Справа № 363/832/13-ц Головуючий у І інстанції Скарлат О.І.
Провадження № 22-ц/780/184/15 Доповідач у 2 інстанції Сушко
Категорія 1 21.01.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

21 січня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Лащенка В.Д., Кулішенка Ю.М.,

при секретарі: Токар Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 29 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов'язання звільнити самовільно зайняті земельні ділянки, зобов'язання відновити межі, зобов'язання не чинити перешкод у користуванні власністю та стягнення моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Вишгородської міської ради Київської області про визнання недійсним рішення, визнання не дійсним та скасування державних актів на право власності на земельні ділянки та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2013 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом , в ході судового розгляду неодноразово збільшувала позовні вимоги та обґрунтовуючи його тим, що після смерті її матері - ОСОБА_3 вона успадкувала житловий будинок АДРЕСА_1 м. Вишгород Київської області, який розташований на земельній ділянці площею 0,1000 га, та суміжну з нею ділянку площею 0,657 га. 05 грудня 2012 року позивач отримала державні акти про право власності на вищезазначені земельні ділянки. Відповідач ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,1387 га, що розташована по АДРЕСА_1 Київської області, яка межує з земельними ділянками позивача. Протягом останніх років відповідач багато разів знищував межові знаки, перемістив межу, що поділяє земельні ділянки позивача та відповідача, в глиб території позивача, спорудив капітальний паркан з забетонованими металевими стовпами і металевою сіткою, захопивши частину земельної ділянки позивача. Звернувшись до ТОВ «Центр сприяння земельної ділянки» було складено акт про передачу на зберігання межових знаків власнику земельної ділянки. Цим актом підтверджено факт захоплення відповідачем частини земельних ділянок позивача, площею 0,0054 га. Однак, відповідач знищив межові знаки невдовзі після їх встановлення. У зв'язку з цим просить суд зобов'язати ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняті земельні ділянки, площею 65 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 в м. Вишгороді шляхом демонтування паркану із металевої сітки та металевих стовпів довжиною близько 15 м від АДРЕСА_1 згідно висновку проведеної судової земельно-технічної експертизи № 140913-01 від 13 вересня 2014 року, зобов'язати відповідача привести звільнену земельну ділянку до попереднього стану, який існував до захоплення, прибравши бетон, металеві діжки, купи гною та землі, зобов'язати відповідача не чинити позивачу перешкод у здійсненні права власності на належні земельні ділянки, стягнути з відповідача на користь позивача завдану моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. та стягнути з відповідача судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання недійсним рішення та визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки в ході судового розгляду збільшив позовні вимоги, обґрунтовуючи його тим, що він є власником земельної ділянки розміром 0,1387 га, кадастровий номер :01:292:0160, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: м. Вишгород, АДРЕСА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 568109 від 23 листопада 2011 року. Зазначена земельна ділянка є суміжною з земельними ділянками ОСОБА_1. Правовими підставами набуття ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку розміром 0,1387 га є договір дарування земельної ділянки від 28 травня 2010 року, розміром 0,10 га, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 28 травня 2010 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки розміром 0,0386 га. Після укладання зазначених вище цивільно-правових договорів позивачем було вирішено об'єднати земельні ділянки розміром 0,10 га та 0,0386 га в одну земельну ділянку. На підставі акту від 26 листопада 2011 року, складеного на замовлення ОСОБА_2 представником землевпорядної організації ТОВ «І.Г.А. 2010» було відновлено раніше встановлені межі об'єднаної земельної ділянки розміром 0,1387 га в натурі. На момент оформлення ОСОБА_2 державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 568109 від 23 листопада 2011 року, ОСОБА_1 ще не була ані власником, ані землекористувачем суміжної земельної ділянки, а право власності на житловий будинок за адресою: м. Вишгород, АДРЕСА_1 виникло у ОСОБА_1 лише 27 березня 2012 року, тобто вже після оформлення позивачем правовстановлюючого документа на власну земельну ділянку. Рішенням Вишгородської міської ради 16 сесії 06 скликання № 16/27 від 26 жовтня 2012 року було передано у власність ОСОБА_1 вищезазначені земельні ділянки. ОСОБА_2 24 липня 2011 року звертався із заявою до міського голови м. Вишгород, в якій просив не давати дозвіл на приватизацію земельної ділянки за вищевказаною адресою. Причиною звернення стало те, що ОСОБА_1 почала руйнувати встановлені ще в 2003 році межові знаки та паркан, оскільки почала реконструкцію житлового будинку без правовстановлюючих документів. Крім цього, 13 листопада 2012 року ОСОБА_2 звертався до голови Вишгородської міської ради із проханням відмінити рішення № 16/27 від 26 жовтня 2012 року у зв'язку з тим, що ОСОБА_6 не погоджується із межовими знаками, встановленими в 2003 році, а він в свою чергу не підписував акт погодження меж земельної ділянки при здійсненні приватизації земльної ділянки ОСОБА_6. У зв'язку з цим просив суд визнати недійсним рішення Вишгородської міської ради 16 сесії 06 скликання № 16/27 від 26 жовтня 2012 року, яким було передано у власність ОСОБА_1 та надано дозвіл на приватизацію земельних ділянок розміром 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,0657 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: м. Вишгород, АДРЕСА_1, визнати недійсним та скасувати державний акт від 05 грудня 2012 року серія ЯЙ № 327433 на право приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку розміром 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:292:0162, визнати недійсним та скасувати державний акт від 05 грудня 2012 року серія ЯЙ №327434 на право приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку розміром 0,0657 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:292:0161, стягнути моральну шкоду в сумі 10000 грн. та стягнути судові витрати.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 29 жовтня 2014 року основний позов ОСОБА_1 задоволено частково, зобов'язано ОСОБА_2 ОСОБА_7 звільнити самовільно зайняті земельні ділянки, що належать ОСОБА_1 на праві приватної власності згідно Державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯЙ № 327434, кадастровий номер :01:00160161 та серії ЯЙ № 327433, кадастровий номер :01:00160162 площею 0,0065 га , які розташовані за адресою: Київська область, АДРЕСА_1 шляхом демонтажу паркану із металевої сітки та металевих стовпів довжиною 15 м від АДРЕСА_1, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 229,40 грн., в решті задоволення позовних вимог відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач за первісним позовом ОСОБА_1 просить скасувати рішення в частині незадоволення позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд дійшов помилкового висновку, що вона не надала доказів стосовного того, що на її земельній ділянці знаходяться металеві діжки, бетон, купи гною та землі, крім того відповідачем в судовому засіданні цей факт не заперечувався. Вважає, що протягом останніх двох років її було фактично позбавлено права користуватися своїм майном, що вплинуло на її психологічний та фізичний стан та підтверджується наявними в матеріалах справи довідками.

