АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 667/8556/14-ц
Справа №22-ц/791/1525/2015 Головуючий в І інстанції: Спічак О.Б.
Категорія: 20 Доповідач: Кузнєцова О.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2015 року жовтня місяця 29 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Кузнєцової О.А.
Суддів:Приходько Л.А.
Фурман Т.Г.
При секретарі:Кутузовій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 24 квітня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа орган опіки та піклування служба у справах дітей виконавчого комітету Комсомольської районної у м. Херсоні ради, приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Палієнко Уляна Олексіївна про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2014 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа орган опіки та піклування служба у справах дітей виконавчого комітету Комсомольської районної у м. Херсоні ради, приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Палієнко Уляна Олексіївна про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що їй на праві власності належав будинок АДРЕСА_1, який вона отримала в порядку спадкування після смерті бабусі ОСОБА_9 З 2001 року у вказаному будинку вона проживала та була зареєстрована разом зі своїми неповнолітніми дітьми. В 2009 році у зв'язку з перебуванням в тяжкому матеріальному становищу, вона вирішила продати будинок та придбати нове житло, про що розповідала сусідам. В серпні 2009 року до неї звернулась ОСОБА_7 з метою придбання будинку. Після чого, у грудні 2009 року остання змусила її скласти заповіт на її користь. Під час складання заповіту у нотаріуса вона перебувала у стані алкогольного сп'яніння. У зв'язку із зловживанням алкогольними напоями ОСОБА_5 рішенням суду від 15.01.2009 року було позбавлено батьківських прав. Після посвідчення заповіту ОСОБА_7 забрала в неї паспорт, документи на будинок, свідоцтва про народження дітей та зняла дітей з реєстрації в будинку. ОСОБА_7 жила в її будинку, а вона на протязі двох місяців в сараї біля будинку. Потім до січня 2011 року вона проживала у церкві. З 2012 року їй поновлено батьківські права. Під час поновлення документів, які ОСОБА_7 у неї забрала, вона з'ясувала, що нею 12.12.2009 року було видано довіреність на ім'я ОСОБА_7, на підставі якої остання уклала договір купівлі-продажу з ОСОБА_6 Вказана довіреність за її заявою 21.03.2012 року була скасована. Таким чином, позивач просить визнати спірний договір недійним на тих підставах, що ОСОБА_7 шляхом оману, під впливом помилок, без її волевиявлення, з порушенням прав неповнолітніх дітей, яким немає де жити, заволоділа вказаним майном та продала його.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 24 квітня 2015 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5,посилаючись на незаконність оскаржуваного рішення, а також на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У письмових запереченнях представник ОСОБА_6 та ОСОБА_7 спростовує доводи апеляційної скарги, вказуючи на законність ухваленого рішення та просить залишити його без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що при укладанні спірного договору купівлі-продажу не було порушення Закону України «Про охорону дитинства», оскільки нотаріус мала право посвідчить договір без дозволу органів опіки і піклування.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна, оскільки суд прийшов до нього, порушивши норми матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 17.01.2012 року ОСОБА_7, яка діяла в інтересах ОСОБА_5, на підставі довіреності, посвідченої 12.12.2009 року державним нотаріусом Третьої Херсонської державної нотаріальної контори Черкашиною Н.І., та ОСОБА_6 уклали договір купівлі-продажу жилого будинку АДРЕСА_1, який був посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Палієнко У.О. за реєстром № 159.

Згідно до ст. 215 ЦК України визначено перелік умов визнання правочину недійсним. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1, 3, 5, ст. 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених ЦК України, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1,3 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» діти, які внаслідок позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, мають право на особливий захист і

допомогу з боку держави, також у разі передачі дітей, позбавлених

батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в

будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки

сімейного типу та прийомні сім'ї жиле приміщення, в якому вони

проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування

їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку

сімейного типу, прийомній сім'ї незалежно від того, чи проживають

у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім'ї.

Згідно із ч. 6 статті 203 ЦК, відповідно до якої правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, а також статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» щодо необхідності попередньої згоди органів опіки та піклування на здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності (користування) на яке мають діти.

Матеріали справи свідчать про те, що 12.12.2009 року ОСОБА_5 надала довіреність, якою уповноважила ОСОБА_7 бути її представником з усіма необхідними повноваженнями з усіх без винятку питань стосовно її особи, будь-якої її діяльності, вчиняти будь-які юридично значимі дії стосовно управління та розпорядження всім її майном, з чого б воно не складалось і де б воно не було.

Дію довіреності припинено за заявою ОСОБА_5 21.03.2012 року.

Рішенням суду від 27 липня 2010 року визнано за ОСОБА_5 право власності на житловий будинок літ. «А» житловою площею 21,7 кв/м., загальною -55,2 кв/м., сараїв - літ. «Б», «Д», туалет літ. «Е», душ літ. «В», огорожа № 1,2, що розташовані на земельній ділянці площею 617 кв/м. за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 15 січня 2009 року ОСОБА_5 була позбавлена батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно рішенню № 19 від 13 лютого 2009 року виконавчого комітету Комсомольської районної у м. Херсоні Ради «Про надання дітям статусу та направлення до дитячих державних закладів» вирішено клопотати перед управлінням освіти та науки про направлення малолітніх дітей ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 до дитячих державних закладів; визначити дітям статус дітей, позбавлених батьківського піклування; закріпити за малолітніми дітьми право на проживання за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до довідки від 23.09.2013 року № 3538/33 виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Комсомольської районної у м. Херсоні ради, родина ОСОБА_5 та її синів ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 є багатодітною родиною.

Як вбачається з домової книги ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_5 був прописаний та проживав в будинку АДРЕСА_1 з 30.10.2011 року, а ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_7 з 11.02.2004 року, зняті з реєстрації 11.12.2009 року.

Відповідно до постанови відділу державної виконавчої служби Комсомольського РУЮ в м. Херсоні «Про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження» від 04.04.2012 року, вбачається що неповнолітні діти ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_9 знаходяться в дитячому будинку сімейного типу, на майно, яке належить ОСОБА_5, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 накладено арешт та заборонено останній його відчужувати у зв'язку із несплатою аліментів на утримання неповнолітніх, малолітніх дітей.

В заяві від 17.01.2012 року до приватного нотаріуса Палієнко У.О., ОСОБА_7 заявила, що відповідно до Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» на момент відчуження ОСОБА_5 житлового будинку АДРЕСА_1, право користування зазначеним будинком у малолітніх, неповнолітніх дітей відсутнє.

Рішенням Комсомольського районного суду від 17.05.2012 року ОСОБА_5 поновлено батьківські права відносно ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_9

Малолітні ОСОБА_12 та ОСОБА_13, неповнолітній ОСОБА_11 зняті з реєстрації в житловому будинку в той час, як їх мати була позбавлена батьківських прав, проте на підставі ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» вони зберігають за собою право на житло, в якому вони проживали до направлення їх до дитячого будинку, протягом всього часу перебування в дитячому будинку.

Враховуючи наведені обставини колегія суддів приходить до висновку, що спірний договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1,було укладено ОСОБА_7, яка діяла на підставі довіреності від імені ОСОБА_5, та ОСОБА_6 з порушенням ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства», без згоди органів опіки та піклування, що передбачено ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей».

Під час вирішення спору про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку суд І інстанції не врахував вимог ч.6 ст. 203 ЦК України, відповідно до якої правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, а також статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» щодо необхідності попередньої згоди органів опіки та піклування на здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності (користування) на яке мають діти.

Вказані обставини є підставами для безумовного скасування рішення суду І інстанції в частині визнання договору купівлі-продажу спірного житлового будинку недійсним.

Відповідно до ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Таким чином ОСОБА_5 повинна повернути ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 56000,00 грн. (які вона отримала відповідно до договору купівлі-продажу № 159 від 17.01.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Палієнко У.О., укладеного ОСОБА_7, яка діяла на підставі довіреності від імені ОСОБА_5, та ОСОБА_6), а ОСОБА_6, в свою чергу, повинна повернути ОСОБА_5 житловий будинок літ. «А» житловою площею 21,7 кв/м., загальною -55,2 кв/м., сараїв - літ. «Б», «Д», туалет літ. «Е», душ літ. «В», огорожа № 1,2, що розташовані на земельній ділянці площею 617 кв/м. за адресою: АДРЕСА_1.

Що стосується позовних вимог про скасування державної реєстрації права власності на будинок АДРЕСА_1 на імя ОСОБА_6 колегія судів вважає, що визнання договору недійсним є підставою для скасування державної реєстрації у порядку визначеному законодавством.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, компетентний орган Державної реєстрації до участі у справі не залучений, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Також колегія суддів дійшла до висновку, що ОСОБА_5 у відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України не надала суду переконливих доказів на підтвердження інших підстав (зазначених в позовній заяві) для визнання договору купівлі-продажу від 17.01.2012 року реєстраційний № 159 недійсним.

На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 365,60 грн. судових витрат.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 24 квітня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку літ. «А» житловою площею 21,7 кв/м., загальною -55,2 кв/м., сараїв - літ. «Б», «Д», туалет літ. «Е», душ літ. «В», огорожа № 1,2, що розташовані на земельній ділянці площею 617 кв/м., за адресою:м. АДРЕСА_1, реєстраційний № 159 від 17.01.2012 року, посвідчений приватний нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Палієнко У.О., укладений ОСОБА_7, яка діяла на підставі довіреності від імені ОСОБА_5, та ОСОБА_6 17.01.2012 року.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 56000,00 грн.

Зобов'язати ОСОБА_6 повернути ОСОБА_5 житловий будинок літ. «А» житловою площею 21,7 кв/м., загальною -55,2 кв/м., сараїв - літ. «Б», «Д», туалет літ. «Е», душ літ. «В», огорожа № 1,2, що розташовані на земельній ділянці площею 617 кв/м. за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 365,60 грн. судових витрат.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: