Справа № 128/1273/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

22.05.2015 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді Карпінської Ю.Ф.,

при секретарі Воробей В.М,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» філії - Вінницьке обласне управління до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області, ОСОБА_1 про звільнення майна з-під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 03.10.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке міське відділення № 8672 ВАТ «Ощадбанк» та фізичною особою ОСОБА_1 було укладено договір про іпотечний кредит № 1259, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 1000000 грн., зі сплатою 15 % річних за користування кредитом строком на 20 років, тобто до 03.10.2027 року.

В забезпечення зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором 03.10.2007 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Марунько О.Г. було посвідчено договір іпотеки, укладений між Банком та ОСОБА_1 за реєстровим № 1881, згідно якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1

10.07.2013 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Вінницькій області Бойком С.В., на підставі виконавчого листа № 2-686-2010, виданого 22.06.2010 року Замостянським районним судом м. Вінниці про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 в розмірі 1 210 342,46 грн. на користь ВАТ «Державний ощадний банк України», було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 32190128, якою накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1, в тому числі і на нерухоме майно, що перебуває з 03.10.2007 року у заставі ВАТ «Державний ощадний банк України».

03.04.2015 року відповідач звернувся до позивача з письмовою заявою про надання дозволу на добровільну реалізацію вищезазначеного предмета іпотеки.

Державним реєстратором була видана інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, яка підтверджує вищевказаний арешт.

Таким чином, позивач як іпотекодержатель, має право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна, однак наявність накладеного арешту порушує його майнові інтереси та перешкоджає подальшій реалізації предмета іпотеки з метою погашення кредитної заборгованості відповідача, тому позивач просить суд звільнити вищевказане майно з-під арешту.

В судове засідання сторони не з'явились, попередньо через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. При цьому представник позивача позовні вимоги підтримує, відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги визнає, а представник Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області Заводнюк І.М. при вирішення справи покладається на думку суду.

Згідно ч. 2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Врахувавши думки сторін, викладені у поданих ними до суду письмових заявах, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 03.10.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке міське відділення № 8672 ВАТ «Ощадбанк» та фізичною особою ОСОБА_1 було укладено договір про іпотечний кредит № 1259, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 1000000 грн., зі сплатою 15 % річних за користування кредитом строком на 20 років, тобто до 03.10.2027 року (а.с. 8-10).

В забезпечення зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором 03.10.2007 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Марунько О.Г. було посвідчено договір іпотеки, укладений між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке міське відділення № 8672 ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 за реєстровим № 1881, згідно якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11-13).

03.04.2015 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до позивача з письмовою заявою щодо надання дозволу на добровільну реалізацію предмета іпотеки, а саме: житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується її копією (а.с. 7).

Позивач, як іпотекодержатель, має право на задоволення своїх вимог за рахунок заставного майна.

Проте, позивачу стало відомо, що 10.07.2013 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Вінницькій області Бойком С.В. на підставі виконавчого листа № 2-686-2010, виданого 22.06.2010 року Замостянським районним судом м. Вінниці, про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 в розмірі 1 210 342,46 грн. на користь ВАТ «Державний ощадний банк України», було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 32190128, якою накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1, в тому числі і на нерухоме майно, що перебуває з 03.10.2007 року в іпотеці ВАТ «Державний ощадний банк України», що підтверджується її копією (а.с. 4).

Наявність вищевказаного арешту підтверджується також копією Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта (а.с. 5-6).

Згідно позовної заяви, наявність вказаного арешту порушує майнові права позивача та перешкоджає подальшій реалізації предмета іпотеки з метою погашення кредитної заборгованості відповідача ОСОБА_1

Відповідно до ч. 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

Тому Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувача, який не є заставодержателем.

Відповідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

Згідно з ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що вищезазначений кредитний договір не розірвано, суд вважає, що накладення арешту на майно, що є предметом іпотеки в забезпечення грошових вимог, порушує майнові інтереси позивача, тобто позбавляє його можливості задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки у випадках, передбачених кредитним договором та договором іпотеки, в зв'язку з чим наявні підстави для звільнення вказаного вище майна з-під арешту, накладеного постановою Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-686-2010, виданого Замостянським районним судом м. Вінниці, боржником по якому є ОСОБА_1, а стягувачем - відмінна від іпотекодержателя особа.

Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, підставний та такий, що підлягає задоволенню.

Крім того, оскільки позивачем не було заявлено клопотання про стягнення з відповідачів на його користь судових витрат по сплаті судового збору, суд вважає за необхідне залишити їх за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 54, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 3 Закону України «Про іпотеку», ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст.ст.10, 11, 60, 158, 174, 197, 212- 215ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме: житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, що належать на праві власності ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), який накладено 10.07.2013 року постановою Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження в ході виконавчого провадження № 32190128 при виконанні виконавчого листа № 2-686-2010, виданого 22.06.2010 року Замостянським районним судом м. Вінниці про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» ТВБВ № 10000175 філії - Вінницьке обласне управління в розмірі 1210342,46 грн.

Судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: Ю.Ф. Карпінська