Справа № 583/2807/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року м. Охтирка Сумської області

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді КОВАЛЬОВОЇ О.О.

при секретарі БАЙДАЛЕНКО О.О.

з участю осіб, що беруть участь у розгляді справи: позивачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, представника служби у справах дітей Охтирської міської ради ОСОБА_5, з технічною фіксацією розгляду справи комплексом «Камертон», розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, третя особа: служба у справах дітей Охтирської міської ради Сумської області

про усунення перешкод у спілкуванні з онукою

в с т а н о в и в:

26.08.2015 року до суду звернулася позивачка з позовом. Вимоги мотивувала тим, що вона є бабусею ОСОБА_7. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її донька ОСОБА_11, що була матір»ю ОСОБА_7. До смерті матері дитина проживала разом з матір»ю та з позивачкою, і з дитиною у позивачки склалися тісні родинні зв»язки, позивачка брала активну участь у вихованні онуки. Після смерті мами ОСОБА_7 стала проживати зі своїм батьком ОСОБА_3 і бабою ОСОБА_6 Відповідачі не дають позивачці можливості брати участь у спілкуванні та вихованні своєї онуки, перешкоджають її спілкуванню з рідною сестрою по матері ОСОБА_9, що з квітня 2015 року порушує права не тільки позивачки, а і права та законні інтереси онуки ОСОБА_7.

Посилаючись на викладене, позивачка просила зобов»язати відповідачів не перешкоджати позивачці брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з ОСОБА_7; встановити дні, по яких позивачка буде забирати дитину до себе додому, а саме: кожного тижня з 17.00 год. п»ятниці до 19.30 год. суботи.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги.

Відповідач і його представник заперечили проти позовних вимог, стверджували, що позивачка негативно впливає на ОСОБА_7, налаштовує її на проти батька, каже їй, що він поганий, після чого дитина повідомила, що ненавидить батька. Подали письмові заперечення, в яких зазначили, що після смерті матері дитина важко адаптується та перебування в будинку, де вона разом проживала з матір»ю, вводить дитину в стан замкнутості, відсторонення від оточуючих. Дитині морально важко перебувати у будинку позивачки, де розмови дорослих повсякчасно відбуваються із з»ясуванням, хто ж винен у смерті матері дитини. Позивачка проживає з ОСОБА_10 - дідом дитини, який є алкогольно-залежною особою, часто лікується з цього приводу. Відповідач побоюється, що ОСОБА_10, перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння, у присутності онуки буде звинувачувати відповідача у смерті їхньої доньки, що потім негативно відображається на психічному стані дитини. Дитині потрібні лише позитивні емоції після перенесеної психологічної травми, тому перебування в будинку, де знаходиться п»яний дід, лише зашкодить розвитку дитини. Відповідач зазначав, що він не забороняє позивачці та її онуці ОСОБА_9 приходити в гості до ОСОБА_7, спілкуватися з нею, гуляти в місті, але лише за присутності відповідача. Посилаючись на викладене, відповідач просив встановити дні по яких ОСОБА_1 буде спілкуватися з онукою ОСОБА_7 в присутності батька дитини, а саме: кожної п»ятниці з 17.30 год. до 19.30 год. та другої і четвертої суботи з 09.00 год. до 14.00 год.

Відповідачка ОСОБА_6, будучи неодноразово належним чином сповіщеною про день, час та місце судового розгляду, в судове засідання не прибула, про причину неявки не повідомила, що не перешкоджає вирішенню спору у її відсутність.

Представник служби у справах дітей Охтирської міської ради висловив думку про відповідність інтересам дитини позитивного вирішення позовних вимог згідно висновку органу опіки.

Суд, вивчивши зібрані по справі докази, вислухавши пояснення сторін та інших учасників судового розгляду, дійшов висновку про те, що між сторонами виникли правовідносини з обумовленого ст. 257 СК України права баби спілкуватися зі своїми онуками.

Згідно принципу 2 «Декларації прав дитини» від 20.11.1959 року, ст. 27 Конвенції ООН від 20.11.1989 року «Про права дитини» (ратифікованої Україною 27.02.1991 року) та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків має ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Стаття 150 СК України встановлює, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім'ї, родини, свого народу, своєї Батьківщини, забезпечувати здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право полягає, перш за все, у наданні дитині можливості жити і виховуватися в сім'ї. Звичайно, мова йде про проживання дітей у сім'ї своїх батьків. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім'ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

Відповідно до статті 257 Сімейного кодексу України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні.

Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 61 ч. 1 ЦПК України передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 і її батьками записані ОСОБА_3 та ОСОБА_11 /а.с. 6/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11 померла /а.с. 5/.

З копії свідоцтва про народження /а.с. 7/ вбачається, що ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 і її батьками записані ОСОБА_12 та ОСОБА_6.

Рішенням виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області від 20.05.2015 року № 71 малолітній ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування, встановлено над нею опіку і призначено її опікуном ОСОБА_1 /а.с. 8/.

З свідоцтва про розірвання шлюбу /а.с. 33/ вбачається, що шлюб між позивачкою ОСОБА_1. та ОСОБА_10 розірваний 08.11.2005 року.

З довідки Охтирської міської ради від 09.10.2015 року вбачається, що ОСОБА_10 зареєстрований і проживає по АДРЕСА_1. /а.с. 73/

З довідки Охтирської міської ради від 09.10.2015 року /а.с. 74/ суд встановив, що позивачка зареєстрована і проживає по АДРЕСА_1, де також зареєстровані ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, однак остання проживає разом з батьком ОСОБА_3

Відповідно до передбачених ст. 61 ч. 1 ЦПК України правил суд встановив, що померла ОСОБА_11 є рідною мамою ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Позивачка ОСОБА_1 є матір»ю померлої ОСОБА_11, бабусею ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, тещею відповідача ОСОБА_3

Відповідачка ОСОБА_6 приходиться матір»ю відповідача ОСОБА_3 та бабусею ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З 02.03.2011 року по серпень 2014 року (до розірвання шлюбу) ОСОБА_3 разом з дружиною ОСОБА_11, дітьми ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживали разом з позивачкою по АДРЕСА_1.

На даний час, зі слів позивачки, будинок АДРЕСА_1, належить позивачці - 1/2 частина, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, і ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, - по 1/4 частині.

З висновку органу опіки і піклування Охтирської міської ради від 08.10.2015 року /а.с. 60/ суд встановив, що ОСОБА_7 під час хвороби матері, після розлучення батьків періодично перебувала разом з батьком ОСОБА_3 за місцем його фактичного проживання по АДРЕСА_2.

Після смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 стала постійно проживати разом з батьком по АДРЕСА_2.

Спосіб участі бабусі ОСОБА_1, дідуся ОСОБА_10 та рідної сестри ОСОБА_9 у спілкуванні та участі у вихованні малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, був визначений у нотаріально засвідченій заяві ОСОБА_3 від 12.03.2015 року, якою він надав згоду на їх спільного проведення часу щомісяця з 09.00 год. кожної п»ятниці до 19.00 год. суботи із ночівлею за місцем реєстрації та проживання за адресою АДРЕСА_1 /а.с. 3/.

Однак, як встановлено в судовому засіданні, взяті на себе зобов»язання за вказаною заявою відповідач не виконує.

У висновку органу опіки і піклування Охтирської міської ради від 08.10.2015 року зазначається, що ОСОБА_1 неодноразово зверталася до служби у справах дітей Охтирської міської ради з питання створення перешкод у спілкування з онукою. У травні 2015 року дане питання розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини. Батько дитини ОСОБА_3 категорично відмовився надавати можливість дідусеві та бабусі спілкуватися з дитиною, мотивуючи тим, що вони налаштовують доньку проти нього і він вважає, що даний спір можливо вирішити лише в судовому порядку.

Працівниками служби були обстежені житлово-побутові умови сім»ї ОСОБА_1, умови проживання задовільні. За даною адресою також проживає ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка має сильне бажання спілкуватися з сестрою ОСОБА_7, як це було раніше. За адресою АДРЕСА_1, після смерті матері дитина має право на спадщину на 1/4 частину будинку. Дідусь і бабуся розлучені. Зі слів ОСОБА_1 її колишній чоловік ОСОБА_10 проживає за іншою адресою і тому буде обмежений у спілкуванні з ОСОБА_7.

Враховуючи вищевикладене, орган опіки та піклування вважав за можливе спілкування бабусі дитини з онукою за місцем фактичного проживання бабусі за адресою: АДРЕСА_1, першої та третьої п»ятниці з 17.00 год. до 17.00 год. суботи; другої та четвертої суботи з 09.00 год. до 14.00 год. в центральній частині міста.

Допитана в судовому засіданні неповнолітній свідок ОСОБА_9 пояснила, що до хвороби матері вони всі разом проживали у бабусі по АДРЕСА_1. Відповідач піклувався і однаково ставився гарно до всіх. Коли захворіла мама, відповідач почав забирати ОСОБА_7 до себе на АДРЕСА_2, де живе його мама - бабуся ОСОБА_1 (відповідачка у справі), і через це почалися сварки. Випадків, щоб відповідач не надавав свідкові можливості спілкуватися з сестрою, не було, але трапилося, що домовившись з ним забрати разом ОСОБА_7 з дитячого садочка, вона виявила, що дитину батько забрав раніше.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 підтвердив спільне проживання його, позивачки та сім»ї відповідача в будинку АДРЕСА_1, в період з часу одруження доньки і до початку її хвороби, добрі стосунки між всіма членами родини.

На підтвердження своїх пояснень ОСОБА_10 надав фото, фототаблицю з яких надав для доручення до матеріалів справи представник позивачки, де зображені всі члені сімей позивачки та відповідачів, в тому числі, діти - ОСОБА_7 і ОСОБА_9, в побуті, під час спільних свят та відпочинку.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила, що після смерті ОСОБА_15 відповідач підписав нотаріальний документ, яким зобов»язувався надавати позивачці онуку ОСОБА_7 для спілкування, однак надав лише один раз, уникав спілкування по телефону з позивачкою. В будинку позивачки є умови для проживання маленької дитини, є окрема кімната, диван, іграшки. Сварок в сім»ї позивачки свідок ніколи не бачила.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні підтвердила факт уникання та небажання відповідача спілкуватися з позивачкою по телефону; обмеження останнім надавати позивачці онуку для поздоровлення в день її народження. В будинку позивачки створені нормальні умови для проживання її онуки ОСОБА_7. Про сварки в сім»ї позивачки свідок нічого не знає.

Свідок ОСОБА_17 в суді розповіла, як вона запропонувала поїхати привітати ОСОБА_7 з днем народження, але за місцем проживання відповідача нікого вдома не було, хоча з ним було попередньо домовлено. Телефоном відповідач повідомив, що вони на дачі, куди приїхали свідок разом з позивачкою і ОСОБА_9 ОСОБА_7 підбігла до свідка і сестри ОСОБА_9, але коли відповідач побачив позивачку, забрав дитину і сховав у дворі. Всі плакали і благали відповідача дати можливість поспілкуватися з ОСОБА_7, однак одразу поїхали геть, щоб не було скандалу.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснила, що відповідачі не перешкоджають позивачці спілкуватися з онукою ОСОБА_7, однак, ОСОБА_6 (відповідачка) скаржилася, що дитина повертається від ОСОБА_1 похмура та без настрою. Одного разу, коли свідок гуляла разом з ОСОБА_6 і ОСОБА_7 містом, до них підійшла позивачка і почала запитувати у дитини: «Так що, ОСОБА_7, бабуся ОСОБА_1 погана? Так тобі казала бабуся ОСОБА_6?» На думку свідка, так поводити себе з дитиною з боку позивачки є недобре.

Свідок ОСОБА_19 в суді пояснив, що він бачив, як відповідачі виводили ОСОБА_7 до під»їзду свого будинку гуляти з сестрою ОСОБА_9.

Покази свідка ОСОБА_20 суд не приймає належними, вважає надуманими, оскільки його пояснення про те, що влітку 2015 року ОСОБА_7 повернулася від бабусі ОСОБА_1 і сказала, що ненавидить батька, спростовані іншими доказами, а саме: позивачка не мала можливості спілкуватися з онукою з весни 2015 року.

Суд не визнає такими, що доводять обставини у справі, покази допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_21, який пояснив, що на прохання позивачки він ходив разом з нею, з її слів, додому до відповідача в будинок на АДРЕСА_2, але на п»ятому поверсі двері їм ніхто не відчинив. Однозначно підтвердити, що це було місце проживання відповідача та онуки позивачки, свідок не зміг.

Допитана в судовому засіданні в якості спеціаліста ОСОБА_22 пояснила, що в даному випадку має місце конфлікт між дорослими, які не можуть домовитися, що не відповідає інтересам дитини.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

При розгляді справи «Савіни проти України» (CASE OF SAVINY v. UKRAINE) №39948/06, п. 49-50) Європейський суд з прав людини наголосив, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу «Ньяоре проти Франції» (Gnahore v. France), № 40031/98, п. 59, ECHR 2000 -IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава - відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу «Скоццарі та Дж'юнта проти Італії» (Scozzari & Giunta v. Italy), [GC], №№ 39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000 -VIII).

Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує (див., mutatis mutandis, справу «Хазе проти Німеччини» (Haase v. Germany), № 11057/02, п. 99, ЄСПЛ 2004 -III (витяги)). див. справи «Валлова і Валла проти Чеської Республіки» (Wallova and Walla v. the Czech Republic), № 23848/04, п. 72, від 26 жовтня 2006 року; і «Гавелка та інші проти Чеської Республіки» (Havelka and Others v. the Czech Republic), № 23499/06, п. 57, від 21 червня 2007 року).

Суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_3 допустив перешкоди у здійсненні бабою - позивачкою у справі своїх прав щодо виховання онуки ОСОБА_7, які забезпечені ст. 257 СК України.

Судом враховано, що протягом тривалого часу між позивачкою і відповідачем ОСОБА_3 існували стабільні родинні стосунки, що мало результатом їх проживання спільно в одному будинку з одного боку - родина позивачки, з іншого - відповідач з донькою позивачки та дітьми. Наведене підтверджено як показами позивачки і відповідача, так і показами свідків, оціненими критично, а також оглянутими в судовому засіданні сімейними фото, де всі члени родини зображені з позитивними емоціями, з усмішками на обличчях та внутрішньо розкутими.

На оглянутих в судовому засіданні сімейних фото, які зроблені на подвір»ї та в будинку позивачки, ОСОБА_7 виглядає здоровою, охопленою любов»ю та турботою батьків, сестри, бабусь і дідусів, коли вони за життя ОСОБА_11 разом піклувалися про фізичний і духовний розвиток дитини, створювали належні умови для адаптації в суспільстві і зовнішньому середовищі, підготовлювали дитину до самостійного життя, що позитивно впливає на фізичний розвиток дитини як складову виховання; спілкувалися з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; надавали дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; сприяли засвоєнню загальновизнаних норм моралі; виявляли інтерес до внутрішнього світу дитини; створювали умови для отримання дитиною самоосвіти, піклувалися про її оздоровлення, тощо.

Як встановлено судом, родинні зв»язки між позивачкою і відповідачем були порушені внаслідок непередбачуваної тяжкої хвороби та смерті ОСОБА_11, що і стало причиною глибоких страждань і переживань всіх членів сім»ї, дітей, тощо. Саме ця обставина, за переконанням суду, сприяла появі не упевненості позивачки і відповідача у подальшому збереженні добрих людських стосунків заради нормального розвитку, відповідно, онуки та доньки.

За висновком суду, враховуючи малолітній вік ОСОБА_7, вона сама ще не здатна належним чином в повній мірі оцінити як втрату мами, так і зміни в місці свого проживання, оточенні, ставленні дорослих один до одного, їх сварки між собою.

