У х в а л а

іменем україни

21 січня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Горелкіної Н.А., Євграфової Є.П.,

Журавель В.І., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 29 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом, в обґрунтування якого зазначено, що відповідно до укладеного договору без номеру від 26 листопада 2007 року, який складається із заяви, умов та правил надання банківських послуг, відповідач отримав кредит у розмірі 7 тис. грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 12 травня 2014 року у нього виникла заборгованість у розмірі 29 269 грн. 02 коп., яку банк просив стягнути з останнього.

Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 17 червня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 29 липня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 29 269 грн. 02 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 6 823 грн. 47 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 19 503 грн. 72 коп.; заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 1 071 грн. 88 коп.; штрафу у розмірі 500 грн. (фіксована частина); штрафу у розмірі 1 369 грн. 95 коп. (процентна складова).

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене у справі рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами установлено, що 26 листопада 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем був укладений кредитний договір без номеру, який складається із заяви, умов та правил надання банківських послуг, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 7 тис. грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% на місяць з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв'язку з невиконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором станом на 12 травня 2014 року у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 29 269 грн. 20 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 6 823 грн. 47 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 19 503 грн. 72 коп.; заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 1 071 грн. 88 коп.; штрафу у розмірі 500 грн. (фіксована частина); штрафу у розмірі 1 369 грн. 95 коп. (процентна складова).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що банк пропустив строк позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що позивач не пропустив строк позовної давності, оскільки п. 9.12 умов та правил надання банківських послуг передбачає пролонгацію договору у разі, якщо жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору. Крім того, останній платіж був здійснений відповідачем 18 травня 2012 року.

Проте повністю погодитися з таким висновком апеляційного суду не можна.

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила ( частина перша статті 261 ЦК України ).

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно з вимогами статті 266 ЦК України зі спливом давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Згідно з п. 9.12 умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той же строк.

Вирішуючи спір, апеляційний суд залишив поза увагою те, що відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього дня такого місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, яка згідно з ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Судом першої інстанції оглянуто оригінал кредитної картки, виданої відповідачеві, та встановлено, що термін її дії до грудня 2009 року.

Вважаючи встановленим, що відповідач здійснив останній платіж за кредитним договором 18 травня 2012 року, апеляційний суд не перевірив та не зазначив яким чином відповідачем був здійснений цей платіж, чи видавалася банком йому нова платіжна картка.

За таких обставин рішення апеляційного суду не можна вважати законним та обґрунтованим, воно підлягає скасуванню з направленням справи на новий апеляційний розгляд на підставі ч.2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 29 липня 2014 року скасувати , справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик

Судді: Н.А. Горелкіна

Є.П. Євграфова

В.І. Журавель

О.М. Ситнік