АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

Головуючого - Ремеза В.А.

Суддів - Міхеєвої В.Ю., Свистунової О.В.

при секретарі - Самокиші О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2,

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2014р. за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради м. Дніпропетровська про поновлення на роботі, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради м. Дніпропетровська про поновлення на роботі, посилаючись на те, що наказом №527/к від 24.03.1999р. він був прийнятий на роботу до КП «Дніпроводоканал» на посаду механіка Південної станції аерації.

Наказом №126 від 24.04.2013р. він був звільнений з роботи по п.1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штату, з чим позивач не погодився і просив поновити його на роботі, оскільки вважає, що було порушено його переважне право на залишення на роботі, тому що він має більший стаж роботи на посаді, вищу кваліфікацію та продуктивність роботи, ніж у інших працівників, які залишились працювати.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.01.2014р. ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог до КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради м. Дніпропетровська про поновлення на роботі було відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і поновити його на роботі, посилаючись на те, що він вважає, що рішення суду є незаконним, і порушує його права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову зміні з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_2 працював у КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради з 24.03.1999р. на підставі наказу №527/к від 24.03.1999 року, механіком Південної станції аерації.

Згідно наказу по КП «Дніпроводоканал» №102-к від 18.02.2013р. Про скорочення посади механіка Південної станції аерації, у зв'язку з оптимізацією штатних розкладів, працівників структурних підрозділів підприємства, на підприємстві прийнято рішення про скорочення штатної одиниці механіка Південної станції аерації.

Позивач був попереджений під підпис про звільнення відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України 18.02.2013р.

Згідно виписки з протоколу профкому профспілки працівників місцевої промисловості житлово-комунального господарства та побутового обслуговування населення від 11.04.2013р. профкомом було надано згоду на звільнення ОСОБА_2 з посади механіка Південної станції аерації.

Наказом №126-3 від 24.04.2013р. позивача було звільнено з роботи по п.1, ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату.

Звернувшись до суду з позовом про поновлення на роботі, позивач вважає, що відповідачем не було враховано його переважне право, оскільки скороченню підлягав інший працівник, також механік, який був прийнятий на підприємство у 2010р.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до вимог ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 ст. 40 і п.2 і 3 ст.41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що профспілковий орган дав згоду на розірвання трудового договору.

Згідно ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховуються переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами з організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці.

Згідно штатного розкладу по підприємству, з 2010р. у штаті перебувало дві посади механіка.

ОСОБА_2 працює на підприємстві з 05.03.1999р., що підтверджується записом в трудовій книжці, жодних стягнень не мав. Другу посаду обіймає ОСОБА_3, який працює з 02.03.3009р. Таким чином, позивач має переважне право на залишення на посаді при скороченні численності (штату), як працівник з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації, у відповідності до вимог ст. 42 КЗпП України.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.1, ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992р. «Про практику розгляду судами трудових спорів», встановлені статтями 228, 233 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений ст. 233 КЗпП місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору.

Враховуючи, що позивач був звільнений з роботи 24.04.2013р., і в зазначений день він був ознайомлений з наказом про звільнення під розпис, та отримав трудову книжку, а тому відлік місячного строку розпочався з наступного дня після видання наказу, тобто з 25.04.2013р.

Разом з тим, позивач звернувся до суду за захистом порушено права 04.12.2013р., тобто з пропуском зазначеного строку, а тому колегія суддів вважає, що в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 про поновлення на роботі слід відмовити у зв'язку з пропуском ним строку звернення до суду.

Оскільки суд першої інстанції при розгляді справи не врахував наведені обставини та норми права якими вони регулюються, рішення суду в частині правового обґрунтування відмови ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог до КП «Дніпроводоканал» про поновлення на роботі підлягає зміні на підставі ст. 309 ЦПК України, а апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.304,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2014р. в частині правового обґрунтування відмови ОСОБА_2 у задоволенні позову до Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради м. Дніпропетровська про поновлення на роботі змінити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду вступає в силу з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: