Справа № 699/444/15-ц
Номер провадження 2/699/248/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2015 року м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі

головуючого-судді Савранського О.А.

за участю - секретаря Луценко Л.М.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Корсуні-Шевченківському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення курсової різниці та коштів за порушення грошового зобов'язання, суд

встановив:

Позивач пред'явив у суд даний позов і просить стягнути з відповідача 238949,34 грн. курсової різниці та коштів за порушення грошового зобов'язання по договору позики посилаючись на те, що між ними була усна угода позики грошей, які відповідач отримав, але повертати відмовляється.

В суді позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали і надали пояснення аналогічні змісту позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_3, повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України у судове засідання тричі не з'явився. Від нього також не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а тому суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів. Підстав для ухвалення заочного рішення не має.

Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до повного задоволення.

У суді встановлено, що 12 грудня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 була усна угода позики грошей, згідно якої позичальник ОСОБА_3 отримав від позикодавця ОСОБА_1 15 000 доларів США. При фактичному отриманні вказаної суми позичальником була надана власноруч написана розписка позикодавцю від 12 грудня 2013 року. Згідно розписки позичальник ОСОБА_3 зобов'язався повернути всю суму позики разом із 3 % місячних до 12 червня 2014 року.

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 20 листопада 2014 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики позовні вимоги ОСОБА_1 частково задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 за договором позики в загальній сумі 240632,50 грн. та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2406,32 грн. Дане рішення набрало законної сили 20 грудня 2014 року та видано позивачу виконавчий лист для примусового виконання рішення суду. Виконавчий лист позивачем пред'явлений до виконання в відділ Державної виконавчої служби України Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області та відкрито виконавче провадження № 46033717 від 16 січня 2015 року.

Згідно пояснень представника позивача на даний час відповідач суму позики в розмірі 15000,00 доларів США не повернув, хоча згідно розписки зобов'язався повернути в строк до 12 червня 2014 року, внаслідок чого життя позивача різко погіршилося та позивач позбавився можливості матеріально утримувати свою сім'ю. На сьогоднішній день курс долара суттєво збільшився, тому і сума позики в еквіваленті на гривню також збільшилася.

Позовні вимоги позивача щодо стягнення курсової різниці валют полягають у знеціненні гривні відносно долара США, яке утворилося після ухвалення вказаного судового рішення.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, наявність основного зобов'язання за розпискою від 12 грудня 2013 року, встановлено рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 20 листопада 2014 року та невиконання цього зобов'язання відповідачем встановлено рішенням суду та доведенню не підлягають в силу ст. 61 ЦПК України.

Доказів повернення позики суду не надано.

Відповідно до ст.526, ч.1 ст.530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.ст.1046,1047,1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі ст.ст.11, 509, 631 ЦК України, зобов'язання виникають, зокрема із договору. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

В силу ст.ст.10,11,60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як убачається з матеріалів справи відповідач своєчасно не повернув суму позики, тому до нього застосовується спеціальна норма, яка передбачає правові наслідки несвоєчасного повернення позичальником позики, а саме ст. 1050 ЦК України, яка в свою чергу відсилає до ст. 625 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що за період з 25 вересня 2014 року по 14 травня 2015 року відсотки за користування чужими грошима підлягають нарахуванню в розмірі 3% річних, відповідно до ст. ст. 625, 1050 ЦК України.

Отже відсотки за період з 25 вересня 2014 року по 14 травня 2015 року складають 4588,50 грн. = (3%:365дн.) х 240632,50 грн. х 232 дн..

Де: 3% - річні відсотки, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України;

365 дн. - кількість днів у 2014 році;

240632,50 грн. - сума основного боргу;

232 дн. - період з 25 вересня 2014 року по 14 травня 2015 року.

Таким чином, відсотки за заявлений позивачем період складають 4588,50 грн. та суд задовольняє вимоги позивача щодо стягнення з відповідача трьох процентів річних за користування грошима.

Стосовно стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 128690,98 грн. з урахуванням індексу інфляції суд вважає за необхідне зазначити, що право кредитора на підставі ст.625 ЦК України вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції є способом захисту майнового права та інтересу, суть якого полягає у відшкодуванні матеріальних його втрат від знецінення національної валюти (гривні) внаслідок інфляційних процесів. Предметом стягнення грошових коштів згідно рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 20 листопада 2014 року є сума в національній валюті. Сума боргу присуджена згідно позовних вимог до виплати ОСОБА_3 у гривнях, тому суд приходить до висновку, що наявні матеріальні втрати позивача від знецінення національної валюти (гривні) внаслідок інфляційних процесів і вказана вимога підлягає до стягнення в повному обсязі.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно зі ст.ст. 611, 623 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом.

Неналежне виконання відповідачем зобов'язання щодо повернення позики встановлено рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 20 листопада 2014 року, виконання рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 20 листопада 2014 року та повернення позики суду не надано.

Позивач заявив вимогу щодо стягнення з відповідача суми курсової різниці, яка по своєї правової природі є збитками у розуміння ст.22 ЦК України, оскільки пов'язане з здороженням валюти США, в якій була надана позика.

Як вбачається із рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 20 листопада 2014 року сума позики у грошовій одиниці України, враховуючи курс валюти позики на визначений день повернення згідно розписки від 12 грудня 2013 року складає 174819,94 грн.

Відповідно до витягу НБУ офіційний курс валют станом на 14 травня 2015 року курс долара США складає 20,570787 грн.

Сума позики у грошовій одиниці України, враховуючи курс валюти станом на 14 травня 2015 року складає 308561,80 грн. = (20,570787 грн. х15000 дол. США), відповідно сума курсової різниці складає 105669,86 грн. = (308561,80 грн. - 202891,94 грн.).

Отже суд задовольняє вимоги позивача щодо стягнення курсової різниці в частині стягнення сумі у розмірі 105669,86 грн.

До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову, а відповідач не пред'явив зустрічний позов та протягом усього часу розгляду справи не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред'явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів.

Заходи забезпечення позову судом не вживалися.

При задоволенні позову суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати в справі.

Керуючись ст.ст.212,213,214,215,218 ЦПК України, ст.ст.526,530,533,545,625,1046 ЦК України, суд

вирішив :

Задовольнити повністю позов.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с. Буда-Бровахівська Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, зареєстрований і проживає АДРЕСА_1 НОМЕР_1 виданий 20 жовтня 2009 року Корсунь-Шевченківським РВ УМВС України в Черкаській області (інші відомості про особу суду невідомі) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області, зареєстрований і проживає АДРЕСА_2 НОМЕР_2 виданий 28 березня 2006 року Корсунь-Шевченківським РВ УМВС України в Черкаській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 борг за порушення грошового зобов'язання згідно договору позики від 12 грудня 2013 року в загальній сумі 238949,34 грн. та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2389,49 грн.

Повідомити осіб, які беруть участь у справі, що з повним рішенням суду вони зможуть ознайомитися 27 серпня 2015 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Савранський О.&nbsp; А.