АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2689/2015 Доповідач - Шиманський В.Й.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Семенюк Т.А., Кравець В.А.

при секретарі - Круглику В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 25 грудня 2014 року у справі за поданням старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 25 грудня 2014 року у задоволенні вказаного подання відмовлено.

В апеляційній скарзі, з посиланням на порушення судом норм процесуального права, ставиться питання про скасування даної ухвали та ухвалення нової про задоволення вказаного подання.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню у зв'язку з наступним.

З матеріалів справи вбачається, що 08.10.2014 року Дарницьким районним судом м. Києва було видано виконавчий лист за результатом розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання розписки недійсною.

13.10.2014 року Відділом державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2-656/12 від 08.10.2014 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 429 818,32 грн.

Згідно відповіді ДПС України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах від 23.10.2014 року: платник податків з таким податковим номером чи за серією та номером паспорта на обліку в органах ДПС не перебуває.

Згідно відповіді ДПС України від 23.10.2014 року: інформація стосовно боржника - фізичної особи щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня.

Згідно відповіді ПФУ від 18 липня 2014 року про осіб-боржників, які отримують пенсії - інформації не знайдено.

Згідно інформаційної довідки з реєстру права власності на нерухоме майно в порядку доступу державних виконавців відомості про особу боржника у реєстрі відсутні.

27.10.2014 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою боржника, проте, як вбачається з акту, застати дома нікого не вдалось, у зв'язку з чим державним виконавцем було залишено виклик.

Згідно акту від 26.11.2014 року при повторному виході державного виконавця за адресою боржника двері не відчинили.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, державний виконавець зазначав, що ним вжито всіх передбачених чинним законодавством заходів примусового виконання рішень, однак у зв'язку з свідомим невиконанням боржником своїх обов'язків, покладних на нього рішенням суду, останнє залишається невиконаним.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд 1-ї інстанції виходив з того, що заявником не надано доказів вжиття державним виконавцем всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів для виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 33 Конституції України встановлено що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В силу ст. 13 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну і повертатися у свою країну.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 статті 377-1 ЦПК України встановлено, що питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів ( посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

За змістом п.18 ч.3 ст.11 вказаного Закону, державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Отже, Законом встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань. Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця.

Натомість, в матеріалах справи відсутні докази про направлення постанови державного виконавця Єрмакової О.А. про відкриття виконавчого провадження від 13.10.2014 року боржнику та підтвердження того, що боржник повідомлений про відкриття вказаного провадження та про строки його добровільного виконання.

Крім того, як вбачається з актів державного виконавця від 27.10.2014 року та 26.11.2014 року, останній залишав повістки про виклик до державної виконавчої служби в дверях квартири, натомість до суду не надано доказів на підтвердження отримання боржником вказаних викликів.

З огляду на викладене, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження обізнаності боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження про стягнення з нього на користь стягувача суми заборгованості та умисного ухилення його від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Відмовляючи в задоволення подання суд першої інстанції також зазначив про відсутність доказів про те, що боржник постійно виїжджає за кордон, що в свою чергу не дає суду змогу визначитись з обґрунтованістю вказаного подання.

Положеннями ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в»їзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов»язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, або він ухиляється від виконання зобов»язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов»язань.

Виходячи з наведених норм закону, з'ясуванню та доведенню в цій категорії справ підлягає наявність у особи зобов'язань, покладених на неї судовим рішенням та ухилення цієї особи від їх виконання.

Висновок суду першої інстанції щодо не зазначення державним виконавцем жодного належного доказу на підтвердження того, що боржник може або намагається виїхати за межі України з метою уникнення відповідальності не ґрунтується на вимогах закону.

Враховуючи викладене слід виключити з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали висновки суду першої інстанції, зокрема про те, що заявником не надано до суду доказів що боржник має намір виїхати за межі України з метою уникнення виконання грошових зобов'язань.

В решті, оскаржена у справі ухвала відповідає нормам процесуального права, а тому не може бути скасованою з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 25 грудня 2014 року в частині правового обгрунтування змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали висновок суду щодо ненадання заявником доказів того, що боржник має намір виїхати за межі України з метою уникнення виконання грошових зобов'язань.

В решті зазначену ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: