Ухвала

іменем україни

21 січня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євграфової Є.П., Євтушенко О.І.,

Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з додатковою відповідальністю «Альянс Україна», третя особа - Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», про стягнення страхової виплати;

за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до Товариства з додатковою відповідальністю «Альянс Україна» про стягнення страхової виплати,

за касаційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Альянс Україна», поданою представником Новіцьким Андрієм Олександровичем, на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Альянс Україна» (далі - ТДВ «Альянс Україна»), третя особа - Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» (далі - ПАТ «Фідобанк»), про стягнення страхової виплати.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 16 квітня 2008 року між ОСОБА_3 та Акціонерним банком «Факторіал-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», укладено кредитний договір № 033-В/52 на придбання автотранспорту, а саме: автомобіля TOYOTA Fortuner, договір застави № 1/033-В/52, згідно з яким предмет застави оцінюється на загальну суму 296 940 грн, та договір поруки № 1/033-В/52. Крім цього, того ж дня було складено акт прийому-передачі, відповідно до якого заставодавець ОСОБА_3 передав заставодержателю у власність вказаний автомобіль.

16 квітня 2008 року між позивачем та ТДВ «Альянс Україна» укладено поліс № ВС/0163161 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Крім того, в цей день між позивачем та ТДВ «Альянс Україна» укладено поліс добровільного комплексного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспорту, від 16 квітня 2008 року № .

30 липня 2008 року невідома особа незаконно заволоділа автомобілем TOYOTA Fortuner, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, який належить позивачу. На виконання договору страхування від

16 квітня 2008 року позивачем до страхової компанії було подано письмову заяву про настання страхового випадку, а також всі необхідні документи для цього. Однак на звернення до страховика з приводу перерахування на рахунок позивача страхової виплати позивач отримав лист від ТДВ «Альянс Україна», в якому зазначено, що ними було проведено розслідування причин та обставин страхового випадку. Під час даного розслідування нібито позивачем надані неправдиві дані щодо вартості застрахованого транспортного засобу. Так, представниками ТДВ «Альянс Україна» було встановлено, що дійсна вартість автомобіля складає 175 000 грн, а застраховано майно на суму 296 940 грн. Тому на підставі цього ТДВ «Альянс Україна» відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування.

На підставі викладеного позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути з відповідача ТДВ «Альянс Україна» на користь ПАТ «Фідобанк» страхове відшкодування у розмірі 282 093 грн та моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду

м. Дніпропетровська від 24 липня 2013 року третю особу замінено правонаступником ПАТ «Фідобанк».

У січні 2014 року ПАТ «Фідобанк» звернулось до суду з позовом до ТДВ «Альянс Україна» про стягнення страхової виплати.

На обґрунтування позовних вимог зазначало, що 16 квітня 2008 року між ОСОБА_3 та Акціонерним банком «Факторіал-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», укладено договір кредиту № 033-В/52 на придбання автотранспорту у розмірі 49 980 дол. США.

16 квітня 2008 року між позивачем та відповідачем укладено поліс добровільного комплексного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспорту, № . Оскільки ОСОБА_3 має заборгованість перед Акціонерним банком «Факторіал-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», у розмірі 490 498 грн 36 коп., відповідно до ст. 985 ЦК України та вказаного договору страхування кошти страхового відшкодування у розмірі 282 093 грн повинні бути стягнуті на користь ПАТ «Фідобанк».

Тому ПАТ «Фідобанк» просило стягнути з ТДВ «Альянс Україна» на користь вигодонабувача ПАТ «Фідобанк» у межах договору страхування від

16 квітня 2008 року № та договору кредиту від 16 квітня

2008 року № 033-В/52 суму страхового відшкодування в розмірі 282 093 грн.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду

м. Дніпропетровська від 21 травня 2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ТДВ «Альянс Україна», третя особа - ПАТ «Фідобанк», про стягнення страхової виплати відмовлено. У задоволенні позовних вимог ПАТ «Фідобанк» до ТДВ «Альянс Україна» про стягнення страхової виплати відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 липня

2014 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду

м. Дніпропетровська від 21 травня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 та ПАТ «Фідобанк» задоволено частково. Стягнуто з ТДВ «Альянс Україна» на користь ПАТ «Фідобанк» страхове відшкодування в розмірі 252 399 грн. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 та ПАТ «Фідобанк» відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ТДВ «Альянс Україна» -

Новіцький А.О. просить скасувати рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2014 року та залишити в силі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2014 року, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні заявлених позовів, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_3 подано неправдиві відомості щодо об'єкта страхування.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної інстанції виходив із того, що судом першої інстанції безпідставно не прийнято до уваги договір купівлі-продажу з використанням банківського кредиту від 15 квітня 2008 року, укладений між ОСОБА_3 та СПД ОСОБА_5

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що за договором купівлі-продажу з використанням банківського кредиту від

15 квітня 2008 року ОСОБА_3 придбав у СПД ОСОБА_5 автомобіль TOYOTA Fortuner, вартість якого було визначено сторонами у розмірі

296 940 грн, з яких аванс в розмірі 44 541 грн сплатив ОСОБА_3, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 10 квітня 2008 року № 1285/08, решта вартості передається для оформлення кредиту в банк в розмірі 252 399 грн (а. с. 45-46).

16 квітня 2008 року між ОСОБА_3 та Акціонерним Банком «Факторіал-Банк» було укладено кредитний договір № 033-В/52 на придбання автотранспорту (а. с. 138-143), на виконання якого ОСОБА_3 отримав

49 980 дол. США, що еквівалентно 252 399 грн, та вніс доплату в даній сумі за автомобіль TOYOTA Fortuner СПД ОСОБА_5, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 16 квітня 2008 року № 1396/08 (а. с. 152).

Того ж дня між банком на ОСОБА_3 укладено договір застави 1/033-В/52, згідно з яким ОСОБА_3 передано у заставу автомобіль TOYOTA Fortuner, предмет застави сторони оцінили на загальну суму

296 940 грн (а. с. 144-147).

Актом прийому-передачі від 16 квітня 2008 року заставодавець

ОСОБА_3 передав заставодержателю у власність вказаний автомобіль

а. с. 148).

16 квітня 2008 року позивач звернувся до ТДВ «Альянс Україна» та застрахував свою цивільну відповідальність, що підтверджується полісом

№ ВС/0163161 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а. с. 9-10).

Крім того у ТДВ «Альянс Україна» згідно з Полісом добровільного комплексного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспорту, від 16 квітня 2008 року № ОСОБА_3 застрахував свій автомобіль TOYOTA Fortuner, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, за що сплатив страховий платіж в розмірі 17638,24 грн. Страхова сума згідно з даним полісом становить 296 940 грн, тариф - 5,94 %. Франшиза при викраденні застрахованого транспортного засобу становить

5 % від страхової суми та дорівнює 14 847 грн (а. с. 11-12).

30 липня 2008 року невідома особа, біля будинку № 1а по вул. Висоцького у м. Дніпропетровську, незаконно заволоділа автомобілем TOYOTA Fortuner, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, який належить позивачу. За даним фактом СВ АНД РВ ДМУ УМВС України порушено кримінальну справу № 61081692 за ч. 1 ст. 289 КК України (а. с. 14).

Постановою слідчого СВ АНД РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 25 вересня 2008 року на підставі п. 3 ст. 206 КПК України провадження у даній кримінальній справі зупинене до встановлення особи, яка скоїла злочин (а. с. 14).

31 липня 2008 року ОСОБА_3 повідомив ТВД «Альянс Україна» про настання страхового випадку (а. с. 15).

Листом від 6 листопада 2008 року страховик повідомив ОСОБА_3 про відмову у виплаті страхового відшкодування у зв'язку з тим, що під час укладення договору страхування надано неправдиві дані щодо дійсної вартості застрахованого транспортного засобу (а. с. 18).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» (далі - Закон) договір страхування - це письмова угода між страхувальником та страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику, або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону договори страхування укладаються відповідно до правил страхування. Згідно до ч. 4 ст. 16 цього Закону, договір страхування має обов'язково містити причини відмови у страховій виплаті.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Частиною 1 ст. 26 Закону передбачений перелік підстав для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування. У ч. 2 цієї статті зазначено, що умовами договору страхування можуть бути передбачені і інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розміри грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 985 ЦК України, ст. 3 Закону страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування.

Відповідно до п. 3 ст. 988 ЦК України, ст. 20 Закону страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Позивач ОСОБА_3 у передбачений договором строк повідомив страховика про настання страхового випадку, подав заяву про страхову подію, а також довідку з органів внутрішніх справ із зазначенням повного його імені, реквізитів викраденого автомобіля та довідку про порушення кримінальної справи за фактом викрадення транспортного засобу. Крім того, відповідно до акта вилучення документів позивач передав відповідачу технічний паспорт НОМЕР_3.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив всі необхідні дії та надав всі необхідні документи, які підтверджують причини та обставини страхового випадку.

Відповідно до норм цивільного законодавства сторони договору купівлі-продажу з використанням банківського кредиту від 15 квітня 2008 року, позивач та СПД ОСОБА_5 дійшли згоди про вартість автомобіля та порядок його передачі.

Вартість автомобіля було визначено сторонами у розмірі 296 940 грн, з яких аванс - 44 541 грн, а решта передається для оформлення кредиту в банк в розмірі 252 399 грн.

Будь-яка інша вартість автомобіля між продавцем та покупцем не узгоджувалась, про що свідчить відсутність будь-якої інформації з приводу правовідносин між покупцем та продавцем.

Укладення договору страхування, а саме: поліса добровільного комплексного страхування ризиків, свідчить про свідоме та добровільне породження прав та обов'язків між страховиком та страхувальником, де страхувальником було виконано свій обов'язок, надано всі достовірні дані, які відображені як в документах, так і в кредитних документах, нотаріально засвідчених. Страхувальником ОСОБА_3 сплачено страхову премію з розрахунку вказаної у договорі купівлі-продажу вартості автомобіля, що підтверджується квитанцією від 16 квітня 2008 року № 1034828 на суму

17 638 грн 24 коп.

Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Таким чином, установивши фактичні обставини справи та оцінивши письмові докази, надані сторонами, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з ТДВ «Альянс Україна» на користь

ПАТ «Фідобанк» страхове відшкодування у розмірі 252 399 грн.

Висновок апеляційного суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, таким чином, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, оскільки суд правильно застосував до вказаних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2014 року законне та обґрунтоване.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Альянс Україна», подану представником Новіцьким Андрієм Олександровичем, відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 липня

2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:Є.П. Євграфова О.І. Євтушенко Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік