У Х В А Л А

26 січня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,
суддів: Євтушенко О.І.,Остапчука Д.О.,
Іваненко Ю.Г.,Ситнік О.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_6 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_7, ОСОБА_6 про розірвання кредитних договорів, стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство «Мегабанк» (далі - ПАТ «Мегабанк») звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що 27 квітня 2006 року між ним та ОСОБА_6 укладений кредитний договір № 110в/2006, відповідно до умов якого банк надав останній кредит у розмірі 28 900 доларів США зі сплатою 12,5 % річних строком до 26 квітня 2021 року.

27 квітня 2006 року між ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_7 укладений кредитний договір № 111в/2006, за умовами якого банк надав останньому кредит у розмірі 28 900 доларів США з кінцевим строком погашення до 26 квітня 2021 року зі сплатою 12,5 % річних строком до 26 квітня 2021 року.

На забезпечення виконання умов договору між банком,

ОСОБА_7, ОСОБА_6 27 квітня 2006 року укладені договори поруки, за умовами яких поручителі ‒ ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ‒ зобов'язалися перед банком відповідати за виконання боргових зобов'язань один одного.

27 квітня 2006 року між банком і позичальниками укладено іпотечний договір № 110в/2006-з, предметом якого є належна іпотекодавцям на праві спільної часткової власності трикімнатна квартира АДРЕСА_1.

Оскільки зобов'язання відповідачами не виконувалися, позивач просив розірвати кредитні договори, укладені 27 квітня 2006 року за № № 110в/2006 та № 110в/2006, стягнути солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором від 27 квітня 2006 року № 110в/2006 у розмірі 30 281,62 доларів США (еквівалентно 240 281 грн 48 коп.) та 18 630 грн 20 коп., із якої: прострочена заборгованість за кредитом - 4 025 доларів США; частина кредиту, яка повинна бути сплачена достроково - 19 723 доларів США; відсотки за користування кредитом ‒ 6 533,62 доларів США; комісійна винагорода - 3 946 грн 74 коп.; штрафи та пеня ‒ 14 683 грн 46 коп., та заборгованість за кредитом від 27 квітня 2006 року № 111в/2006 у розмірі 30 280,01 доларів США (еквівалентно 240 468 грн 70 коп.) та 18 625 грн 92 коп., із якої: прострочена заборгованість за кредитом ‒ 4 025доларів США; частина кредиту, що повинна бути сплачена достроково ‒ 19 723 доларів США; відсотки за користування кредитом ‒ 6 532, 01 доларів США; комісійна винагорода ‒ 3 945 грн 81 коп.; штрафи та пеня ‒ 14 680 грн 11 коп., у тому числі за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру № 1, загальною площею 48,4 кв. м, житловою площею 38,6 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Також банк просив надати йому право продажу квартири будь-якій особі від імені банку на підставі договору купівлі-продажу за початковою ціною 174 430 грн та право отримати в Херсонському державному бюро технічної інвентаризації витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно для відчуження і інших повноважень продавця. До реалізації предмет іпотеки передати в управління ПАТ «Мегабанк», надавши банку право безперешкодно входити до трикімнатної квартири, вживати заходів зі збереження та забезпечення належного використання квартири за призначенням, укладати у якості орендодавця договори з фізичними та юридичними особами, договори управління майном або інші договори з направленням отриманих від управління коштів для задоволення своїх вимог за кредитними договорами.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона

від 24 травня 2011 року позов ПАТ «Мегабанк» задоволено. Розірвано кредитний договір від 27 квітня 2006 року № 110в/2006, укладений між ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_6 Розірвано кредитний договір від 27 квітня 2006 року № 111в/2006, укладений між ПАТ «Мегабанк» та

ОСОБА_7 Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором від 27 квітня 2006 року № 110в/2006 у розмірі

240 481 грн 48 коп. та 18 630 грн 20 коп., заборгованість за кредитним договором від 27 квітня 2006 року № 111в/2006 у розмірі 240 468 грн 70 коп. та 18 625 грн 92 коп. за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру № 1, загальною площею 48,4 кв. м, житловою площею 38,6 кв. м, яка розташована по АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_6 та ОСОБА_7, шляхом надання ПАТ «Мегабанк» права продажу квартири № 1, загальною площею 48,4 кв. м, житловою площею 38,6 кв. м, яка розташована по АДРЕСА_1, будь-якій особі ‒ покупцю на підставі договору купівлі-продажу від імені ПАТ«Мегабанк» за початковою вартістю 172 430 грн з наданням ПАТ «Мегабанк» права отримати в Херсонському державному бюро технічної інвентаризації витяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно для відчуження та інших повноважень продавця. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона

від 25 червня 2011 року до реалізації предмета іпотеки передано в управління ПАТ «Мегабанк» трикімнатну квартиру № 1, загальною площею 48,4 кв. м, житловою площею 38,6 кв. м, що розташована по АДРЕСА_1, надавши право банку безперешкодно входити до цієї квартири, вживати заходів зі збереження та забезпечення належного використання згідно з цільовим призначенням, укладати у якості орендодавця договори оренди з фізичними та юридичними особами, договори управління майном або інші договори з направленням отриманих від управління коштів на задоволення своїх вимог за кредитним договором від 27 квітня 2006 року

№ 110в/2006 та кредитним договором від 27 квітня 2006 року № 111в/2006, за виключенням витрат, пов'язаних з таким управлінням.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 08 грудня

2011 року заочне рішення Дніпровського районного суду м. Херсона

від 24 травня 2011 року та додаткове рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 25 червня 2011 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року касаційну скаргу

ОСОБА_6 відхилено. Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 24 травня 2011 року, додаткове рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 25 червня 2011 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 08 грудня 2011 року залишено без змін.

У листопаді 2014 року ОСОБА_6 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із заявою про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 22 жовтня 2014 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме: ст. ст. 38, 39 Закону України «Про іпотеку».

Як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявник наводить:

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 червня 2013 року, постановлену за результатами розгляду справи за позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки;

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 вересня 2014 року, постановлену за результатами розгляду справи за позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки;

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2013 року, постановлену за результатами розгляду справи за позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення;

- рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня 2014 року, ухвалене за результатами розгляду справи за позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Погоджуючись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 22 жовтня 2014 року, яку просить переглянути заявник, керувався тим, що відповідно до вимог ст. ст. 651, 1050, 1054 ЦК України та умов укладених договорів є підстави для дострокового стягнення коштів за цими договорами шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі ст. 33 Закону України «Про іпотеку». У рішенні суду першої інстанції, з яким погодилися і суди апеляційної та касаційної інстанцій, суд визначив початкову вартість предмета іпотеки у розмірі 172 430 грн з наданням ПАТ «Мегабанк» права отримати в Херсонському державному бюро технічної інвентаризації витяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно для відчуження та інших повноважень продавця.

Скасовуючи судові рішення про задоволення позову та передаючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 12 червня 2013 року керувався тим, що визначаючи початкову ціну предмета іпотеки у розмірі, не нижче розміру звичайних ринкових цін на подібне майно на момент продажу, суди не виконали вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку» та не визначили початкову ціну предмета іпотеки.

Скасовуючи судові рішення про задоволення позову та передаючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 03 вересня 2014 року керувався тим, що суди не врахували співмірності вартості предмета іпотеки, на який звернуто стягнення, із розміром заборгованості за кредитом, оскільки вартість квартири на час пред'явлення банком вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки судом не встановлена.

Скасовуючи ухвалу апеляційного суду та передаючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 25 вересня 2013 року керувався тим, що суди не врахували положення ст. 39 Закону України «Про іпотеку», не звернули уваги на початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, не давши оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна. Призначивши, крім способу реалізації майна (продажу), особу (відповідача), від імені якої має укладатися договір купівлі-продажу, суд фактично видав доручення банку від імені боржника на реалізацію майна, що не входить до повноваження суду.

Змінюючи рішення суду апеляційної інстанції, визначаючи початкову ціну предмета іпотеки, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у рішенні від 17 вересня 2014 року керувався тим, що суд апеляційний суд помилково визначив початкову ціну продажу предмету іпотеки виходячи з указаної у договорі заставної вартості.

Згідно із п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про судову практику застосування статей 353-360 Цивільного процесуального кодексу України» під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Із огляду на те, що наведені заявником доводи містять ознаки, які згідно з вимогами ст. 355 ЦПК України є підставою для перегляду судових рішень, а саме неоднакове застосовування положень ст. ст. 38, 39 Закону України «Про іпотеку», тому вказану справу необхідно допустити до провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 353, 355, 360 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_7, ОСОБА_6 про розірвання кредитних договорів, стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, за заявою ОСОБА_6 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року допустити до провадження Верховного Суду України.

Ухвалу про допуск справи до провадження разом із заявою про перегляд судового рішення та доданими до неї матеріалами надіслати до Верховного Суду України протягом п'яти днів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: П.О. Гвоздик
Судді: О.І. Євтушенко
Ю.Г. Іваненко
Д.О. Остапчук
О.М. Ситнік