У х в а л а

іменем україни

21 січня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів:Коротуна В.М.,Парінової І.К.,
Ступак О.В., Штелик С.П.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 1, про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 07 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 1, про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири.

В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. Відповідач проживає у квартирі № 16 вказаного будинку.

Посилаючись на те, що 02 жовтня 2013 року її квартира була затоплена з вини відповідача, позивач просила суд задовольнити позов.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 липня 2014 року позов задоволено.

Стягнено з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 9270,00 грн у відшкодування майнової шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 07 жовтня 2014 року скасовано рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 липня 2014 року.

Ухвалено нове рішення, яким у позові відмовлено.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування рішення апеляційного суду Житомирської області від 07 жовтня 2014 року і залишення в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції й ухвалюючи нове рішення у справі про відмову у позові, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження реальних збитків, які завдані їй в результаті затоплення її квартири відповідачем, а правом заявити клопотання про призначення експертизи, яке було роз'яснено ОСОБА_6, остання не скористалася, що виключає можливість встановити суму коштів на відшкодування шкоди, які необхідно стягнути з відповідача.

Проте цей висновок суперечить вимогам закону й матеріалам справи.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду апеляційної інстанції не відповідає з огляду на наступне.

Судами встановлено, що позивач ОСОБА_6 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № 1009 (а.с. 3-7).

Згідно акту про залиття, аварію, що трапилася на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 03 жовтня 2013 року (а.с. 8) затоплення квартири АДРЕСА_1 відбулося внаслідок самовільне встановлення водорозбірного крану на приладі центрального опалення у кімнаті, який був відчинений в квартирі № 16 поверхами вище, в будинку АДРЕСА_1, в якій проживає відповідач ОСОБА_7

Внаслідок залиття квартири водою були пошкоджені: стеля та стіни в кімнаті, кухні, коридорі, намокли особисті речі та майно, що підтверджується актом від 03 жовтня 2013 року, який складений КВЖРЕП № 1.

Судом першої інстанції також встановлено і не спростовано сторонами, що відповідачем ОСОБА_7 визнано факт залиття з його вини квартири позивача.

Відповідно до локального кошторису ремонту квартири АДРЕСА_1 від 18 жовтня 2013 року вартість відновлювального ремонту вказаної квартири складає 9200,00 грн. Крім цього позивачем були витрачені кошти за складання зведеного кошторису в розмірі 60,00 грн та 10,00 грн на послуги банку, що підтверджується копіями відповідних квитанцій (а.с.18).

Загальні положення щодо відшкодування шкоди встановлені у параграфі 1 глави 82 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідальність за заподіяну протиправною поведінкою шкоду виникає при наявності вини особи, що заподіяла шкоду, крім випадків, прямо передбачених законом. Вина заподіювача шкоди, що підлягає відшкодуванню за правилами глави 82 ЦК України передбачається (презюмується).

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 визнав факт залиття квартири ОСОБА_6 з його вини.

Відповідно до статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

На підтвердження вартості втраченого майна та виконання робіт, необхідних для ремонту квартири ОСОБА_6 надала локальний кошторис № 2-1-1 від 18 жовтня 2013 року, за яким вартість відновлювального ремонту вказаної квартири складає 9200,00 грн.

Матеріали справи не містять інших розрахунків на підтвердження вартості відновлювального ремонту квартири позивача. Відповідачем не спростована вартість ремонту, яка визначена вказаним кошторисом.

Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанцій у порушення статей 213, 214, 303, 315 ЦПК України на зазначене уваги не звернув, не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню, належним чином не перевірив доводи позивача відносно того, що сума матеріальної шкоди, яка завдана в результаті залиття її квартири складає 9270,00 грн та підтверджена відповідними належними та допустимими доказами, а інших доказів, які б спростовували вказану суму або її частину відповідачем не надано, з урахуванням чого висновок суду апеляційної інстанції про відмову в позові є помилковим.

Натомість, задовольняючи позов, суд першої інстанції правильно виходив з того, що з вини ОСОБА_7 відбулось затоплення квартири ОСОБА_6, у результаті чого останній були завдані матеріальні збитки на суму в розмірі 9270,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача.

До такого висновку суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до статті 339 ЦПК України установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Оскільки рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону, то рішення апеляційного суду підлягає скасуванню, а рішення районного суду - залишенню в силі.

Керуючись ст. 336, 339, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 07 жовтня 2014 року скасувати, а рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 липня 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді:В.М. Коротун
І.К. Парінова
О.В. Ступак
С.П. Штелик