Справа № 750/8493/14 Провадження № 22-ц/795/265/2015 Головуючий у I інстанції - Сапон А. В. Доповідач - Позігун М. І.
Категорія - цивільна
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді: Позігуна М.І.

суддів: Губар В.С., Мамонової О.Є.

при секретарі: Козлачковій Ю.В.

з участю: з участю представника позивача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства „Комерційний банк „Південкомбанк" на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства „Комерційний банк „Південкомбанк", третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю „Трейд Брідж", про зобов'язання здійснити зарахування зустрічних однорідних вимог,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ „Південкомбанк", третя особа ТОВ „Трейд Брідж", в якому після уточнення позовних вимог просив зобов'язати ПАТ „КБ „Південкомбанк" здійснити зарахування зустрічних однорідних грошових вимог позивача до відповідача в сумі 257 120 грн. 55 коп. за договором банківського вкладу №2534Д-60Ф від 11 червня 2013 року „Стандарт" (з поповненням та виплатою процентів щомісяця в готівковій формі) в рахунок часткового погашення 500 612 грн. 88 коп. кредитної заборгованості позичальника - ТОВ „Трейд Брідж" по договору про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії №7К-60С від 12 червня 2013 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на наявність обов'язку відповідача виплатити йому 257 120 грн. 55 коп. за договором банківського вкладу №2534Д-60Ф від 11 червня 2013 року „Стандарт". Оскільки майнові права за даним договором ним було передано в заставу ПАТ КБ „Південкомбанк" згідно Договору № 73-60С/1 від 12 червня 2013 року застави майнових прав на депозитний вклад на забезпечення кредитних зобов'язань позичальника ТОВ „Трейд Брідж" перед ПАТ КБ „Південкомбанк" за договором про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії № 7К-60С від 12 червня 2013 року, за яким мала місце прострочена заборгованість в сумі 500 612 грн. 88 коп., то він 5 червня 2014 року звернувся до відповідача з листом про перерахування коштів з банківського вкладу на погашення заборгованості ТОВ „Трейд Брідж" перед ПАТ КБ „Південкомбанк" за договором про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії № 7К-60С від 12 червня 2013 року. Не отримавши відповіді на своє звернення, ОСОБА_2 і звернувся до суду за захистом порушеного права, посилаючись на незаконність дій відповідача по не зарахуванню зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, оскільки ним заяву про зарахування зустрічних вимог було подано під час дії тимчасової адміністрації банку, а діючим законодавством заборона проведення зарахування таких вимог встановлена лише на стадії ліквідаційної процедури.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 грудня 2014 року зобов'язано ПАТ КБ „Південкомбанк" здійснити зарахування зустрічних однорідних грошових вимог ОСОБА_2 в сумі 257 120 грн. 55 коп. за Договором банківського вкладу № 2534Д-60Ф від 11 червня 2013 року „Стандарт" в рахунок часткового погашення 500 612 грн. 88 коп. кредитної заборгованості ТОВ „Трейд Брідж" по Договору про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії № 7К-60С від 12 червня 2013 року.

В апеляційні скарзі ПАТ КБ „Південкомбанк" просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування незаконності рішення суду апелянт посилається на невідповідність висновків суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог фактичним обставинам справи та ухвалення його судом з порушенням норм матеріального права, оскільки в порушення вимог діючого законодавства суд зобов'язав відповідача здійснити зарахування вимог, які не є однорідними і строк виконання яких не настав, за наявності заборони проведення такого зарахування під час ліквідаційної процедури банка.

Заслухавши доповідача, учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до слідуючого висновку.

Судом встановлено, що 11 червня 2013 року між ПАТ „КБ „Південкомбанк" та ОСОБА_2 був укладений Договір банківського вкладу №2534Д-60Ф „Стандарт" (з поповненням та виплатою процентів щомісяця в готівковій формі) на суму 250 000,00 грн. зі строком повернення 16 червня 2014 року та з процентною ставкою по вкладу 22,6% річних (а.с. 6-7) та Додаткова угода № 1 до Договору банківського вкладу № 2534Д-60Ф „Стандарт" (з поповненням та виплатою процентів щомісяця в готівковій формі) (а.с. 8).

Відповідно до п.п. 3.1.1., 3.1.2. зазначеного Договору Банк зобов'язувався повернути Вкладникові вклад по закінченню строку його розміщення, а також сплатити нараховані по вкладу проценти відповідно до підпункту 2.3.5 Договору; забезпечити повне збереження суми вкладу і повернути його в порядку та на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно копії квитанції № 955942 від 12 червня 2013 року ПАТ „КБ „Південкомбанк" прийняв від ОСОБА_2 кошти в сумі 250 000,00 грн. на депозитний рахунок згідно угоди № 2534Д-60Ф від 11.06.2013 року (а.с. 9).

Як встановлено судом, по особовому рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_2 за період з 11.06.2013 року по 10.07.2014 року вихідний залишок на 12.06.2013 року за депозитним рахунком складає 250 000,00 грн., а по нарахованим відсоткам - 7 120,55 грн.

