"18" вересня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючої судді - Марфіної Н.В.,
за участі секретаря - Бурлай О.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -
До початку судового розгляду позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
За змістом ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Зі змісту рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23.06.2015 року вбачається, що взяті відповідачем у борг грошові кошти станом на час прийняття рішення суду не були повернуті позивачу навіть частково.
Як зазначає у своїй позовній заві позивач, і це не спростовано відповідачем, навіть після набрання зазначеним вище рішення суду законної сили, відповідач суму основного боргу не повернув.
Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
За змістом ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За наведених обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань на суму неповернутого боргу та трьох відсотків річних від простроченої суми на підставі положень ст. 625 ЦК України є обґрунтованими.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Вимоги про стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних заявлені позивачем за період з 31.08.2014 року по 20.07.2015 року.
При цьому, перевіривши правильність здійснення позивачем розрахунку грошових коштів, що підлягають до стягнення, суд вважає, що вимоги про стягнення підлягають до часткового задоволення, оскільки здійснений позивачем розрахунок містить помилки щодо стягнення трьох відсотків річних, а при стягненні інфляційних нарахувань слід враховувати індекс інфляції також за липень 2015 року, оскільки 3% річних від простроченої суми стягуються також за липень 2015 року, тож належний розрахунок є наступним.
Розрахунок 3% річних здійснюється за формулою: 3% = С х 3 х Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення.
Кількість днів прострочення складає: з 31.08.2014 р. по 20.07.2015 р. - 324 дні.
Розрахунок інфляційних нарахувань на суму боргу здійснюється наступним чином.
Сукупний індекс інфляції розраховується за формулою: ІІс = (ІІ1:100) х (ІІ2:100) х (ІІ3:100) х…(ІІZ:100), де:
- ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення;
- ІІ2 - індекс інфляції за другий місяць прострочення;
- ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.
Період прострочення: вересень 2014 р. - липень 2015 р.
Індекс інфляції за цей період складав: вересень 2014 р. - 102,9; жовтень 2014 р. - 102,4; листопад 2014 р. - 101,9; грудень 2014 р. - 103,0; січень 2015 р. - 103,1; лютий 2015 р. - 105,3; березень 2015 р. - 110,8; квітень 2015 р. - 114,0; травень 2015 р. - 102,2; червень 2015 р. - 100,4; липень 2015 р. - 99,0.
ІІс = (102,9:100) х (102,4:100) х (101,9:100) х (103,0:100) х (103,1:100) х (105,3:100) х (110,8:100) х (114,0:100) х (102,2:100) х (100,4:100) х (99,0:100).
ІІс = 1,029 х 1,024 х 1,019 х 1,03 х 1,031 х 1,053 х 1,108 х 1,14 х 1,022 х 1,004 х 0,99 = 1,54.
Стосовно вимог про визнання відповідача таким, що порушив умови зобов'язання, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову в цій частині, з огляду на наступне.
Відповідно до ст.ст. 4, 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Вимоги про визнання відповідача таким, що порушив умови зобов'язання не є способом захисту прав позивача та не призводять до відновлення порушених прав, а саме по собі порушення договірних зобов'язань щодо повернення суми позики є обставиною справи, яка встановлюється судом та є підставою для стягнення боргу в примусовому порядку за рішенням суду.
Обставина порушення грошового зобов'язання була встановлена рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23.06.2015 року, що і стало підставою для стягнення основної суми боргу за вказаним рішенням суду, а в даному випадку судом розглянуто вимоги позивача про стягнення, передбачених ст. 625 ЦК України грошових сум за неповернення коштів, що є мірою цивільної відповідальності.
Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 57, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218, 223, 224-226, 294 ЦПК України, ст.ст. 4, 16, 625, 1050 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів - задовольнити частково.
В іншій частині позову - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 544 (п'ятсот сорок чотири) грн. 22 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -