевіряє щоб документи, з яких обчислена заборгованість, не були спірні.

Судом встановлено, що приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем в підтвердження наявності заборгованості було подано документи згідно Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. Отже, спірний виконавчий напис вчинено за документами, які підтверджують безспірність заборгованості.

Доводи позивача про те, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не враховано всіх платежів не знайшли свого підтвердження ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції.

Згідно п. 2.3. глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Доводи апеляційної скарги, щодо неотримання позивачем вимоги про усунення порушень, як того вимагає п. 283 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», є безпідставними, оскільки на час вчинення виконавчого напису порядок його вчинення не регулювався «Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», а регулювався «Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 і згідно зазначеного порядку, однією з умов є, зокрема, сплив тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень (п. 2.3. глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). При цьому питання отримання позивачем такого повідомлення не впливає на визнання його повідомленим.

Доводи апелянта про те, що судом не взято до уваги ст. 47 Конституції України, якою передбачено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду, є безпідставними, оскільки вимог щодо позбавлення ОСОБА_1 житла під час вчинення виконавчого напису стягував не заявляв.

Суд, відмовляючи у задоволенні позову, вірно виходив із того, що виконавчий напис нотаріусом був вчинений з дотриманням вимог Закону України «Про нотаріат», «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» і підстави для його відсутні.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в порядку ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що рішення суду є законним та обгрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: