Ухвала

іменем україни

14 січня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Євграфової Є.П., Журавель В.І.,

Євтушенко О.І., Мартинюка В.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, про відшкодування шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 13 травня 2014 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 16 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом, у якому просили стягнути з ОСОБА_5 і ОСОБА_6 майнову шкоду у розмірі 34 862,15 грн та моральну шкоду у розмірі 6 089 грн, спричинену їм унаслідок неналежного виконання відповідачами рішення суду щодо повернення автомобіля «VOLKSVAGEN LT35», держномер НОМЕР_1 після визнання недійсним договору купівлі-продажу від 19 липня 2012 року, оскільки вказаний автомобіль повернутий у процесі виконавчого провадження без двигуна, коробки передач, бамперу та внутрішнього обладнання - сидінь, обшивки та із пробігом за 16 місяців 628383,04 км.

Рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 13 травня 2014 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 і ОСОБА_4 34 862,15 грн майнової шкоди, 2 000 грн моральної шкоди, 2 378,03 грн судових витрат та 5 000 грн витрат на правову допомогу.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 16 вересня 2014 року рішення суду першої інстанції в частині визначення способу відшкодування майнової і моральної шкоди змінено, визначено, що встановлений судом розмір відшкодування матеріальної і моральної шкоди, судові витрати та витрати на правову допомогу підлягають стягненню із відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у рівних частках.

У решті судове рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення зазначеним вимогам закону не відповідають.

Під час розгляду справи судами встановлено, що рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 05 вересня 2013 року задоволено позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним правочину відчуження рухомого майна, визнання права на спадкування за законом, стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу. Визнано недійсним договір від 19 липня 2012 року № 51 купівлі-продажу автомобіля марки «VOLKSWAGEN LT35», 1996 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (новий реєстраційний номер НОМЕР_2), укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, застосовано наслідки недійсності правочинів, що були направлені на відчуження спадкового майна - зазначеного вище транспортного засобу, та зобов'язано ОСОБА_5 і ОСОБА_6 передати позивачам вказаний автомобіль, реєстраційні документи та ключі від нього.

Згідно з актами державного виконавця відділу ДВС Високопільського РУЮ від 27 листопада 2013 року автомобіль, ключі від нього та реєстраційні документи були передані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стягувачу ОСОБА_3 у присутності понятих.

Наступним актом державного виконавця Вершина Є.О. від 27 листопада 2013 року було встановлено, що автомобіль знаходиться в непрацюючому стані, відсутні двигун, коробка передач, радіатор, сидіння та обшивка салону.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого фактично погодився й апеляційний суд, виходив із наявності підстав для покладання на відповідачів обов'язку відшкодувати заподіяної з їх вини шкоду майну позивачів у визначеному експертизою розмірі.

Змінивши солідарну відповідальність відповідачів на часткову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується в порядку часткової відповідальності.

Проте з такими висновками судів погодитися не можна.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до ч. 1 яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Між тим, стягуючи з відповідачів на користь позивачів заподіяну шкоду, суд першої інстанції на порушення приписів ст. ст. 212-214, 303 ЦПК України не обґрунтував належними та допустимими доказами ту обставину, що саме відповідачі своїми діями заподіяли позивачам цю шкоду, зокрема, розукомплектувавши спірний автомобіль, не встановив і не зазначив, у чому саме полягає матеріальна та моральна шкода, про завдання якої зазначають позивачі, яка саме шкода конкретно кожному із позивачів завдана та у якому розмірі кожен із відповідачів має нести відповідальність.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вказували, що спірний автомобіль ввійшов у спадкову масу після смерті власника - їх батька ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, і вони є його спадкоємцями за законом.

Пленум Верховного Суду України у п. 6 постанови від 18 грудня 2009 року № 11 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснив, що рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Неприпустимим є витребування і приєднання до справи матеріалів на підтвердження висновків і мотивів рішення після його ухвалення.

Якщо докази у справі зібрані в порядку, передбаченому ст. ст. 132, 133, 140 та ч. 4 ст. 191 ЦПК України, суд може обґрунтувати ними рішення лише за умови, якщо вони були ним оголошені в судовому засіданні, пред'явлені для ознайомлення особам, які беруть участь у справі, та досліджені в сукупності з іншими доказами.

Натомість у порушення наведених вимог закону в матеріалах справи відсутні докази про те, що позивачі є спадкоємцями ОСОБА_9, а спірний автомобіль є спадковим майном померлого, не витребував спадкову справу № 18-2010, заведену Високопільською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_9, не з'ясував кола осіб, які фактично прийняли спадщину після смерті власника автомобіля, чи немає інших спадкоємців.

Дійшовши висновку, що автомобіль, який підлягав поверненню, розукомплектований, чим завдано матеріальну шкоду, суд не з»ясував його стан, комплектацію на час вибуття його із володіння власника, що помер, та набуття прав на нього відповідачами.

Стягуючи матеріальну шкоду солідарно з обох відповідачів, суд не з'ясував у власності та користуванні кого із відповідачів знаходився автомобіль на час ухвалення рішення суду від 05 вересня 2013 року та на час його передачі 27 листопада 2013 року позивачам, та не перевірив ту обставину, що автомобіль з липня 2012 року знаходився у власності та користуванні ОСОБА_5

Перевіряючи законність рішення суду першої інстанції та змінивши з солідарної на часткову відповідальність відповідачів за заподіяну позивачам шкоду, апеляційний суд на порушення вимог статей 315, 316 ЦПК України не усунув допущених порушень суду першої інстанції, не встановив ступінь вини кожного з відповідачів внаслідок розукомплектування спірного транспортного засобу.

Наведене свідчить, що як суд першої інстанції, так і апеляційний суд не встановили фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених судових рішень із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, у процесі якого суду слід урахувати наведене та залежно від установленого вирішити спір.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 13 травня 2014 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 16 вересня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: Є.П. Євграфова

О.І. Євтушенко

В.І. Журавель

В.І. Мартинюк