12 червня 2013 року між ПАТ „КБ „Південкомбанк" та ОСОБА_2 був укладений Договір застави майнових прав на депозитний вклад № 73-60С/1, відповідно до п. 1.1. якого цей Договір забезпечує вимоги Заставодержателя, що витікають з договору про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії № 7К-60С від 12 червня 2013 року. Пунктом 1.2. цього Договору в забезпечення виконання зобов'язань, вказаних у п. 1.1. Заставодавець на умовах, передбачених цим Договором, передає в заставу Заставодержателю майнові права на депозитний вклад, що розміщений на рахунку № НОМЕР_1, відкритому в Чернігівському відділенні ПАТ „КБ „Південкомбанк" (а.с. 17-19).

20 травня 2014 року ОСОБА_2 звернувся з листом до ПАТ „КБ „Південкомбанк" про виплату йому грошових коштів за депозитним вкладом по закінченню терміну дії депозитного договору.

26.05.2014 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на виконання постанови Правління Національного банку України від 23.05.2014 року № 305 „Про віднесення ПАТ „КБ „Південкомбанк" до категорії неплатоспроможних" прийнято рішення № 37 про запровадження з 26.05.2014 року тимчасової адміністрації строком на 3 місяці до 25.08.2014 року та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ „КБ „Південкомбанк".

Пунктом 16 ч.1 ст.2 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі Закон) визначено поняття тимчасової адміністрації - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ст. 26 Закону виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом, зокрема, шляхом виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку, що є підставою набуття вкладником права на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування.

Відповідно до п.8 ч. 4 ст. 26 Закону Фонд не відшкодовує кошти за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань, а тому в зв'язку з введенням тимчасової адміністрації депозитний вклад, який використовувався вкладником як засіб забезпечення іншого зобов'язання перед банком, не підлягав поверненню вкладнику до повного погашення зобов'язань за кредитним договором ТОВ „Трейд Брідж".

5 червня 2014 року, тобто під час дії тимчасової адміністрації, ОСОБА_2 та ТОВ „Трейд Брідж" звернулися до Упоноваженої особи ФГВФО на тимчасову адміністрацію ПАТ „КБ „Південкомбанк" з листами про забезпечення вимог банку до ТОВ „Трейд Брідж" за кредитним договором № 7К- 60С від 12.06.2013 року за рахунок застави майнових прав на депозитний вклад, розміщений на рахунку № НОМЕР_1.

19 серпня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ „КБ „Південкомбанк" про перерахування коштів з депозитного рахунку позивача в рахунок погашення заборгованості ТОВ „Трейд Брідж" в сумі 500612,88 грн. за кредитним договором № 7К-60С від 12.06.2013 року, вважаючи зазначені вимоги зустрічними однорідними вимогами.

26.09.2014 року Виконавчою дирекцію Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення за № 101 про початок процедури ліквідації ПАТ „КБ „Південкомбанк".

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив із того, що вимоги про внесення коштів на погашення кредитної заборгованості третьої особи перед банком за рахунок депозитних коштів позивача є зустрічними та однорідними, строк виконання за якими настав, і оскільки позов пред'явлено до суду під час дії в установі відповідача тимчасової адміністрації (ще до проведення ліквідаційної процедури), то мало місце порушення майнових прав позивача, яке, за висновком суду, і підлягало захисту судом.

Проте такий висновок суду не ґрунтується на матеріалах справи і не відповідає вимогам закону.

Згідно п.4 ч. 5 ст. 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого Законом, яким не передбачено зарахування таких вимог під час проведення ліквідаційної процедури.

Таким чином, не виключається можливість зарахування зустрічних позовних вимог лише під час тимчасової адміністрації за умови дотримання встановленого Законом порядку погашення вимог кредиторів. При цьому Законом не передбачено індивідуальне задоволення вимог окремого кредитора до банку, відносно якого відкрита ліквідаційна процедура, позачергово, зокрема, шляхом проведення зарахування зустрічних однорідних вимог, що також підтверджується правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові №3-112гс11 від 24 жовтня 2011 року, згідно якої, оскільки відповідно до ст.ст. 91, 93, 96 Закону України „Про банки і банківську діяльність" в процесі ліквідаційної процедури банку визначається заборгованість кожному кредитору банку та встановлюється черговість погашення вимог кредиторів, то унеможливілюється індивідуальне задоволення вимог окремого кредитора позачергово шляхом проведення зарахування зустрічних однорідних вимог.

Можливість припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог передбачено ст. 601 ЦК України.

Згідно зазначеної правової норми зустрічними є вимоги, які випливають із двох різних зобов'язань між двома особами, у межах яких кредитор одного зобов'язання є боржником іншого та навпаки. Такі вимоги мають бути однорідними за своєю юридичною природою та матеріальним змістом. Обов'язковою умовою є настання строку їх виконання.

Хоча згідно п. 1.1 Договору банківського вкладу датою повернення вкладу є 16 червня 2014 року, але пунктом 1.6 додаткової угоди № 1 до договору банківського вкладу умовою повернення банківського вкладу визначено повне виконання зобов'язань за кредитним договором №7К-60С від 12.06.2013 року, укладеного між Відповідачем та Третьою особою.

Депозитний вклад, згідно Договору застави майнових прав, є забезпеченням кредитних зобов'язань ТОВ „Трейд Брідж" за договором відкличної відновлювальної кредитної лінії № 7К-60С від 12.06.2013 року, а відповідно до п.1.6 Додаткової угоди умовою виникнення права на повернення коштів за депозитним вкладом є повне виконання зобов'язань за кредитним договором, укладеним між відповідачем і третьою особою.

Згідно матеріалів справи ТОВ „Трейд Брідж" мало заборгованість за договором відкличної відновлювальної кредитної лінії № 7К-60С в сумі 500 612,88 грн.

За таких обставин, висновок суду про настання строку виконання зобов'язання банківської установи перед вкладником за депозитним рахунком не ґрунтується на матеріалах справи.

Виходячи з аналізу позовних вимог ОСОБА_2, хоча ним позов і визначено як позов про задоволення зустрічних вимог, але фактично ним заявлено вимогу про перерахування коштів з його рахунку вкладника на погашення кредитної заборгованості третьої особи перед банком.

Проте, згідно п.8 ч.4 ст. 26 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд не відшкодовує кошти за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до повного виконання зобов'язань за кредитним договором.

Крім того, судом першої інстанції не враховано, що укладення додаткової угоди до договору банківського вкладу було зумовлено укладенням між ОСОБА_2 та ПАТ „КБ „Південкомбанк" договору застави майнових прав на депозитний вклад. Згідно пункту 1.3 договору застави майнових прав на депозитний вклад №73-60С/1 право застави не поширюється на проценти за вищевказаним депозитним вкладом, які в сумі 7120,55 грн. не є предметом договору застави майнових прав, а тому також не підлягали зарахуванню, як зустрічні вимоги.

Вищезазначені обставини, передбачені законом та договором, унеможливлюють зарахування зустрічних вимог, оскільки в силу п.5 ч.1 ст.602 ЦК України у випадках, встановлених законом або договором, зарахування зустрічних вимог не допускається.

Не ґрунтується на матеріалах справи і не відповідає вимогам закону і висновок суду про наявність підстав для зарахування зустрічних вимог за суб'єктним складом та однорідності заявлених вимог.

Статтею 1 Закону України „Про заставу" встановленою, що застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Згідно статей 23, 49 Закону України „Про заставу" при заставі майнових прав реалізація предмета застави провадиться шляхом уступки заставодавцем заставодержателю вимоги, що випливає із заставленого права. Заставодержатель набуває права вимагати в судовому порядку переводу на нього заставленого права в момент виникнення права звернення стягнення на предмет іпотеки. Заставодавець може укласти договір застави як належних йому на момент укладення договору прав вимоги по зобов'язаннях, в яких він є кредитором, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. У договорі застави прав повинна бути вказана особа, яка є боржником по відношенню до заставодавця.

Згідно договору застави майнових прав на депозитний вклад №73-60С/1 предметом Договору є майнові права на депозитний вклад, а боржником заставодавця в розумінні ст. 49 Закону України „Про заставу" є ПАТ „КБ „Південкомбанк". Права та обов'язки заставодавця та заставодержателя при заставі майнових прав врегульовано законом України „Про заставу".

Таким чином, договір застави майнових прав, тобто договір права вимоги за зобов'язанням, за своєю правовою не є однорідним договорам банківського вкладу та кредитного договору, які носять матеріальний характер.

Виходячи з аналізу зазначених норм матеріального права та Договору застави майнових прав на депозитний вклад від 12 червня 2013 року, боржником за даним договором є ПАТ „КБ „Південкомбанк".

В силу положень ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладнику таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором з врахуванням обов'язку банку повернути вкладнику кошти по закінченню терміну дії договору, банк також є боржником перед вкладником.

За таких обставин, вимоги за договором банківського вкладу та договором застави майнових прав не є зустрічними. Також зазначені вимоги не є зустрічними і щодо вимог за договором про надання відкличної кредитної лінії №7К-60С, укладеного між ТОВ „Трейд Брідж" та ПАТ „КБ „Південкомбанк".

Так, відповідно до положень статей 510, 511 ЦК України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. Зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи, крім випадків, встановлених договором.

Згідно договору про надання відкличної кредитної лінії №7К-60С від 12 червня 2013 року ОСОБА_2 не був стороною зазначеного договору, а тому зобов'зання ТОВ „Трейд Брідж" перед банком, в забезпечення яких позивачем було передано банку лише майнові права, не є зустрічним зобов'язанням, яке б підлягало зарахуванню згідно положень ст. 601 ЦК України.

За таких обставин, висновок суду про однорідний та зустрічний характер заявлених вимог, наявність підстав для їх зарахування не ґрунтується на матеріалах справи та не відповідає нормам матеріального права, якими врегульовано спірні правовідносини між сторонами.

З врахуванням вищевикладеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 303, 307, 309 ч.1 п.4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства „Комерційний банк „Південкомбанк" задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 09 грудня 2014 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства „Комерційний банк „Південкомбанк" про зобов'язання здійснити зарахування зустрічних однорідних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: