АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 22-ц/796/7819/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Литвинова І.В.
Доповідач Кравець В.А.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючої Кравець В.А.,

Суддів Борисової О.В., Шиманського В.Й.,

при секретарі Круглику В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Начальника Академічного ансамблю пісні й танцю Національної гвардії України військової частини НОМЕР_1 полковника Порядочного В.Л. на рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 квітня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, третя особа ОСОБА_2 про визнання дій незаконними, скасування наказу № 93 від 06 листопада 2014 p., скасування запису у трудовій книжці, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому, з урахуванням уточнених вимог, просила визнати незаконними дії відповідача щодо безпідставного звільнення її з роботи з 06 листопада 2014 року, скасувати наказ від 06.11.2014 р. № 93 «Про підсумки службового розслідування за фактом вживання спиртних напоїв у робочий час та перебування на роботі 15 жовтня 2014 p. інспектора з кадрів службовця ОСОБА_1 , артиста естрадного оркестру фахівця ОСОБА_3 та артиста естрадного оркестру фахівця ОСОБА_4 в нетверезому стані» в частині звільнення з роботи ОСОБА_1 за появу на роботі в нетверезому стані, скасувати відповідний запис у трудовій книжці, поновити її на роботі на посаді інспектора з кадрів з 06 листопада 2014 року, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06 листопада 2014 року у сумі 20 250, 88 грн., 20 000 грн. завданої моральної шкоди, 2 250 грн. понесених судових витрат на правову допомогу.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що її звільнення на підставі п.7 ч.1 ст. 40 КЗпП України є вигаданою з боку керівництва і направлена лише для її дискредитації як хорошого працівника. Крім того, її звільнення було проведено з численними порушеннями законодавства, оскільки відповідач не отримав попередню згоду профспілкової організації, членом якої вона є.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 квітня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ № 93 від 06 листопада 2014 р. в частині звільнення з займаної посади ОСОБА_1 , виданий тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 та поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора з кадрів військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з 06 листопада 2014 p.

Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 20250 грн. 88 коп., 1000 грн. - у відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в дохід держави судовий збір в розмірі 212 грн. 50 коп.

Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора з кадрів військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та в частині стягнення на її користь з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України середнього заробітку за один місяць в розмірі 3681 грн. 98 коп.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, начальник Академічного ансамблю пісні й танцю Національної гвардії України військової частини НОМЕР_1 полковник Порядочний В.Л. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, не з`ясувавши дійсні обставини спору.

Вказує на те, що факт вживання спиртних напоїв у робочий час та перебування на роботі в нетверезому стані позивача підтверджується документами та показами свідків.

Позивач ОСОБА_1 та її представник проти скарги заперечували та просили рішення суду у справі залишити без зміни.

Третя особа ОСОБА_2 апеляційну скаргу також підтримав та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:
Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що відповідачем не доведено факт порушення трудової дисципліни як підстави звільнення позивача, а також не дотримано встановленого порядку накладення дисциплінарних стягнень.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Судом встановлено, що з 15.11.2010 по 06.11.2014 позивач ОСОБА_1 працювала в Академічному ансамблі пісні й танцю МВС України, що входить до складу Військової частини НОМЕР_1 внутрішніх військ МВС України (на час ухвалення судом рішення військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України) на посаді інспектора з кадрів (том І, а. с. 5).

06.11.2014 року наказом командира Військової частини НОМЕР_1 внутрішніх військ МВС України № 93 «Про підсумки службового розслідування за фактом вживання спиртних напоїв у робочий час та перебування на роботі 15 жовтня 2014 р. інспектора з кадрів службовця ОСОБА_1 , артиста естрадного оркестру фахівця ОСОБА_3 та артиста естрадного оркестру фахівця ОСОБА_4 в нетверезому стані» позивача ОСОБА_1 було звільнено з роботи за появу на роботі в нетверезому стані (п. 7 ч. 1 ст. 40 КЗпП України).

Відповідно до п. 7 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння.

У роз`ясненнях Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, трудовий договір з якими розірвано за п. 7 ст. 40 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що з цих підстав можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, стані наркотичного або токсичного сп`яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обов`язки. Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп`яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів ( ст.. 27 ЦПК), яким суд має дати відповідну оцінку.

Підставою звільнення позивачки стало службове розслідування , проведене згідно наказу командира військової частини по зібраним матеріалам на предмет виявлення можливого алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 .

Так, 15.10.2014 о 19-10 год., після закінчення робочого часу, комісією відповідача було складено акт про те, що позивач ОСОБА_5 , перебуваючи на роботі,мала зовнішні ознаки слабкого алкогольного сп`яніння, від проходження медичного наркологічного обстеження на предмет виявлення можливого алкогольного сп`яніння відмовилася. Також на прохання скласти письмову відмову від проходження зазначеного огляду, відмовилася у присутності членів комісії.

Натомість, надаючи оцінку доказам, суд вірного висновку дійшов про недоведеність факту перебування позивачки у стані алкогольного сп`яніння, базуючи свої висновки на показах свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та відсутність згоди профспілкового комітету на звільнення позивачки, що відповідно свідчить про незаконність звільнення за п.7 ст. 40 КзпП України.

Окрім того, як в суді першої інстанції так і в апеляційному суді, представник відповідача військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України визнав позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання незаконним наказу про її звільнення та поновлення на роботі.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України,при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до довідки відповідача про заробітну плату та інші доходи позивача ОСОБА_1 № 5 від 17.02.2015, її середньомісячна заробітна плата становить 3681,98 грн. (том І, а. с. 238).

Враховуючи це, суд вірно стягнув з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, що на дату винесення судом рішення становить 20250 грн. 88 коп.

Що стосується підстав та розміру відшкодування моральної шкоди, то в цій частині судом першої інстанції прийнято рішення на підставі вимог закону , виходячи з вимог розумності та справедливості.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об`єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на суть прийнятого рішення не впливають.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Начальника Академічного ансамблю пісні й танцю Національної гвардії України військової частини НОМЕР_1 полковника Порядочного В.Л. відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 квітня 2015 року в справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Судді