Справа № 307/1601/15-ц
Провадження № 2/307/1060/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарі Баник А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька. В позовній заяві зазначила, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 з 15.05.2004 року по 21.05.2014 рік і від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходиться на її повному утриманні та вихованні. З 2013 року відповідач участі у вихованні дитини не приймає та ніякої матеріальної допомоги на його утримання не надає. Зазначила, що зараз вона має можливість вивезти сина ОСОБА_3 на оздоровлення за кордон, а саме до Туреччини на період з 02.06.2015 року по 09.06.2015 року включно, що стверджується путівками №545579/03 від 07.05.2015 року. Однак, коли вона, в телефонному режимі, звернулася до відповідача про надання їй згоди для вивезення їхнього сина в Туреччину, то він їй пояснив, що не має такої можливості, оскільки знаходиться за кордоном. Відповідач 07.08.2013 року надав згоду на виїзд сина ОСОБА_3 за кордон, однак в заяві зазначено лише для поїздок до Угорщини, Румунії, Словакії..

Просить суд дозволити виїзд за кордон її сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька ОСОБА_2.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з»явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно п.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до частин 7 та 8 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

За змістом ст.ст. 141,150,151,154, ч.2 ст.157, ч.1 ст.160, СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини - виховання та розвитку дитини, права батьків по захисту дитини, право батьків на визначення місця проживання дитини, на особисте спілкування з дитиною.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі і від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком в свідоцтві про народження якого значиться ОСОБА_2 і який перебуває на утриманні і вихованні позивачки.

Відповідно до нотаріально-посвідченої заяви від 7 серпня 2013 року відповідач ОСОБА_2 дав згоду на виїзд свого сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон до Угорщини, Румунії, Словакії в період з 7 серпня 2013 року по 7 серпня 2016 року та на отримання відповідної візи.

Підтвердженням №545579/03 від 07.05.2015 року підтверджено заявку позивачки ОСОБА_1 на її виїзд з малолітнім сином ОСОБА_4 до Туреччини в період з 2 червня 2015 року по 9 червня 2015 року.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, виходячи з інтересів дитини та те, що бажання позивачки отримати дозвіл на виїзд дитини за кордон повністю узгоджується з її правами та обов'язками покладеними на неї сімейним кодексом України, суд вважає, що позов слід задовольнити, та надати дозвілна тимчасову поїздку дитини за кордон, у супроводі матері ОСОБА_1 без згоди батька ОСОБА_2

Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на позивачку.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 169, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст.7, 154, 155 СК України, ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», суд,

Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Дозволити виїзд малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Тячів, Закарпатської області, України до Туреччини в період з 2 червня 2015 року по 9 червня 2015 року включно без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, Україна.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий В.І.Бобрушко