Справа № 372/1742/14-ц Головуючий у І інстанції Кравченко М.В.
Провадження № 22-ц/780/51/15 Доповідач у 2 інстанції Сліпченко
Категорія 58 29.01.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

29 січня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Сліпченка О.І.,

суддів: Іванової І.В., Олійника В.І.,

при секретарі: Петленко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 серпня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на майно,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

В квітні 2014 року ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» (надалі банк) звернувся до суду з вищенаведеним позовом, посилаючись на не невиконання відповідачами цивільно-правових зобов'язань за кредитним договором, просив з врахуванням уточнень у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 05.12.2007 року в розмірі 234 151,35 доларів США, що за курсом 9,47 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.03.2014 року становить 2 217 413 грн. 25 коп., звернути стягнення на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 66,90 кв.м, житловою площею 41,70 кв.м, яка належить ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_3 шляхом продажу предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки від 05.12.2007 року) банком з укладенням від імені відповідачів договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру сечових правна нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення банком всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Виселити ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_3 та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у вказаній квартирі.

Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 12 серпня 2014 року позов задоволено частково.

В рахунок погашення боргу за кредитним договором № КІО0ОА00000486 від 05.12.2007 року в розмірі 234 151,35 доларів США, що за курсом 9,47 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.03.2014 року становить 2 217 413 грн. 25 коп., яка станом на 14.03.2014 року складається із заборгованості за кредитом в розмірі 84 673,27 доларів США, заборгованості по процентам в розмірі 49 472,58 доларів США, заборгованості по комісії в розмірі 8 568 доларів США, пені в розмірі 80 262,29 доларів США, штрафу (фіксована частина) в розмірі 26,40 доларів США, штрафу (процентна складова) в розмірі 11 148,81 доларів США, на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» звернуто стягнення на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1бласті, загальною площею 66,90 кв.м, житловою площею 41,70 кв.м, яка належить ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, шляхом продажу будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку» за ціною і та на умовах на власний розсуд публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк», для чого йому надаються повноваження здійснити від імені власників (іпотекодавців) всі необхідні дії, необхідні для продажу предмету іпотеки.

Виселено ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_3 із квартири АДРЕСА_1. У задоволенні позову в іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначала, що загальний розмір заборгованості по кредитному договору не відповідає дійсності, оскільки значно завищено розмір заборгованості по відсотках. При розрахунку заборгованості по відсотках позивач починаючи з 20.11.2008 року неправомірно взяв за основу завищений розмір відсоткової ставки 13,08% річних, хоча з урахуванням рішення Обухівського районного суду Київської області від 12.03.2012 року при здійсненні розрахунку відсоткова ставка повинна бути 11,04% річних. Крім того, зазначала, що вона, ОСОБА_3 та ОСОБА_3 є майновими поручителями, а майно, яке є предметом договору іпотеки використовується ними, як постійне місце проживання і підпадає під дію Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно з ч. 1 ст. 585 ЦК України, одним із видів застави є іпотека - застава нерухомого лайна.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 грудня 2007 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідачеві було видано кредит в розмірі 84 000 доларів США, що підтверджується копією договору. Вказаний кредитний договір був укладений в письмовій формі, що відповідає вимогам ч.1 ст.1055 ЦК України.

05 грудня 2007 року між сторонами було укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки, згідно умов якого за рахунок належного їм нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, забезпечено зобов'язання відповідача ОСОБА_2 за вказаним вище кредитним договором, що підтверджується копією договору.

Задовольняючи позов, місцевий суд виходив з того, що позичальник за кредитним договором допустив неналежне виконання його умов щодо повернення тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, що дає право банку звернути стягнення на предмети іпотеки. Такий висновок районного суду відповідає фактичним обставинам справи.

Оскільки за кредитним договором, укладеним між позивачем і відповідачем забезпеченим іпотечним договором, утворилася заборгованість внаслідок порушення умов кредитного договору, виникає необхідність захисту права позивача шляхом звернення стягнення на предмет іпотечного договору в рахунок погашення заборгованості.

Розрахунком заборгованості підтверджується факт невиконання відповідачем умов договору та наявність боргу за кредитним договором в сумі 234 151,35 доларів США, що за курсом 3,47 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.03.2014 року становить 2 217 413 грн. 25 гоп., яка станом на 14.03.2014 року складається із заборгованості за кредитом в розмірі 84 673,27 доларів США, заборгованості по процентам в розмірі 49 472,58 доларів США, заборгованості по комісії в розмірі 8 568 доларів США, пені в розмірі 80 262,29 доларів США, штрафу (фіксована частина) в розмірі 26,40 доларів США, штрафу (процентна складова) в розмірі 11 148,81 доларів США.

Колегія суддів враховує, що факт отримання кредиту, наявності заборгованості за кредитним договором ніким не оспорюється. Апелянт оскаржує лише розмір заборгованості по відсотках.

Разом із тим, із 03 червня 2014 року набрав чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", відповідно до ст. 1 якого, протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Даним вимогам щодо нерухомого житлового майна, яке є предметом іпотеки і надано як забезпечення кредиту в іноземній валюті, а саме квартира за адресою: квартира АДРЕСА_1, загальною площею 66,90 кв.м, житловою площею 41,70 кв.м, відповідає, оскільки її площа не перевищує 140 кв. м. і місце проживання відповідачів зареєстроване за даною адресою (а/с 34-36).

Інших квартир чи будинків відповідачі не мають і такі дані в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ПАТ «КБ «Приватбанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволені бути не можуть, оскільки предметом позову є майно, яке підпадає під дію мораторію.

Відмова з цих підстав у задоволенні позову щодо звернення стягнення на спірну квартиру не позбавляє іпотекодержателя права на повторне звернення до суду в майбутньому після зняття мораторію на задоволення вимог кредитора за валютними кредитами.

Позовних вимог про стягнення боргу за кредитним договором позивачем не заявлялося.

Інші позовні вимоги, а саме про виселення відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у АДРЕСА_1, є похідними від основних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки і також залишаються колегією суддів без задоволення.

За таких обставин рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є підставами для його скасування із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому судовий збір стягнути з Публічному акціонерному товариству «Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 серпня 2014 року - скасувати та ухвалити по справі нове рішення.

Публічному акціонерному товариству «Комерційний банк «Приватбанк» в задоволенні позову до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на майно - відмовити.

Стягнути з Публічному акціонерному товариству «Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: