Ухвала

19 січня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О.,

Колодійчука В.М., Мостової Г.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_3, подану її представником ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 червня 2014 року у справі за позовом Державного вищого навчального закладу «Тернопільський національний педагогічний університет імені Володимира Гнатюка» до ОСОБА_3 про стягнення коштів за навчання,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року Державний вищий навчальний заклад «Тернопільський національний педагогічний університет імені Володимира Гнатюка» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів за навчання.

Вимоги за позовом обґрунтовував тим, що ОСОБА_3 в порушення укладеного з нею договору про підготовку фахівця за державним замовленням, виданого їй цільового направлення на навчання, тристоронньої угоди про цільову підготовку спеціаліста, своїх зобов'язань не виконала, не прибула за направленням на роботу і карти про працевлаштування не представила, тому звернувся до суду з вказаним позовом.

Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 4 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 8 травня 2014 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Державного вищого навчального закладу «Тернопільський національний педагогічний університет імені Володимира Гнатюка» кошти, витрачені на навчання у розмірі 81 698 грн 15 коп. Вирішено питання по сплаті судового збору.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 червня 2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 поданої її представником ОСОБА_4 на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_3, подана її представником ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 червня 2014 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, зокрема положень Указу Президента України № 77/96 від 23 січня 1996 року «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів», та Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 992 від 22 серпня 1996 року, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

В обґрунтування своєї правової позиції щодо неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявник посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 квітня 2014 року, 04 червня 2013 року, від 22 жовтня 2014 року.

Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішення справи судом.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про практику застосування статей 353-360 ЦПК України» під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з`ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Розглянувши заяву ОСОБА_3, подану її представником ОСОБА_4, колегія суддів не знаходить підстав для допуску вказаної цивільної справи до провадження Верховного Суду України, оскільки з наданих заявником копій ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 квітня 2014 року, 04 червня 2013 року, від 22 жовтня 2014 року на які здійснюється посилання, справи передано на новий розгляд з тих підстав, що порушення судами норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справ, що унеможливлює перевірку їх подібності із обставинами справи, у якій вирішується питання про допуск до провадження Верховного Суду України, а тому підстави для перегляду рішення суду касаційної інстанції від 04 червня 2014 року в порядку, встановленому главою 3 розділу 5 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст.ст. 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом Державного вищого навчального закладу «Тернопільський національний педагогічний університет імені Володимира Гнатюка» до ОСОБА_3 про стягнення коштів за навчання, за заявою ОСОБА_3, подану її представником ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 червня 2014 року, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: Т.Л. Ізмайлова

С.О. Карпенко

В.М. Колодійчук

Г.І. Мостова