Справа № 462/4125/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Боровкова Д.О.

при секретарі Журавльовій А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Спільне українсько-польське підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Гермес Україна») про визнання договору купівлі-продажу недійсним та позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги Спільного українсько-польського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Гермес Україна» до ОСОБА_2 (треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4) про визнання довіреності та договору купівлі-продажу недійсним

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу приміщення промислового корпусу №2 загальною площею 2728,5 кв.м. в будинку № 1 по вул. Патона в м. Львові, який 23 жовтня 2008 року було укладено між СП ТОВ «Гермес Україна», від імені та в інтересах якого діяв ОСОБА_5 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу ОСОБА_6 22 квітня 2008 року від імені генерального директора товариства ОСОБА_3, та відповідачем ОСОБА_2 Свої вимоги обґрунтовує тим, що СП ТОВ «Гермес Україна» продало приміщення промислового корпусу №2, що за адресою: м. Львів, вул. Патона,1. Згідно висновків експертизи підписи на довіреності, складеної 22.04.2008 року виконані не громадянкою ОСОБА_3, а іншою особою, крім того відбитки круглої печатки СП ТОВ «Гермес Україна» нанесені не круглою печаткою спільного українсько-польського підприємства у формі ТзОВ «Гермес Україна», взірці якої гадані на дослідження. У грудні 2012 року кримінальна справа, порушена за фактом заволодіння майном СП ТОВ «Гермес Україна» шляхом шахрайства за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань. Оскільки позивач ОСОБА_1 є учасником СП ТОВ «Гермес Україна», то укладення договору купівлі-продажу приміщення промислового корпусу від 23 жовтня 2008 року порушує також і його законні права та інтереси. В звязку з наведеним, просить позов задовольнити.

У судовому засіданні представник третьої особи СП ТОВ «Гермес Україна» подав до суду позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги /Т-2 а.с.18,19/, в якому просить визнати недійсною довіреність від 22 квітня 2008 року, посвідчену приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу ОСОБА_6 та визнати недійсним договір купівлі-продажу приміщення промислового корпусу від 23 жовтня 2008 року. Свої вимоги мотивує тим, що зазначені приміщення вибули з власності їх товариства на підставі підробленої довіреності.

У судовому засіданні представник позивача та третьої особи ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_7 та представники третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, позови підтримали, дали пояснення аналогічні вищенаведеному, просять позови задовольнити.

У судовому засіданні представники відповідача ОСОБА_2 проти позовів заперечили, пояснивши, що позов ОСОБА_1 є необґрунтований, оскільки оспорюваний договір купівлі-продажу є похідним від довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу ОСОБА_6 22 квітня 2008 року від імені генерального директора товариства ОСОБА_3, а позивач не просить визнати недійсною довіреність, а відтак відсутні правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1 Щодо позову СП ТОВ «Гермес України», то просять у задоволенні їх позову відмовити в звязку зі спливом строку позовної давності, про що подали письмову заяву /Т-2 а.с.45/, мотивуючи це тим, що СП ТОВ «Гермес України», 23 квітня 2010 року достовірно стало відомо про порушення прав товариства з боку відповідача ОСОБА_2, а відтак з цієї дати розпочався перебіг позовної давності. Проте, з даним позовом до суду представник СП ТОВ «Гермес-Україна» звернувся лише 15 липня 2015 року. В звязку з наведеним, просять у задоволенні позовів відмовити.

Суд ухвалив розглядати справу без участі третьої особи ОСОБА_4, який будучи належним чином повідомлений про час і місце судового засідання до суду не зявився, проте матеріалів справи достатню для розгляду справи по суті.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали кримінального провадження № 0003907, прийшов до висновку, що у задоволені як позову ОСОБА_1 так і позову СП ТОВ «Гермес Україна» слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідного до Статуту спільного українсько-польського підприємства у формі ТОВ «Гермес Україна» учасниками зазначеного товариства є ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ТОВ «Хермес», за рахунок внесків яких сформований статутний капітал товариства і які мають відповідні частки у статутному фонді товариства /Т-1 а.с.6-10/.

Рішенням господарського суду Львівської області від 19 травня 2006 року було вирішено припинити юридичну особу СП ТОВ «Гермес-Україна» /а.с.Т-2 а.с.57,58/, а головою комісії з припинення було призначено ОСОБА_3 /Т-2 а.с.55,56/.

Згідно з витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 26 жовтня 2007 року приміщення промислового корпусу №2 площею 2728,5 кв.м. в будинку № 1 по вул. Патона в м. Львові належало СП ТОВ «Гермес Україна», яке придбало його у Головного заводу «ЛОРТА» на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 02 квітня 1998 року /Т-1 а.с.13-16/.

23 жовтня 2008 року між СП ТОВ «Гермес Україна», від імені та в інтересах якого діяв ОСОБА_5 на підставі довіреності /Т-1 а.с.17/, посвідченої приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу ОСОБА_6 22 квітня 2008 року від імені генерального директора товариства ОСОБА_3, та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу приміщення промислового корпусу №2 загальною площею 2728,5 кв.м. в будинку № 1 по вул. Патона в м. Львові /Т-1 а.с.18-20/.

На підставі цього договору, відповідач ОСОБА_2 03 листопада 2008 року зареєструвала своє право власності на куплене нею спірне приміщення /Т-1 а.с.21/.

З метою перевірки доводів сторін з Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області судом були витребуванні матеріали кримінального провадження № 0003907, з яких вбачається, що 21 грудня 20109 року директор СП ТОВ «Гермес-Україна» ОСОБА_8 звернувся до прокурора Залізничного району м. Львова зі заявою, в якій повідомляв, що на той час методом підроблення документів їх товариства, без їх згоди, було продане приміщення площею 2728,5 кв.м. в будинку № 1 по вул. Патона в м. Львові /Т-2 а.с.59/.

31 грудня 2009 року постановою слідчого Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_9 була порушена кримінальна справа по факту шахрайства відносно СП ТОВ «Гермес-Україна» за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України /Т-1 а.с.12/. 15 грудня 2014 року відомості про вказане кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003907 та було розпочате досудове розслідування, яке на даний час не закінчено, підозри в межах цього кримінального провадження нікому не предявлено.

Згідно з висновком судового експерта від 29 червня 2010 року №456 (оригінал якого міститься в матеріалах кримінального провадження), рукописні тексти «Костилєва Ольга Владиславівна», розташовані у графах «Підпис:» першого та другого примірників довіреності, складеної 22 квітня 2008 року від імені ТзОВ «Гермес-Україна» на ім'я громадянина ОСОБА_10 нок І.О. і зареєстрованої в реєстрі приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу ОСОБА_6 за №749, виконані не громадянкою ОСОБА_3, а іншою особою. Два підписи від імені ОСОБА_3, розташовані у графах «Підпис:» першого та другого примірників довіреності, складеної 22 квітня 2008 року від імені ТзОВ «Гермес-Україна» на ім'я громадянина ОСОБА_5 і зареєстрованої в реєстрі приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу ОСОБА_6 за №749, виконані не громадянкою ОСОБА_3, а іншою особою /Т-1 а.с.22-32/.

Згідно з висновком судового експерта від 15 липня 2010 року №457, сім відбитків круглої печатки спільного українсько-польського підприємства у формі ТзОВ «Гермес Україна» в наступних документах:

- першому примірнику довіреності, складеної 22 квітня 2008 року від імені ТзОВ «Гермес-Україна» на ім'я громадянина ОСОБА_5 і зареєстрованої в реєстрі приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу ОСОБА_6 за №749;

- другому примірнику довіреності, складеної 22 квітня 2008 року від імені ТзОВ «Гермес Україна» на ім'я громадянина ОСОБА_5 і зареєстрованої в реєстрі приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу ОСОБА_6 за №749;

- договору купівлі-продажу приміщення промислового корпусу №2 в будинку АДРЕСА_1, укладеному 23 жовтня 2008 року між спільним українсько-польським підприємством у формі ТзОВ «Гермес-Україна» і громадянкою ОСОБА_2, та посвідченому приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_11 за №4244;

- запиту від 03 листопада 2008 року про видачу виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запитувача спільного українсько-польського підприємства формі ТзОВ «Гермес-Україна»;

- заяви на імя державного реєстратора у виконавчому комітеті Львівської міської ради з проханням видати дублікат статуту спільного українсько-польського підприємства формі ТзОВ «Гермес-Україна», датованої 23 жовтня 2008 року;

- заяви про заміну свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи спільного українсько-польського підприємства у формі ТзОВ «Гермес-Україна», датованої 31 жовтня 2008 року;

- двох заявах від імені громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_5, датованих 23 жовтня 2008 року і зареєстрованих в реєстрі приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_11 за №188/02-03, - нанесені не круглою печаткою спільного українсько-польського підприємства у формі ТзОВ «Гермес-Україна», експериментальні взірці відбитків якої надано на дослідження /Т-1 а.с.33-41/.

Згідно з інформацією Державної прикордонної служби України, громадянка ОСОБА_3 в період з 31 серпня 2007 року по 30 червня 2008 року перебувала за межами України /Т-1 а.с.42-43/.

Згідно з протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_3 від 04 жовтня 2012 року, остання повідомила, що засновниками ТзОВ «Гермес-Україна» були ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 Особа на ім'я ОСОБА_5 їй не відома і довіреностей від імені ТзОВ «Гермес Україна» свідок йому не надавала /Т-1 а.с.74-76/.

