АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/1314/15 Доповідач - Костів О.З.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Костіва О.З.

суддів - Жолудько Л. Д., Кузьма Р. М.,

при секретарі - Баляс Т.І.

за участю представника апелянта ОСОБА_1 -

ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду із позовною заявою до ОСОБА_3, ПрАТ «СК «Уніка» про стягнення матеріальної шкоди.

Заявлені вимоги позивачка мотивувала тим, що 18 вересня 2014 року ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Мерседес-311», д.н.з. НОМЕР_5, допустив зіткнення з належним їй транспортним засобом марки «Мітсубісі», д.н.з. НОМЕР_1, внаслідок чого її автомобіль отримав механічні ушкодження. Винним у даній дорожньо-транспортній пригоді, згідно з постановою Тернопільського міськрайонного суду від 14 жовтня 2014 року, визнано ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ «СК «Уніка». Згідно акту виконаних робіт №ТАІ-0002545, виданого офіційним дилером «Mitsubishi» в Тернопільській області ТзОВ «Терко Авто Інтернешенл», вартість відновлювального ремонту становить 27912.64 грн. Її цивільно-правова відповідальність була застрахована у ПрАТ АСК «Скарбниця», яке відшкодувало їй збитки, завдані в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 18390.27 грн., за вирахуванням франшизи в сумі 68.10 грн. Оскільки ПрАТ СК «Скарбниця» виплатила позивачу страхове відшкодування, то відповідач ПрАТ СК «Уніка» (страховик за полісом відповідача) зобов'язана, на думку позивачки, компенсувати їй франшизу згідно договору КАСКО, а саме 68.10 грн. Не погоджуючись із розміром виплаченого страхового відшкодування, позивачка просила стягнути на її користь з винної особи ОСОБА_3 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 9454.27 грн., як різницю між вартістю відновлюваного ремонту транспортного засобу з врахуванням зносу і вартістю ремонту без врахування зносу, та з ПрАТ «СК «Уніка» - 68.10 грн. матеріальної шкоди, що становить суму франшизи, а також 243.60 грн. судових витрат та 600 грн. витрат на правову допомогу.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 04 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам. Зазначає, що судом при визначенні розміру збитків, який підлягає відшкодуванню, взято до уваги лише звіт (висновок про вартість) №Ю-1.1660 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого колісного транспортного засобу, в зв»язку із чим суд прийшов до необґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Натомість судом безпідставно не взято до уваги акт виконаних робіт №ТАІ-0002545, виданий офіційним дилером «Mitsubishi» в Тернопільській області ТзОВ «Терко Авто Інтернешенл», в якому зазначається вартість відновлювального ремонту, що є фактичним розміром шкоди, який підлягає до відшкодуванню. Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача ПрАТ «СК «Уніка» в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. ОСОБА_3 також подав суду письмове заперечення на апеляційну скаргу, згідно якого просить рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 лютого 2015 року залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника апелянта, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи із наступних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Стягнення вартості відновлювального ремонту без врахування коефіцієнту зносу не ґрунтується на вимогах закону. Крім того, ОСОБА_1 не було виконано вимоги ч.2 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

З таким висновком колегія суддів не погоджується, оскільки він суперечить діючому законодавству, зроблений на неповно з'ясованих судом обставинах, які мають значення для справи, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для ухвалення нового рішення.

Відповідно до ст.ст.213, 215 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно закону.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено, що 18 вересня 2014 року близько 14 год. 00 хв. відповідач ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом марки «Мерседес-311», д.н.з. НОМЕР_5, рухаючись по вул.Острозького в м.Тернополі, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з транспортним засобом «Мітсубісі», д.н.з. НОМЕР_1, яким керувала позивачка ОСОБА_1, чим порушив п.13.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого автомобіль позивачки отримав механічні ушкодження.

Зазначене ДТП сталося з вини відповідача ОСОБА_3, що підтверджується копією постанови Тернопільського міськрайонного суду від 14 жовтня 2014 року у справі про адміністративне правопорушення №607/15900/14-п.

Згідно даної постанови ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

З метою визначення розміру страхового відшкодування та встановлення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_2, ФОП ОСОБА_6 19 вересня 2014 року складено акт огляду колісного транспортного засобу та 22 вересня 2014 року складено звіт (висновок про вартість) №Ю-1.1660 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого колісного транспортного засобу.

