У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді - Шимківа С.С.

суддів: - Василевича В.С., Малько О.С.

секретар судового засідання - Шептицька С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги заступника прокурора Рівненської області, ОСОБА_3 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 04 червня 2015 року в справі за позовом заступника прокурора Рівненської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України, відкритого акціонерного товариства "Рівненський завод тракторних агрегатів" до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 04 червня 2015 року задоволено частково позов заступника прокурора Рівненської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України, відкритого акціонерного товариства "Рівненський завод тракторних агрегатів" до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності.

Витребувано у ОСОБА_3 на користь відкритого акціонерного товариства "Рівненський завод тракторних агрегатів" частину бази відпочинку, що знаходиться по АДРЕСА_1, до складу якої входить:

- теремок літера "А" загальною площею 135,2 кв.м., вартістю 16 075 гривень;

- будинок на базі відпочинку літера "Б" загальною площею 18,6 кв.м. вартістю 1 342 гривень;

- будинок спальний літера "В" загальною площею 17,8 кв.м. вартістю 4 287 гривень;

- будинок господарський літера "Г" загальною площею 22,2 кв.м. вартістю 4 413 гривень;

- будинок спальний літера "Е" загальною площею 19,7 кв.м. вартістю 4 172 гривень;

- будинок столова літера "Ж" загальною площею 128,5 кв.м. вартістю 21 359 гривень;

- будинок літера "З" загальною площею 14,3 кв.м. вартістю 1 103 гривні;

_______________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 570/2907/14-ц Головуючий в суді І інстанції - Кушнір Н.В.

Провадження № 22-ц/787/1469/2015 Суддя-доповідач - Шимків С.С.

- будинок літера "М" загальною площею 16,1 кв.м. вартістю 1 236 гривень.

У задоволенні вимоги про визнання права власності на частину бази відпочинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі, заступник прокурора Рівненської області покликається на невірне застосування судом норм матеріального права, а саме ст. 392 ЦК України.

Вказує, що згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Вибуття спірних об'єктів з власності ВАТ "РЗТА" поза його волею, як власника, встановлено рішеннями апеляційного суду Рівненської області від 18.02.2014 року у справі № 570/563/13-ц та господарського суду Рівненської області від 10.12.2008 року у справі № 15/65.

Однак, відповідач у справі ОСОБА_3 не визнає право власності ВАТ "РЗТА" на спірні об'єкти нерухомості та вважає себе його законним власником.

Тому позовні вимоги щодо визнання права власності на спірні об'єкти нерухомості за ВАТ "РЗТА" є обґрунтованими та законними.

Просить суд скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позову заступника прокурора Рівненської області та визнати за ВАТ "РЗТА" право власності на спірні об'єкти нерухомого майна, у решті - рішення суду залишити без змін.

ОСОБА_3, у поданій апеляційній скарзі, покликається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що позивачем не надано доказів про те, що до статутного капіталу ВАТ "РЗТА" включено, зокрема, і спірні об'єкти нерухомого майна.

Вказує, що судом зроблено помилковий висновок про можливість витребування у неї спірного майна.

Не наведено доказів перебування спірного майна у податковій заставі, на час укладення між ВАТ "РЗТА" і Рівненською міською громадською організацією - спортивним клубом "Торпедо" договору купівлі-продажу № 103-106 від 7 липня 2005 року, а також доказів, що розпорядник майна ОСОБА_6 повинна була давати своє погодження на відчуження майна.

Зазначає, що у рішенні суду не наведено жодної з визначених у ч. 1 ст. 388 ЦК України підстав для витребування від відповідача майна, так як майно не було загублено власником, або особою, якій воно передано у володіння, не викрадалося у власника, та вибуло з володіння за його волею, про що свідчить укладення договору купівлі-продажу між власником ВАТ "РЗТА" та громадською організацією - спортивним клубом "Торпедо".

Скасування рішення суду про визнання договору купівлі-продажу дійсним, а також наступне визнання його недійсним не змінює відношення власника до предмета договору купівлі-продажу, а саме вибуття майна з володіння власника з його волі іншим шляхом.

Просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

ОСОБА_3 у судове засідання не з"явилася. Подала до суду заяву про відкладення розгляду справи за станом здоров"я. Аналогічні заяви нею подавалися вже неодноразово. Документів, які би підтверджували наявність хвороби чи захворювання, що було б підставою для задоволення клопотання, у розпорядження апеляційного суду не надано. За таких обставин, причина неявки ОСОБА_3 у судове засідання визнається неповажною.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, заслухавши пояснення учасників процесу, що з"вилися у судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги заступника прокурора Рівненської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України, відкритого акціонерного товариства "Рівненський завод тракторних агрегатів" та ОСОБА_3 підлягають відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Задовольняючи позов заступника прокурора Рівненської області в частині витребування від ОСОБА_3 частини бази відпочинку, що знаходиться по АДРЕСА_1, суд першої інстанції виходив з того, що дана вимога є доведеною та обґрунтованою, а порушене цивільне право, в цій частині, підлягає судовому захисту.

Вказаний висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та в повній мірі узгоджується з вимогами чинного законодавства.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 14 березня 2007 року у справі № 15/65 визнано дійсним договір купівлі-продажу бази відпочинку, площею 0,2 га в АДРЕСА_1, до складу якої входять, зокрема і спірні об'єкти нерухомого майна, який був укладений 07 липня 2005 року між Рівненською громадською організацією-спортивним клубом "Торпедо" та ВАТ "Рівненський завод тракторних агрегатів" (а.с. 8).

Постановою Вищого господарського суду України від 06 серпня 2008 року вищезазначене рішення господарського суду Рівненської області скасовано, а справу передано на новий судовий розгляд (а.с. 10-15).

За наслідками нового розгляду вищезазначеної справи рішенням господарського суду Рівненської області від 10 грудня 2008 року визнано недійсним договір № 103-106, укладений 07 липня 2005 року між Рівненською громадською організацією-спортивним клубом "Торпедо" та ВАТ "Рівненський завод тракторних агрегатів" (а.с. 16-22).

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як встановлено рішенням апеляційного суду Рівненської області від 18 лютого 2014 року Рівненська міська громадська організація - спортивний клуб "Торпедо" відчужила спірне майно на користь ОСОБА_7, яка 18 червня 2008 року на підставі рішення третейського суду при товарній біржі "Західноукраїнська" від 15 квітня 2008 року зареєструвала право власності за собою.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ідентифікаційний номер довідки 21270709 від 06.05.2014 року, вбачається, що право власності на спірні об'єкти нерухомого майна, а саме: об'єкти нерухомого майна по АДРЕСА_1:

- нежитлова будівля, будинок літера М;

- нежитлова будівля, будинок літера З;

- нежитлова будівля, будинок літера Е;

- нежитлова будівля, будинок на базі відпочинку літера Б;

- нежитлова будівля, будинок господарський літера Г;

- нежитлова будівля, будинок спальний літера В;

- нежитлова будівля,теремок літера А;

- нежитлова будівля, столова літера Ж

на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 2039 від 20.12.2013 року зареєстровано за ОСОБА_3 (а.с. 26-28).

Отже, на час розгляду справи, частина бази відпочинку за адресою: АДРЕСА_1 перебувала у власності ОСОБА_3.

У зв"язку з визнанням недійним первісного договору купівлі-продажу цієї бази відпочинку заступник прокурора Рівненської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України та ВАТ "РЗТА", покликаючись на положення ст. 388 ЦК України, яка передбачає право власника на витребування майна від добросовісного набувача, правомірно звернувся з позовом до ОСОБА_3 про витребування спірного майна та визнання права власності на нього.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 18 лютого 2014 року встановлено, що створене 16 травня 1994 року наказом Міністерства машинобудування, військово-промислового комплексу і конверсії України № 714 ВАТ "РЗТА" є правонаступником майна державного підприємства "Рівненський завод тракторних агрегатів", яке передано до статутного фонду, в т.ч. і будівель, споруд та іншого рухомого і нерухомого майна.

На час вирішення спірних відносин Фонд державного майна України є органом управління частки у 36, 7 відсотків акцій статутного капіталу ВАТ "РЗТА", що знаходяться у державній власності.

До статутного капіталу ВАТ "РЗТА" включено, зокрема, базу відпочинку в АДРЕСА_1.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про відсутність доказів перебування спірної бази відпочинку у податковій заставі та необхідності погодження відчуження бази з ОСОБА_6, спростовують матеріалами справи.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 10 грудня 2008 року у справі № 15/65 встановлено, що господарським судом Рівненської області порушено провадження про банкрутство ВАТ "РЗТА" і ухвалою суду від 12 грудня 2003 року з метою забезпечення вимог кредиторів боржника ВАТ "РЗТА" накладено арешт на все майно та грошові кошти, що належать боржникові. Ухвалою від 21 січня 2004 року розпорядником майна ВАТ "РЗТА" призначено ОСОБА_6.

У Державному реєстрі застав рухомого майна, 08.09.2000 р. зареєстровано запис про податкову заставу усіх активів ВАТ "РЗТА".

Зняття арешту з бази відпочинку відбулося через 13 місяців з моменту укладення сторонами оспорюваного договору купівлі-продажу бази відпочинку.

ОСОБА_6, як розпорядник майна ВАТ "РЗТА", не давала свого погодження на відчуження бази відпочинку, а на момент укладення 07.07.2005 року договору купівлі-продажу бази між ВАТ "РЗТА" та Рівненською громадською організацією-спортивним клубом "Торпедо" на спірну базу відпочинку був накладений арешт.

Договір купівлі-продажу бази відпочинку від 07.07.2005 року укладено особою, яка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності для відчуження майна ВАТ "РЗТА", а також з порушенням вимог, встановлених п.п. 2, 3, 5 ст. 203 ЦК України, що і послугувало для визнання судом його недійсності.

Отже, суд першої інстанції вірно застосував до вказаних правовідносин положення п. 3 ч. 1 ст. 188 ЦК України, оскільки вчинення правочину від імені ВАТ "РЗТА" особою, яка немала для цього необхідного обсягу цивільної дієздатності свідчить про відсутність волі ВАТ "РЗТА" як юридичної особи на вчинення такого правочину, тому спірне майно вибуло з володіння ВАТ "РЗТА" поза його волею.

Відмовляючи у задоволенні позову заступника прокурора Рівненської області в частині визнання права власності на спірні об'єкти нерухомо майна, суд першої інстанції виходив із відсутності правової необхідності повторно підтверджувати права власника судовим рішенням.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам чинного законодавства та обставинам справи.

Доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Підстав для скасування ухваленого у справі рішення та задоволення поданих апеляційних скарг, виходячи з меж їх доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги заступника прокурора Рівненської області, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 04 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею чинності.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Василевич В.С.

Малько О.С.