17 липня 2015 року СП ТОВ «Гермес-Україна» звернулося до суду з позовом про визнання довіреності від 22 квітня 2008 року та договору купівлі-продажу від 23 жовтня 2008 року недійсними.

Представник відповідача ОСОБА_2 подав до суду заяву, в якій просить у задоволення позову відмовити за спливом позовної давності /Т-2 а.с.45/.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

За загальним правилом, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у стст.252255 ЦК. Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК).

За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право.

Суд критично ставиться до твердження представника СП ТОВ «Гермес-Україна», що голові комісії з припинення СП ТОВ «Гермес-Україна» ОСОБА_3 до 04 жовтня 2012 року (день допиту ОСОБА_3 на досудовому слідстві в якості свідка) нічого не було відомо про підробку оспорюваної довіреності, виданої від її імені на імя ОСОБА_5, оскільки як вбачається з протоколу її допиту від 04 жовтня 2012 року ОСОБА_3 повідомила слідчого, що про те, що приміщення по вул. Патона,1 у м. Львові продано вона дізналася від своєї мами ОСОБА_12

Як убачається з письмових пояснень ОСОБА_12 від 15 грудня 2009 року /Т-2 а.с.62-64/, які містяться в матеріалах кримінального провадження, кілька днів перед наданням цих пояснень вона мала телефону розмову з ОСОБА_3, в якій повідомила її про довіреність від 22 квітня 2008 року, на що остання повідомила, що ніякої довіреності вона не видавала.

Таким чином, у судовому засіданні зясовано, що голові комісії з припинення СП ТОВ «Гермес-Україна» ОСОБА_3 ще у грудні 2009 року стало достовірно відомо про існування оспорюваної довіреності.

У матеріалах кримінального провадження міститься постанова слідчого Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_9 від 23 квітня 2010 року про визнання потерпілим, якою ОСОБА_8 було визнано потерпілим в межах кримінальної справи про шахрайство СП ТОВ «Гермес Україна» /Т-2 а.с.49/. Як убачається з письмових пояснень ОСОБА_8 у 2009-2010 роках він був директор зазначеного товариства, печатка якого постійно знаходилася в нього /Т-2 а.с.65/.

Таким чином, керівництву СП ТОВ «Гермес Україна» 23 квітня 2010 року достовірно стало відомо про порушення прав їх товариства, а відтак саме зі зазначеної дати розпочався перебіг позовної давності, оскільки з цього моменту в СП ТОВ «Гермес Україна» виникло право на позов, тобто можливість реалізувати своє право. Проте, з даним позовом до суду представник СП ТОВ «Гермес-Україна» звернувся лише 17 липня 2015 року, тобто за спливом більше пяти років.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги СП ТОВ «Гермес Україна» слід відмовити в звязку зі спливом позовної давності.

Щодо позову ОСОБА_1 про визнання оспорюваного договору недійсним, то у задоволенні такого також слід відмовити з огляду на таке.

Чинним законодавством встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України), і визначено способи захисту цивільних прав та інтересів судом (ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, у розумінні закону суб'єктивне право на захист це юридичне закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Так, відповідно до зазначених положень ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, тощо.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» у пункті 5 розяснено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Як убачається з матеріалів справи оспорюваний договір купівлі-продажу є похідним від довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу ОСОБА_6 22 квітня 2008 року від імені генерального директора товариства ОСОБА_3, яка в установленому законом порядку недійсною не визнавалась та ОСОБА_1 такі вимоги не заявляв, а відтак відсутні правові підстави для визнання договору купівлі-продажу від 23 жовтня 2008 року з підстав зазначених у позові ОСОБА_1

Крім того, як на підставу позову ОСОБА_1 посилається на те, що він є одним із учасників СП ТОВ «Гермес Україна», а відтак порушенні його права на отримання доходу, який він мав би получити від продажу приміщень по вул. Патона,1 в м. Львові при ліквідації СП ТОВ «Гермес України».

Згідно зі ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Таким чином, ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні вимоги порушенням його корпоративних прав.

Суд не бере до уваги твердження представника позивача ОСОБА_1, що позовні вимоги, ніяким чином не повязані з порушенням його корпоративних прав, оскільки позивачем не доведено суду обставин, які б свідчили, що в результаті укладання оспорюваного договору купівлі-продажу були порушення інші права та інтереси позивача, окрім його корпоративних прав, а також не надано ніяких допустимих та належних доказів, які б свідчили про вищевказане.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 з підстав зазначених у його позові слід відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 10,11,60-62,88,174,209,212-215,218 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Спільне українсько-польське підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Гермес Україна») про визнання договору купівлі-продажу недійсним відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю.

У задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги Спільного українсько-польського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Гермес Україна» до ОСОБА_2 (треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4) про визнання довіреності та договору купівлі-продажу недійсним відмовити в звязку зі спливом позовної давності.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі в десяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя:

Оригінал ухвали.