В апеляційній скарзі позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким в задоволені позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, зустрічний позов задовольнити в повному обсязі, визнати недійсним рішення Вишгородської міської ради 16 сесії 06 скликання № 16/27 від 26 жовтня 2012 року, яким було затверджено технічну документацію із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку та передано у приватну власність ОСОБА_1 земельні ділянки площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,0657 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: м. Вишгород, АДРЕСА_1, визнати недійсним та скасувати державний акт від 05 грудня 2012 року серія ЯЙ № 327433 на право приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку розміром 0,10га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:292:0162, визнати недійсним та скасувати державний акт від 05 грудня 2012 року серія ЯЙ №327434 на право приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку розміром 0,0657га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:292:0161, стягнути моральну шкоду в розмірі 10000 грн. та стягнути судові витрати, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не взяв до уваги докази, які свідчать про допущені порушення при виготовлені державних актів на право власності на земельні ділянки ОСОБА_1 Також вважає, що причиною накладки меж земельних ділянок стало, те що при проведені кадастрової зйомки в 2003 році була допущена помилка і метричні дані його земельної ділянки були внесені до національної кадастрової системи неправильно. Крім того вважає, підставою визнання недійсними рішень ради та державних актів відсутність його згоди та підпису на акті погодження меж при виготовленні техдокументації ОСОБА_1.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов в частині усунення перешкод у здійснені права власності на належній ОСОБА_1 на праві приватної власності земельної ділянки, шляхом звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що дані позовні вимоги заявлені правомірно та ґрунтуються на вимогах закону, відповідно до ст. 391 ЦК України, а також підтверджується висновком судової земельно- технічної експертизи.

Відмовляючи в задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позов заявлений не правомірно, оскільки позивач за зустрічним позовом не довів, що державні акти, які він оспорює, виготовленні з порушенням вимог закону, внаслідок чого порушені його права. А при погодженні зовнішніх меж ОСОБА_1 претензій не виявлено.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,1387 га, що розташована по АДРЕСА_2 м.Вишгород Київської області, яка межує з земельними ділянками позивача на підставі договору дарування від 28 травня 2010 року, ОСОБА_4 подарував ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 0,1000 га (з них 0,0100 га - під забудовою, 0,900 га - рілля), кадастровий номер :01:292:0007, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку.

28 травня 2010 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки розміром 0,0386 га. Право власності продавця на вказану земельну ділянку засвідчувалось державним актом серія ЯЖ № 211844 від 20 червня 2008 року.

26 квітня 2011 року ОСОБА_2 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 568109, площею 0,1387 га, кадастровий номер :01:292:0160, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № 1048 від 28 травня 2010 року, договору дарування земельної ділянки № 1033 від 28 травня 2010 року.

Встановлено, що після укладення зазначених вище цивільно-правових договорів ОСОБА_2 було вирішено об'єднати земельні ділянки розміром 0,10 га та 0,0386 га в одну земельну ділянку. На момент оформлення ОСОБА_2 державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №568109 від 23 листопада 2011 р. ОСОБА_1 не була ані власником,ані землекористувачем суміжної земельної ділянки.

06 квітня 1993 року померла мати позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3, після смерті якої ОСОБА_1 успадкувала житловий будинок АДРЕСА_1 м. Вишгород Київської області, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом № 2-458 від 12 березня 2012 року, будинок розташований на земельній ділянці площею 0,1 га кадастровий номер :01:001:0161, та суміжну з нею ділянку площею 0,657 га, кадастровий номер :01:001:0162.

Рішенням Вишгородської міської ради Київської області 16 сесії 6 скликання № 16/27 від 26 жовтня 2012 року, ОСОБА_1 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку та передано у приватну власність земельну ділянку розміром 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельну ділянку розміром 0,0657 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 у м. Вишгороді.

05 грудня 2012 року ОСОБА_1 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЙ № 327433, площею 0,1000 га, кадастровий номер: :01:292:0162, що розташована за адресою: Київська область, м. Вишгород, АДРЕСА_1, на підставі рішення Вишгородської міської ради 16 сесії 06 скликання № 16/27 від 26 жовтня 2012 року.

05 грудня 2012 року ОСОБА_1 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЙ №327434 площею 0,0657га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:292:0161.

Відповідно до акту про встановлення в натурі (на місцевості) та погодження зовнішніх меж земельної ділянки та передачу на зберігання встановлених межових знаків власнику (землекористувачу) земельної ділянки за адресою м.Вишгород, АДРЕСА_1 представники суміжних землекористувачів: ОСОБА_8 підписав акт, ОСОБА_9 підпис відсутній(а.с.222 т.1).

Судом також встановлено, що між сторонами виник спір щодо встановлення меж суміжних земельних ділянок.

Згідно ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 125 Земельного кодексу України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Відповідно до ч.2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до ст.198 ЗК України Кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки; б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості; г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; ґ) виготовлення кадастрового плану.

Судом встановлено, що для приватизації земельної ділянки необхідно здійснити комплекс робіт. Так, для визначення та відновлення меж земельних ділянок проводиться кадастрова зйомка землі, яка включає, зокрема, і погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 яка є суміжною з земельною ділянкою ОСОБА_1 за адресою: м.Вишгород, АДРЕСА_1. ОСОБА_2, погодження меж земельної ділянки ОСОБА_1, не надавав, що підтверджується актом про встановлення в натурі (на місцевості) та погодження зовнішніх меж земельної ділянки та передачу на зберігання встановлених межових знаків власнику (землекористувачу) земельної ділянки за адресою м.Вишгород, АДРЕСА_1 в якому відсутній підпис ОСОБА_9.

Тобто суд першої інстанції не звернув увагу на відсутність погодження ОСОБА_2 меж земельної ділянки ОСОБА_1.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог про визнання недійсним рішення Вишгородської міської ради 16 сесії 06 скликання №16/27 від 26 жовтня 2012 року, яким було передано у власність ОСОБА_1 та надано дозвіл на приватизацію земельних ділянок розміром 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,0657 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: Київська обл., м. Вишгород, АДРЕСА_1 та визнання недійсними державних актів від 05 грудня 2012 року серія ЯЙ №327433 на право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку розміром 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:292:0162 і від 05 грудня 2012 року серія ЯЙ №327434 на право приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку розміром 0,0657 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:292:0161.

Разом з цим позовні вимоги ОСОБА_2 про скасування державних актів не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки відповідно до ст.155 ЗК України акти визнаються недійсними.

Відповідно до ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Як встановлено ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Колегія судів вважає, що ОСОБА_2 не довів протиправної поведінки ОСОБА_1 щодо нього самого, членів його сім'ї чи близьких родичів належними та допустимими доказами, за таких обставин відсутні підстави для задоволення зустрічної позовної вимоги ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.

З урахуванням того, що державні акти ОСОБА_1 на право власності земельних ділянок видані з порушенням вимог закону та підлягають визнанню недійсними, а також з урахуванням положень ст. ч.2 ст. 152 ЗК України колегія суддів приходить до висновку що позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання звільнити самовільно зайняті земельні ділянки,зобов'язання відновити межі, зобов'язання не чинити перешкод у користуванні власністю та стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню оскільки ОСОБА_1 не є власником земельних ділянок або землекористувачем.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову ОСОБА_1.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 частково заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду першої станції ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та часткове задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 відповідно до ст. 309 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо знаходження на її земельній ділянці металевої діжки, бетону, купи гною та землі та зобов'язання відповідача їх прибрати, не ґрунтуються на вимогах закону та не заслуговують на увагу.

Судовий збір в сумі 243,60 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь держави відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313-314, 316-317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 29 жовтня 2014 року скасувати та ухвалити нове.

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов'язання звільнити самовільно зайняті земельні ділянки, зобов'язання відновити межі, зобов'язання не чинити перешкод у користуванні власністю та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати недійсним рішення Вишгородської міської ради 16 сесії 06 скликання №16/27 від 26 жовтня 2012 року, яким було передано у власність ОСОБА_1 та надано дозвіл на приватизацію земельних ділянок розміром 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,0657 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: Київська обл., м. Вишгород, АДРЕСА_1..

Визнати недійсним державний акт від 05 грудня 2012 року серія ЯЙ №327433 на право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку розміром 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:292:0162.

Визнати недійсним державний акт від 05 грудня 2012 року серія ЯЙ №327434 на право приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку розміром 0,0657 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:292:0161.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідн. НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн..

В іншій частині зустрічних позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: