н/п 2/1423/5589/2012
Центральний районний суд м. Миколаєва
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м ′я м У к р а ї н и
28 листопада 2012 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого - судді Черенкової Н.П.,
при секретарі Вєтровій О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на заставлене майно, -
Позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому просив про звернення стягнення на заставлене майно, а саме на автомобіль Daewoo модель Nexia donc, 2007 року випуску, тип ТЗ: легковий седан В, реєстраційний номер : ВЕ 2367 АК, шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ « Приват Банк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про право власності на транспортний засіб замість втраченого, зі зняттям автомобіля з обліку в органах ДАІ України.
Представник позивача просив про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав.
Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності позивача, заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Обставини справи, встановлені судом.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно приписів ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою /штрафом, пенею/ є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. На підставі ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.
У відповідності до вимог ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
На підставі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно положень ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами /з розстроченням/, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.
Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що ОСОБА_1 порушені умови договору і взяті на себе зобовязання він не виконав належним чином, тому права позивача підлягають судовому захисту, в звязку з невиконанням зобовязання.
В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між Банком та ОСОБА_1 було укладено договір застави автомобіля Daewoo модель Nexia donc, 2007 року випуску, тип ТЗ: легковий седан В, реєстраційний номер : ВЕ 2367 АК , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.
Положення ст. 572 ЦК України, передбачає, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника.
Згідно до вимог ч. 1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпечення заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
Вимоги ч. 1 ст. 591 ЦК України, передбачають, що реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 44 Закону України "Про заставу" заклад - це застава рухомого майна, при якій майно, що складає предмет застави, передається заставодавцем у володіння заставодержателя.
Відповідно до ст. ч. 6 ст. 20 Закону України "Про заставу" звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави.
Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувала негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувала (заклад).
Пукт 23 договору застави передбачає звернення стягнення на предмет застави
Згідно п. 24 вказвного договору застави, звернення стягнення на предмет застави заставодержателем здійснюється з дотриманням встановленого чинним законодавством порядку будь-яким із способів: шляхом передачі передачі предмету застави у власність заставодержателю; шляхом продажу заставодержателем предмету застави з укладанням договору купівлі-продажу з третьою особою-покупцем; на підставі виконнавчого напису нотаріусу; іншим незабороненим законом способом.
09.06.2011 року позивачем надіслане боржнику письмове повідомлення з вимогою повернути суму кредиту в повному обсязі, нараховані проценти, штрафні санкції та з попередженням наміру звернути стягнення на предмет застави у разі невиконання вимог щодо погашення заборгованості.
ПАТ КБ «Прива Банк» дотримано процедуру початку звернення стягнення на предмет застави, а тому Банк має право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет застави.
Стосовно вимог про надання позивачу повноважень необхідних для здійснення продажу предмета застави, це вже передбачено способом звернення стягнення на автомобіль - шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені боржника договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, та надання позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу спірного автомобіля не підлягають задоволенню, оскільки ці повноваження полягають у самому способі звернення стягнення на майно визначеному судом.
Вимоги щодо зняття вказаного автомобіля з обліку ДАІ України не підлягають задоволенню, оскільки після продажу автомобіля зняття його з реєстрації чи реєстрація входять до повноважень ДАІ України та є похідним від продажу автомобіля.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача також слід стягнути судові витрати в розмірі 1389,12 грн.
Керуючись ст. 526, 530,536,543,611 ЦК України, ст. ст. 10,60, 212-215 ЦПК України суд,
Позов задовольнити частково.
В задоволенні інших вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Приват Банк» судові витрати у розмірі 1389,12 грн.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Центрального районного суду м. Миколаєва протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Н.П. Черенкова