Справа №484/1033/13-ц 02.11.2015 02.11.2015 02.11.2015
Провадження №22-ц/784/2539/15
Головуюча першої інстанції: Фортуна Т.Ю.
Категорія - Суддя-доповідач апеляційного суду: Галущенко О.І
У Х В А Л А

Іменем України

02 листопада 2015 р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка О.І.

суддів: Самчишиної Н.В.

Серебрякової Т.В.

із секретарем: Біляєвою В..М.

за відсутності

учасників процесу

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за

апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на ухвалу Первомайського місьрайонного суду Миколаївської області від 24.09.2015 р., постановлену за скаргою ОСОБА_4 на неправомірну постанову державного виконавця ВДВС Первомайського МРУЮ,

встановила:

10.06.2015 р. ОСОБА_4 звернулася зі скаргою на неправомірність постанови державного виконавця відділу ДВС Первомайського міськрайонного управління юстиції від 27.05.2015 р. про відкриття виконавчого повадження.

Скаржниця зазначала, що вона є боржником у виконавчому провадженні, відкритого на підставі постанови державного виконавця ВДВС Первомайського МРУЮ від 26.08.2013 р. щодо виконання виконавчого листа, виданого Первомайським місьрайонним судом Миколаївської області від 20.08.2013 р. № 2/484/576/13 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 47385 грн. З моменту відкриття виконавчого провадження минуло більше шести місяців, виконавчий лист не виконано, тобто виконавче провадження не завершено.

Незважаючи на це державний виконавець ВДВС Первомайського МРУЮ постановою від 27.05.2015 р. повторно відкрив виконавче провадження з виконання того ж виконавчого документа після закінчення виконавчого провадження постановою державного виконавця ВДВС Чернігівського РУЮ від 20.02.2015 р. та повернення ним виконавчого листа для належного виконання за місцем проживання боржниці у м. Первомайську до ВДВС Первомайського МРУЮ

Вважаючи зазначену постанову та дії щодо її винесення неправомірними, скаржниця просила про задоволення скарги.

Ухвалою Первомайського місьрайонного суду Миколаївської області від 24.09.2015 р., постановлено про задоволення скарги та визнання неправомірними дій щодо винесення оскаржуваної постанови, а відповідних посадових осіб ВДВС Первомайського МРУЮ зобов'язано скасувати оскаржувану постанову.

В апеляційній скарзі стягувача ставиться питання про скасування ухвали, з посиланням на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи та вимогам закону.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 р. ( далі - Закон № 606-XIV) визначено підстави, повноваження та способи здійснення державними виконавцями дій з примусового виконання рішень передбачених законом.

Відповідно до ст. 1 Закону № 606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового

провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з приписами ст., ст. 31, 32, виконавчі дії державного виконавця щодо примусового виконання рішень полягають у зверненні стягнення на кошти чи інше майно ( майнові права) боржника, у тому числі, якщо вони перебувають у інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату ( доходи); вилучення у боржника і передача стягувачу певних предметів; інші заходи, передбачені виконавчим документом.

Державний виконавець відповідно до приписів ч. 1ст. 19 Закону № 606 -XIV відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону:

1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом;

4) в інших передбачених законом випадках.

Визначений цією нормою перелік підстав для відкриття виконавчого провадження є відкритим.

Це означає, що відкриття виконавчого провадження, у всіх інших випадках, які прямо не наведені у цьому переліку можливе лише на підставі іншого відповідного закону чи його окремої норми, а державний виконавець при цьому, згідно з приписами п. 1.5.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень ( затв. наказом М.Ю. України №512/5 від 02.04.2012 р., далі - Інструкція) зобов'язаний у постанові зазначити закон, який є підставою відкриття виконавчого провадження у цьому неординарному випадку.

Повне фактичне виконання рішення згідно з виконавчим документом є підставою закінчення виконавчого провадження (п.8 ч. 1 ст. 49 Закону № 606 -XIV).

Виконавче провадження підлягає закінченню також і у інших випадках, передбачених ст. 49 цього закону.

Зокрема, п.10 ч. 1 цієї статті визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Згідно з п.3.5 Інструкції місце виконання рішень визначається відповідно до вимог, встановлених ст. 20 Закону № 606 -XIV.

Відповідно до приписів ч.1, ч. 5 зазначеної статті виконавчі дії провадяться за місцем проживання, перебування, роботи боржника, або за місцем знаходження його майна.

Право вибору місця виконання між кількома органами ДВС має стягувач.

В тому разі, коли в процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, чи з'ясувалося, що майно боржника відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, він не пізніше наступного дня з моменту коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ до відділу ДВС за новим місцем проживання, перебування, роботи боржника, або за місцем знаходження його майна.

Державний виконавець, до якого надійшов виконавчий документ направлений з іншого відділу ДВС за належністю, відповідною постановою відновлює закінчене виконавче провадження протягом трьох робочих днів з дня надходження виконавчого документа ( ч.1 ст. 51 Закону № 606 -XIV).

З матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця ВДВС Первомайського МРУЮ від 26.08.2013 р. на підставі заяви стягувача відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області від 20.08.2013 р. № 2/484/576/13 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 47385 грн.

В подальшому, в процесі виконання виконавчий лист було направлено для виконання за місцем фактичного проживання боржниці до відділу ДВС Чернігівського РУЮ.

Постановою державного виконавця відділу ДВС Чернігівського РУЮ від 17.04.2015 р. виконавче провадження закінчене на підставі п.10 ч.1 ст. 49 Закону № 606 -XIV, а виконавчий лист направлено за належністю до Первомайського МРУЮ за адресою постійного місця проживання боржниці.

Правомірність наведеної постанови сторонами виконавчого провадження не оспорюється.

Діючи всупереч положенням ч.1 ст. 51 Закону № 606 -XIV державний виконавець ВДВС Первомайського МРУЮ постановою від 27.05.2015 р. повторно відкрив виконавче провадження за тим же виконавчим документом, в той час, як відповідно до вимог вищенаведеної норми закону він повинен був відновити вже відкрите виконавче провадження.

При цьому він у постанові не зазначив, який же виключний випадок, передбачений законом є підставою для цього. Адже саме про це йдеться у п. 4 ч. 1 ст. 19 Закону № 606 -XIV.

Посилання у оскаржуваній постанові на заяву стягувача не змінює суть зазначеного порушення, оскільки відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача можливе лише у тому випадку коли йому буде повернуто виконавчий лист.

В даному випадку державний виконавець ДВС Чернігівського РУЮ закінчив виконавче провадження та направив виконавчий лист не стягувачу, а за належністю до відділу ДВС Первомайського МРУЮ.

Суд повно та всебічно дослідив зазначені обставини справи та прийшов обґрунтованого висновку про те, що при відкритті виконавчого провадження державний виконавець відділу ДВС Первомайського МРУЮ діяв всупереч закону, що є підставою для визнання постанови та дій державного виконавця неправомірними та покладення обов'язку на відповідну посадову особу щодо скасування неправомірного процесуального документа.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними. Вони відповідають вимогам норм процесуального права та положенням Закону України «Про виконавче провадження»

Доводи апелянта про те, що відкриття виконавчого провадження з підстав не зазначених у ст. 19 Закону№ 606 -XIV є правомірним, не заслуговують на увагу, оскільки закон зобов'язує державного виконавця у таких випадках зазначити відповідний закон, який є підставою для відкриття виконавчого провадження у інших випадках прямо не зазначених у ст. 19 Закону№ 606 -XIV.

Встановлене не дає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити, а ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24.09.2015 р.- залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу на протязі двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: О.І. Галущенко

Судді: Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова