Справа № 315/561/15-к
Номер провадження № 1-в/315/49/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року

Гуляйпільський районний суд Запорізької області у складі:

головуючої судді: Романько О.О.,

за участю секретаря судового засідання: Притули Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Гуляйполе Запорізької області цивільну справу за поданням державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Гуляйпільського районного управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання ним своїх зобовязань, -

ВСТАНОВИВ:

28 травня 2015 року до суду звернулась державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Гуляйпільського районного управління юстиції ОСОБА_1 з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання ним своїх зобовязань, яке було погоджене з начальником ВДВС Гуляйпільського РУЮ ОСОБА_3.

В поданні державний виконавець посилається на те, що в провадженні ВДВС Гуляйпільського РУЮ Запорізької області перебуває виконавче провадження № 164/04-15 з примусового виконання виконавчого листа № 315/368/13-к, виданого 24.09.2013 року Гуляйпільським районним судом Запорізької області щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь потерпілого ОСОБА_4 у відшкодування майнової шкоди 500,00 грн. та у відшкодування моральної шкоди 3100,00 грн., а всього 3600,00 грн..

24.02.2015 року стягувач ОСОБА_4 звернувся до ВДВС Гуляйпільського РУЮ з заявою про примусове виконання виконавчого листа, в якій, зокрема зазначив, що боржник знаходиться на заробітках за межами України та час від часу приїздить у село. Просив прийняти міри щодо обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

25.02.2015 року державним виконавцем Ревіною К.Г. у відповідності до вимог ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Однак, боржником самостійно рішення не виконано.

Відповідно до вимог ст. 27 вказаного Закону було розпочате примусове виконання рішення суду. Державним виконавцем було вжито ряд заходів примусового виконання рішень, а саме: надавались запити до реєструючих органів щодо майна боржника, згідно яких встановлено, що за боржником нерухоме майно не зареєстроване; 03.04.2015 року державним виконавцем Налапко О.П. складено акт про те, що боржник ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 не проживає, що підтверджується довідкою Червоненської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області від 03.04.2015 року; 14.05.2015 року за вих. № 3335 на адресу боржника ОСОБА_2 направлено вимогу державного виконавця про його обовязкову явку до ВДВС на 25.05.2015 року, але боржник за викликом не зявився.

Просять суд, тимчасово обмежити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документу громадянина України, паспорт серія СЮ 0641178, виданий 02.01.2008 року Гуляйпільським РВ ГУМВС України в Запорізькій області, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобовязань, покладених на нього рішенням суду щодо стягнення на користь потерпілого ОСОБА_4 у відшкодування майнової шкоди 500,00 грн. та у відшкодування моральної шкоди 3100,00 грн., а всього 3600,00грн..

Державний виконавець у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

В силу ч. 2 ст.377-1 ЦПК України, суд негайно розглядає подання без виклику сторін та інших заінтересованих осіб.

Фіксування судового процесу за допомогою технічного звукозаписувального засобу не здійснювалось, на підставі ч. 2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подання державного виконавця не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 25.02.2015 року державним виконавцем Ревіною К.Г. у відповідності до вимог ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 315/368/13-к, виданого 24.09.2013 року Гуляйпільським районним судом Запорізької області щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь потерпілого ОСОБА_4 у відшкодування майнової шкоди 500,00 грн. та у відшкодування моральної шкоди 3100,00 грн., а всього 3600,00грн..

Під час примусового виконання рішення суду за вказаним виконавчим листом державним виконавцем були проведені наступні виконавчі дії: надіслані запити до реєструючих органів щодо майна боржника; 03.04.2015 року складено акт про відсутність боржника за адресою проживання; 14.05.2015 року за вих. № 3335 на адресу боржника ОСОБА_2 направлено вимогу державного виконавця про його обовязкову явку до ВДВС на 25.05.2015 року. При цьому, в матеріалах, наданих до подання відсутні відомості, які б підтверджували отримання боржником вказаного документу (наприклад, копії реєстру поштових відправлень або поштового повідомлення про вручення листа). Так, само, як немає відомостей про отримання боржником і постанови про відкриття виконавчого провадження. Не надано державним виконавцем і копій відповідей з реєструючих органів щодо майна боржника.

Акт державного виконавця Налапка О.П. від 03.04.2015 року про відсутність боржника за адресою реєстрації: АДРЕСА_2, складений на підставі довідки Червоненської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області від 03.04.2015 року, тому можна зробити висновок, що державним виконавцем самостійно за вказаною адресою ніяких виконавчих дій не проводилося ( а.с.__).

На думку суду, державним виконавцем не було проведено повного та вичерпного переліку виконавчих дій щодо примусового виконання рішення суду, зокрема, в матеріалах відсутні відомості про місце знаходження боржника, тобто не надано підтверджуючих документів про місце його проживання та реєстрацію за вказаною у поданні та виконавчому листі адресою (наприклад, довідки з Гуляйпільського РС УДМС України в Запорізькій області); державним виконавцем не складено жодного акту за місцем проживання боржника; не прийняті міри щодо виявлення рухомого майна, на яке можливо було б звернути стягнення (проведення опису майна боржника за місцем його проживання); не наведені відомості про наявність у боржника грошових коштів в банках чи інших фінансових установах; не зазначені в поданні і відомості про те, що боржник має можливість покинути межі України, наприклад, те, що ним прийняті міри щодо оформлення будь-яких документів для зарубіжних поїздок; не надано доказів щодо обізнаності боржника про відкриття виконавчого провадження; в поданні не вказано чи працевлаштований боржник на теперішній час, та які заходи приймалися державним виконавцем для виявлення його місця роботи чи навчання; державним виконавцем не встановлено чи має боржник інші види доходу окрім заробітку, наприклад, отримання орендної плати та інше.

Так, згідно п.3.12 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 02.04.2012 року за № 489/20802 організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Згідно підпункту 4.1.8 п. 4.1 Розділу ІV вказаної Інструкції розпочинаючи виконання рішення про стягнення коштів, державний виконавець зобовязаний винести постанову відповідно до частини другої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження». Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборон на його відчуження. Постанова підписується державним виконавцем та скріплюється печаткою органу ДВС.

В п. 7.14 Розділу VII згадуваної Інструкції передбачено, що у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, а також його місце роботи державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобовязання до виконання зобовязань, або розвязання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобовязань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, а він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобовязань.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Аналогічні положення передбачені і в п. 11.1 Розділу ХІ Інструкції з організації примусового виконання рішень. Підпункт 11.1.1 п. 11.1 Розділу ХІ Інструкції передбачає, що подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого повинно містити, зокрема, підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Згідно підпункту 11.1.5 п. 11.1 Розділу ХІ Інструкції про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду державний виконавець повідомляє боржника.

Виходячи з аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що особу, яка має невиконані зобовязання, не можна вважати винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст.10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. Натомість, державний виконавець в своєму поданні, не зазначив у чому ж саме полягає ухилення боржника від виконання своїх зобовязань, не надав належних доказів щодо такого факту та доказів, які б свідчили про те, що ним вчинені всі, передбачені законом, виконавчі дії по примусовому виконанню рішення суду.

Таким чином, подання не підлягає задоволенню як таке, що не підтверджене встановленими обставинами і наданими суду доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.209, 210, 368, 377-1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Гуляйпільського районного управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання ним своїх зобовязань - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції Гуляйпільський районний суд Запорізької області шляхом подання в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5-денного строку з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

ОСОБА_5