Ухвала іменем україни
21 січня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЮровської Г.В., суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М., Маляренка А.В., Нагорняка В.А.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 05 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі по тексту - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до Тячівського районного суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовано тим, що 17 грудня 2012 року між позивачем та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» укладено договір відступлення прав вимоги згідно з яким ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило позивачу права вимоги за кредитними договорами, укладеними між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичними особами, згідно з вищезазначеним договором відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором від 14 березня 2008 року № 397 відповідно до якого ОСОБА_4 отримала в ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» кредит на суму 59 400 доларів СІПА.

Відповідачка своїх зобов'язань за кредитним договором не виконувала належним чином внаслідок чого виникла заборгованість на загальну суму 767 315 грн 93 коп., яку і просив суд стягнути на користь позивача.

Рішенням Тячівського районного суду від 03 липня 2014 року у задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 05 вересня 2014 року рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 липня 2014 року скасовано та ухвалено у справі нове рішення, яким позов ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором на загальну суму 301 284 грн 06 коп., яка складається з 273 172 грн 36 коп. заборгованості за відсотками та 28 111 грн 70 коп. пені.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення апеляційного суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами у справі отримання відповідачем коштів у визначеній у кредитному договорі сумі.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи», апеляційний суд виходив з того, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору та не звільняє відповідача від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.

Проте з таким висновком апеляційного суду повністю погодитись не можна.

Судами встановлено, що відповідно до кредитного договору від 14 березня 2008 року № 397, укладеного між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», правонаступником якого є ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», та ОСОБА_4, остання отримала кредит в розмірі 59 400 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,5 % річних, з кінцевим терміном повернення 13 березня 2018 року.

11 квітня 2009 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», правонаступником якого є ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», та ОСОБА_4 був укладений договір про внесення змін до кредитного договору від 14 березня 2008 року № 397.

У порушення умов кредитного договору та положень ст. 526, 527, 530 ЦК України ОСОБА_4 зобов'язання за договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 31 серпня 2013 року має заборгованість на загальну суму 95 998,49 доларів США (а. с. 20).

Відповідно до п. 4.1 зазначеного договору виконання зобов'язань позичальника за цим договором забезпечується іпотекою:

нежитлова будівля-магазин, розміщений за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 402,26 кв. м, оціночною вартістю 10 861 965 грн.

господарська споруда-склад, розміщений за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 343,05 кв. м, оціночною вартістю 1 294 105 грн;

земельна ділянка, призначена для розміщення магазину та розташована за адресою: АДРЕСА_1, оціночною вартістю 66 934 грн.

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 25 червня 2010 року стягнуто заборгованість за кредитними договорами від 14 березня 2008 року, в тому числі № 397, у сумі 7 172 032 грн 53 коп. У рахунок погашення вказаної заборгованості надано ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» право на продаж іпотечного майна, шляхом укладення договору купівлі-продажу з третьою особою у порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку» (а. с. 66).

Судами також встановлено, що 17 грудня 2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено договір відступлення прав вимоги відповідно до якого право кредитора перейшло до позивача (а. с. 26-36).

Згідно з п. 4.1 договору про відступлення права вимоги відступлення прав вимоги первісним кредитором новому кредитору, набуття новим кредитором прав вимоги та заміна кредитора за правами вимоги на нового кредитора набувають чинності у день укладання договору, за умови належного оформлення сторонами (підписання та скріплення відбитком печаток сторін) реєстру позичальників. При цьому права вимоги, що виникають у майбутньому, набуваються новим кредитором з моменту їх виникнення, але в будь-якому разі після підписання сторонами реєстру позичальників.

З матеріалів справи вбачається, що передачу невиконаних грошових зобов'язань відповідачів позивач підтвердив витягом з реєстру позичальників (додаток №1) до договору відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року, який завірено аналітиком ТОВ «Кредитні ініціативи», а не уповноваженою на те особою, не можна також визначити на яку суму ТОВ «Кредитні ініціативи» отримало право вимоги за вказаним договором відступлення (а. с. 37).

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про іпотеку» правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Згідно зі ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Проте, апеляційний суд не звернув уваги на те, що у разі наявності нотаріально завіреного договору забезпечення кредиту (іпотеки, застави) на виконання припису ч. 1 ст. 513 ЦК України додатково укладається договір відступлення права вимоги заставодержателя або іпотекодержателя за відповідним договором забезпечення, не перевірив, чи дотримано вимоги ст. 513 ЦК України щодо форми договору відступлення права вимоги, чи зареєстровано відомості про таке відступлення у встановленому законодавством порядку, фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в повному обсязі не встановив.

Таким чином, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 05 вересня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.В. Юровська
Судді: А.О. Леванчук Л.М. Мазур А.В. Маляренко В.А. Нагорняк