Справа № 303/4987/15-ц
номер стат. звіту - 4
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 листопада 2015 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого-судді Носова В.В, при секретарі Іванчо Л.М., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника третьої особи ПАТ КБ «ПриватБанк» - Гринихи Т.Ю., представника третьої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_1 до ОСОБА_6, треті особи: ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_3, приватний нотаріус Пуга А.М., про визнання недійсним правочину

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_6, треті особи: ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_3, приватний нотаріус Пуга А.М., про визнання недійсною довіреності, наданої ОСОБА_5, на розпорядження АДРЕСА_1, посвідченої 25.02.2013 року приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Пуга А.М., зареєстрованої в реєстрі за №174.

Позов мотивує тим, що 22.02.2005 року між ОСОБА_8, який являється чоловіком позивача, та гр. ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 було укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Герцуські-Торжан В.Л., зареєстрований в реєстрі за №152.

25.02.2013 року відповідачем ОСОБА_5, було надано довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Пуга А.М., зареєстровану в реєстрі за №174, якою одноособово, без її, ОСОБА_5, відома та згоди уповноважив ПАТ КБ «ПриватБанк» на розпорядження вказаною АДРЕСА_1

З врахуванням того, що відповідачем, всупереч вимог ст. 60, 63, 65 СК України, без її відома та згоди було укладено довіреність спрямовану на розпорядження майном, що перебуває у спільній сумісній власності, позивач просить суд визнати довіреність від 25.02.2013 року недійсною, оскільки остання є такою, що суперечить її інтересам та здійснена з порушенням її права на власне та вільне волевиявлення.

В ході розгляду справи, представником третьої особи ПАТ КБ «ПриватБанк» - Гринихою Т.Ю. подано заперечення на позовну заяву, відповідно до якого остання просить суд відмовити ОСОБА_5 у задоволені позову. Вказує на те, що надане відповідачем ОСОБА_5 доручення ПАТ КБ «ПриватБанк» на розпорядження від свого імені квартирою в АДРЕСА_1 є одностороннім правочином, а тому посилання позивача, як на підставу своїх вимог, на ст. 65 СК України є безпідставним, оскільки не стосується визнання недійсним договору - домовленості двох або більше сторін. Зважаючи на, що ОСОБА_5 не є стороною оспорюваного правочину, останньою не аргументовано в чому саме полягає порушення її прав, свобод чи інтересів у зв'язку з його вчиненням, представник позивача просить суд відмовити в задоволені позову.

В подальшому, представником позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_1 подано заяву, зі змісту якої вбачається, що надання 28.05.2012 року позивачем згоди відповідачу на укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, на яку посилається представник третьої особи ПАТ КБ «ПриватБанк», як на одну з підстав для відмови позову, є необґрунтованим, оскільки даною згодою позивач не уповноважувала свого чоловіка ОСОБА_5 на укладення будь-яких правочинів, в тому числі доручення на розпорядження майном, окрім як купівлі-продажу. Зважаючи на вказане, та у відповідності до ч.2, 4 ст.369 ЦК України, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві. Зазначив, що оспорюваний правочин слід визначити недійсним, оскільки він порушує права позивача, як співвласника майна.

Представник третьої особи ПАТ КБ «ПриватБанк» - Гриниха Т.Ю. просила суд відмовити в задоволені позову з підстав викладених у запереченні.

Представник третьої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначила, що позов є безпідставним, оскільки позивач не є стороною осорюваного доручення, останній ніяким чином не порушує її права та обов'язки. Окрім того вказала на те, що позивач добровільно звільнила квартиру в якій зараз проживає ОСОБА_3 з дітьми, а тому в задоволенні просила відмовити.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що 22.02.2005 року між ОСОБА_5 (в якості покупця) та ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 (в якості продавців) укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 7)

З наявної в матеріалах справи копії нотаріально посвідченої заяви від 07.07.2013 року, внесеної в реєстр за №586, вбачається, що ОСОБА_5 надано згоду ОСОБА_14 на продаж АДРЕСА_1 (а.с. 31)

Наданою 25.02.2013 року відповідачем ОСОБА_5 довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Пуга А.М., зареєстрованою в реєстрі за №174, останнім уповноважено ПАТ КБ «ПриватБанк» на розпорядження вказаною кв. АДРЕСА_1 (а.с. 8)

На підставі вищевказаної довіреності, ПАТ КБ «ПриватБанк» було здійснено продаж квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_3, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією договору купівлі-продажу від 06.07.2013 року, зареєстрованого в реєстрі за №1873. (а.с. 49).

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України суди розглядають справи за позовами про визнання правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності.

Стаття 237 ЦК України визначає представництво як правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Особливістю відносин представництва є те, що вони виникають та існують в інтересах особи, яка добровільно надала іншій особі право вчинити певний перелік дій, які вона заздалегідь схвалює. Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки лише для особи, яку він представляє.

Закон надає можливість здійснити передоручення - передачу своїх повноважень частково або в повному обсязі іншій особі, якщо це встановлено договором або законом між особою, яку представляють, і представником. Правочин, вчинений замісником, також створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки лише для особи, яку він представляє в порядку передоручення.

Відповідно до ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

У правовій позиції, викладені ВСУ по справі №6-165 цс 13 за позовом про визнання правочинів недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння, зазначено наступне.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначено в ст. 203 ЦК України. Зокрема, згідно з ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Недотримання цієї вимоги є підставою недійсності правочину (ч. 1 ст. 215 ЦК України).

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в учасника правочину волевиявлення на його вчинення, суду слід виходити з ретельного дослідження наявних у справі доказів як кожного окремо, так і їх в сукупності.

Зокрема, у разі вчинення правочину представником суду слід з'ясувати, чи був наділений представник його довірителем повноваженнями на вчинення правочину, чи діяв він в межах наданих йому повноважень, а якщо ні, то чи схвалив в подальшому довіритель укладений представником в його інтересах правочин.

З врахуванням матеріалів справи та наданих в судовому засіданні представником третьої особи ОСОБА_15 пояснень, які підтверджені представником позивача ОСОБА_1 вбачається, що позивачем ОСОБА_5, укладена її чоловіком - відповідачем по справі ОСОБА_5 оспорювана довіреність, на підставі якого між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3., 06.07.2013 року, було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (а.с.49-52), була схвалена позивачем, оскільки останньою було вчинено дії, що свідчать про прийняття його до виконання, а саме в добровільному порядку звільнено вищевказану квартиру, після її продажу ОСОБА_3, яка зараз там проживає.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 14, 57-60, 88, 169, 212-215, 218, 294, 360-7 ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 237, 241 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову представника позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_1 до ОСОБА_6, треті особи: ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_3, приватний нотаріус Пуга А.М., про визнання недійсною довіреності, наданої ОСОБА_5, на розпорядження АДРЕСА_1, посвідченої 25.02.2013 року приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Пуга А.М., зареєстрованої в реєстрі за №174 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали учать у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду В.В. Носов