Суд визнав безпідставними доводи відповідача про неправомірну поведінку колишнього подружжя позивачки - ОСОБА_10 та негативний сплив на психічний розвиток дитини, оскільки з цього приводу не було надано відповідних доказів.

Суд вважає надуманими доводи відповідача ОСОБА_3 про те, що позивачка негативно налаштовує його доньку ОСОБА_7, оскільки наведене не знайшло підтвердження наданими ним доказами, а є результатом припущень та уяви.

Встановлені у справі фактичні обставини свідчать про те, що на даний час сторони у справі мають вжити всіх заходів до примирення, створення нормального мікроклімату навколо малолітньої ОСОБА_7, а умови її проживання та коло оточення максимально наблизити до такого становища, який існував до смерті ОСОБА_11

В той же час суд вважає, що складовою стабільного психоемоційного стану чотирирічної дитини є створення для неї сталих зовнішніх факторів, таких як: режим дня, в т.ч. харчування, сну (як вдень, так і вночі), навчання, відпочинку, та інших, а тому дитина повинна жити і виховуватися в сім'ї батька, який забезпечуватиме наведені вище чинники, оскільки має постійне місце проживання та роботи, джерело матеріального забезпечення, умови для утримання, виховання та створення їй нормальних умов для розвитку дитини. З наведених мотивів суд не погоджується з вимогами позивачки надавати їй онуку з ночівлею.

Поряд з цим, суд визнав, що тривалість запропонованого відповідачем та органом опіки часу для участі позивачки у спілкуванні і вихованні онуки є надмірно малою, не сприятиме закріпленню сприйняття дитиною ролі бабусі (позивачки) у її житті та не відповідатиме обсягу прав для позивачки, як бабусі, закріпленим у ст. 257 Сімейного кодексу України. Тим більше, як встановлено судом, бабуся і дідусь по батьку дитини (батьки відповідача) за обставин, що склалися, мають більше пріоритетів у спілкуванні з ОСОБА_7, оскільки проживають разом.

Керуючись пріоритетом інтересів дитини, які підлягають захисту, суд дійшов висновку, що наданими позивачем доказами в судовому засіданні знайшли підтвердження наявність законних підстав для задоволення позовних вимог до відповідача ОСОБА_3 за виключенням зобов»язання про надання дитини з ночівлею за місцем проживання позивачки, та збільшивши тривалість денних побачень позивачки з онукою.

В подальшому, спосіб участі позивачки у вихованні онуки може бути змінений, коли дитина стане дорослішою.

Дослідивши доводи, викладені позивачкою, надані нею докази, суд встановив, що нею безпідставно заявлені вимоги до відповідачки ОСОБА_6, щодо якої не зазначено, яким чином вона порушила права позивачки і якими доказами це доводиться, а тому ця частина позовних вимог задоволенню не підлягає.

Інших доводів та доказів, які б спростували висновки суду, сторони не надали.

Питання про судові витрати підлягає вирішенню відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 10, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 150, 159 СК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: служба у справах дітей Охтирської міської ради Сумської області про усунення перешкод у спілкуванні з онукою - задовольнити.

Зобов»язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Встановити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, шляхом надання ОСОБА_3 ОСОБА_1 дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, для побачень у його присутності:

щоп»ятниці з початком побачення о 17.00 год., закінченням побачення о 19.30 год., які проводити за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1, та/або в парках, майданчиках, кафе, інших закладах розвитку, культури і відпочинку для дітей відповідного віку у центральній частині міста Охтирка;

щосуботи з початком побачення о 09.00 год., закінченням побачення о 19.30 год., які проводити за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1, та/або в парках, майданчиках, кафе, інших закладах розвитку, культури і відпочинку для дітей відповідного віку у центральній частині міста Охтирка

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_6, третя особа: служба у справах дітей Охтирської міської ради Сумської області про усунення перешкод у спілкуванні з онукою, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_3 судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене сторонами до апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області О.О. КОВАЛЬОВА

Повний текст рішення суду виготовлений 09.11.2015 року