Номер провадження: 22-ц/785/1848/15
Головуючий у першій інстанції Свячена
Доповідач Фальчук В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2015 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Фальчука В.П.,

суддів Троїцької Л.Л.,Таварткіладзе О.М.,

секретаря Швець В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2014 року, в цивільній справі за позовною заявою Комунальної установи "Територіальний центр соціального обслуговування Київського району м. Одеси" до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди,-

встановила:

27.03.2014 року КУ "Територіальний центр соціального обслуговування Київського району м. Одеси" звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 10950 грн. посилаючись на те, що з 19.09.2012 року по 13.12.2013 року відповідач працювала в установі матеріально-відповідальною особою, з якою був укладений договір про повну матеріальну відповідальність. За вказаний період часу ОСОБА_1 допустила недостачу грошових коштів, які знаходилися у неї в підзвітності, на загальну суму 12750 грн.. Частково, в сумі 1800 грн. ОСОБА_1 повернула грошові кошти до установи. Іншу частину повертати відмовляється посилаючись на відсутність її вини у завданні такої шкоди.

ОСОБА_1 позовні вимоги не визнала у повному обсязі вказуючи, що вона будучи матеріально-відповідальною особою залишила у сейфі головного бухгалтера установи грошові кошти у розмірі 11000 грн., передані їй на відповідальне зберагіння, для видачі соціально незахищеним громадянам, які проживають на території Київського району м. Одеси. На наступний день гроші з сейфу головного бухгалтера зникли. Головний бухгалтер відмовилася повертати ці кошти посилаючись на те, що вона їх не брала.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20.08.2014 року позовні вимоги КУ "Територіальний центр соціального обслуговування Київського району м. Одеси" задоволені у повному обсязі. Стягнуто з відповідача на користь позивача завдану майнову шкоду у розмірі 10950 грн. та судовий збір на користь Держави у розмірі 243 грн. 60 коп..

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати у зв'язку з порушенням судом норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позову у повному обсязі посилаючись на те, що її вини у виявленій недостачі грошових коштів немає.

За правилами ч.1ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, що оскаржене, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні проводитися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за наступних підстав;

Згідно ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги КУ "Територіальний центр соціального обслуговування Київського району м. Одеси" суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 будучи матеріально відповідальною особою не вжила достатніх заходів для збереження грошових коштів у розмірі 12750 грн., переданих їй для виконання посадових обов'язків касира.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст.130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково.

Приписами ст.134 КЗпП України визначено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником, установою, організацією відповідно до ст.135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом №26-К від 13.02.2013 року ОСОБА_1 прийнята на посаду економіста з покладанням обов'язків касира КУ "Територіальний центр соціального обслуговування Київського району м. Одеси", та з нею укладений договір про повну матеріальну відповідальність.

Відповідно до посадової інструкції касира КУ "Територіальний центр соціального обслуговування Київського району м. Одеси", ОСОБА_1 є матеріально-відповідальною особою, до обов'язків якої входило здійснення операцій з приймання, обліку, видачі та зберігання грошових коштів та цінних паперів, з обов'язковим дотриманням правил, що забезпечують їх збереження.

Проведеною інвентаризацією грошових коштів, переданих на зберігання матеріально-відповідальній особі ОСОБА_1, була виявлена їх недостача у розмірі 12750 грн., про що складений акт №1 від 07.06.2013 року. За цим фактом була порушена кримінальна справа за ч.2ст.191 КК України, але постановою слідчого прокуратури м. Одеси від 30.09.2013 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 і головного бухгалтера КУ "Територіальний центр соціального обслуговування Київського району м. Одеси" ОСОБА_2 було закрите, у зв'язку з відсутністю в діях цих осіб складу злочину. Під час проведення досудового слідства правоохоронними органами було встановлено, що касир ОСОБА_1 будучи матеріально-відповідальною особою за усним погодженням з головним бухгалтером ОСОБА_2 залишила у сейфі останньої гроші у сумі 11000 грн. для видачі їх соціально незахищеним верствам населення у її відсутності. Проте, на наступний день гроші із сейфу головного бухгалтера зникли.

Отже, задовольняючи позовні вимоги комунальної установи у повному обсязі суд першої інстанції правомірно виходив з того, що вина ОСОБА_1 у спричиненні шкоди позивачу доведена у встановленому законом порядку, так як відповідач будучи матеріально-відповідальною особою не вжила необхідних заходів для збереження матеріальних цінностей, переданих їй на збереження. Приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 добровільно відшкодувала завдану шкоду у розмірі 1800 грн., суд першої інстанції законно та обґрунтовано стягнув з неї на користь позивача 10950 грн..

Доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки висновків суду першої інстанції не спростовують, та не містять правових підстав, передбачених ст.309 ЦПК України для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову. Апелянтом не надано доказів того, що винною особою у недостачі грошових коштів, переданих на відповідальне зберігання апелянту є головних бухгалтер КУ "Територіальний центр соціального обслуговування Київського району м. Одеси" ОСОБА_2.

Керуючись ст.304, п.1ч.1ст.307, ст.308 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила;

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, на протязі двадцяти днів, з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.П. Фальчук

Л.Л. Троїцька

О.М. Таварткіладзе