Відповідно до даного звіту, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивача з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (розмір збитків) становить 18458.37 грн., а без врахування такого коефіцієнту - 27986.06 грн.

У відповідності до Акту виконаних робіт №ТАІ-0002545, виданого офіційним дилером «Mitsubishi» в Тернопільській області ТзОВ «Терко Авто Інтернешенл», вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_3, становить 27912.64 грн.

На час, коли відбулась ДТП, автомобіль НОМЕР_4, був застрахований, у тому числі на випадок ДТП, в ПрАТ АСК «Скарбниця», згідно договору страхування транспортних засобів №32/14014/АТ/13 від 08 жовтня 2013 року та додаткової угоди від 25 липня 2014 року.

На підставі даного договору (додаткової угоди), заяви позивача про виплату страхового відшкодування від 25 вересня 2014 року та страхового акту №72/К/14 від 30 вересня 2014 року (додаток №1 до страхового акту) позивачці було виплачено ПрАТ АСК «Скарбниця» страхове відшкодування в розмірі 18390.27 грн. (розмір збитків, визначених оцінювачем з врахуванням зносу - 18458.37 грн., за вирахуванням безумовної франшизи 68.10 грн.)

Судом також встановлено, що на момент скоєння ДТП за участю пошкодженого автомобіля під керуванням позивачки та автомобіля «Мерседес-311», д.н.з. НОМЕР_5 під керуванням відповідача ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність останнього була застрахована перед третіми особами на випадок ДТП з 12 лютого 2014 року по 11 лютого 2015 року у ПрАТ «СК «Уніка», що підтверджується наявним в матеріалах справи полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС за №9561546.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове майно, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом указаної норми відшкодовується різниця саме між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а не різниця між фактичним розміром шкоди та лімітом відповідальності.

У п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз'яснено, що відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Крім того, у п.14 наведеної вище постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ судам роз'яснено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення ст.1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

Таким чином, у порушення вимог ст.ст.212-215 ЦПК України Тернопільський міськрайонний суд на зазначені вище положення закону та обставини справи уваги не звернув та не врахував, що у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої винною особою шкоди потерпілому сплачується різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення з ПрАТ СК «Уніка» 68.10 грн. франшизи, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не виконала свої обов'язки відповідно до вимог ч.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

Однак, такий висновок не відповідає вимогам закону та встановленим обставинам по справі.

Так, з акту огляду транспортного засобу вбачається, що представник ПрАТ СК «Уніка» був присутнім при огляді транспортного засобу, а тому був повідомлений про страховий випадок. Як ствердив представник апелянтки, позивачка зверталась із заявою про виплату суми до ПрАТ СК «Уніка», а тому рішення суду в цій частині також підлягає скасуванню

Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст.ст.57, 58 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування,

Відмовляючи в задоволенні позову судом першої інстанції надано не вірну оцінку доказам. Висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог не відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу п.1 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для його скасування з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Позивачкою понесені судові витрати в розмірі 843.60 грн. (243.60 грн. - сплачений судовий збір та 600 грн. - витрати на правову допомогу), що підтверджено належними та допустимими доказами (квитанція про сплату судового збору - а.с.2, квитанція до прибуткового касового ордеру, Акт виконаних робіт - а.с.35, 36).

Визначаючи розмір стягнення із відповідачів понесених позивачкою судових витрат суд виходить із пропорційності задоволених позовних вимог та вважає, що із ОСОБА_3 слід стягнути 837.52 грн. судових витрат, а із СК «Уніка» - 06.07 грн.

Керуючись ст.ст.307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 лютого 2015 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення матеріальної шкоди - задовільнити.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 9454 (дев»ять тисяч чотириста п»ятдесят чотири) грн. 27 коп. матеріальної шкоди.

Стягнути із приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» в користь ОСОБА_1 68 (шістдесят вісім) грн. 10 коп. матеріальної шкоди.

Стягнути із ОСОБА_3 та приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» в користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 843.60 грн., а саме:

- із ОСОБА_3 - 837 (вісімсот тридцять сім) грн. 52 коп.

- із приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» 06 (шість) грн. 07 коп.

Рішення вступає в законну силу з моменту проголошення, однак може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області О.З. Костів