печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2015 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Мельник А. В.,

при секретарі - Якимчук Ю. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідач в якому просив визнати недійсним договір позики грошей від 18.07.2011 року укладений між ОСОБА_1 (далі - позивач) та ОСОБА_2 ( далі - відповідач).

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що позивачем було підписано Договір позики грошей від 18.07.2011 року з відповідачем. Позивач по договору є Стороною - Позичальником, а Відповідач по договору є Стороною - Позикодавцем. Згідно договору п.1 Позикодавець за рахунок власних коштів надає Позичальнику, а Позичальник приймає позику у сумі 296 521 грн. 20 коп., що за домовленістю сторін сторони вважають як еквівалент 37200 дол. США.

Фактично позивачем грошові кошти не були отримані. Мати позивача - ОСОБА_3, попросила підписати «цю бумагу». Позивач позикодавця ніколи раніше не знав, переговорів, домовленостей з ним ніколи не було, жодного разу відповідач позивачу не телефонував. Вперше його побачив під час підписання «цієї бумаги». Після того, як мати позивача попросила позивача підписати «цю бумагу», грошей позивач не отримував, позивачу не назвали суми, була це гривня чи долари США - позивач також не знає. Грошей в руках я не тримав, відповідач позивачу не передавав грошові кошти.

Договір позики грошей підписано позивачем без отримання грошових коштів по договору.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання його стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу саме в момент вчинення правочину.

Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

На підставі ч. 2 ст. 640 ЦК України у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії.

Законодавець пов'язує момент укладення договору з моментом передання грошей у випадку укладення договору позики (ст. 1046 ЦК України).

Позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця (ч. 1 ст.1051ЦК України).

Враховуючи наведене просив позов задовольнити, визнати недійсним Договір позики грошей від 18.07.2011 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Під час розгляду справи позивач та представник позивача підтримали позов з викладених в ньому підстав.

Представник відповідача позов не визнав та зазначив що позивачем не надано доказів на підтвердження обставин на які він посилається в обґрунтування позовних вимог.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачем було підписано Договір позики грошей від 18.07.2011 року з відповідачем. Позивач по договору є Стороною - Позичальником, а Відповідач по договору є Стороною - Позикодавцем. Згідно договору п.1 Позикодавець за рахунок власних коштів надає Позичальнику, а Позичальник приймає позику у сумі 296 521 грн. 20 коп., що за домовленістю сторін сторони вважають як еквівалент 37200 дол. СІЛА.

Фактично позивачем грошові кошти не були отримані. Мати позивача - ОСОБА_3, попросила підписати договір позики грошей. Після того, як мати позивача попросила позивача підписати договір, грошей позивач не отримував.

Договір позики грошей підписано позивачем без отримання грошових коштів по договору.

Згідно з вимогами ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Судом встановлено, що позивач не довів наявності тих обставин на які він посилався як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежного від суми.

Позивачем не доведений факт не отримання ним коштів за договором позики грошей укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 18.07.2011 року.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 74, 76, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особою яка була відсутня при проголошенні рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий