26 січня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого: Качана В.Я.
Суддів: Рейнарт І.М., Барановської Л.В.
при секретарі: Редька О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 березня 2014 року у справі за позовом ТОВ «Скай Кепітал» до ОСОБА_2, ОСОБА_1, за участі третьої особи: ТОВ «Променергопостач» про стягнення заборгованості за кредитними договором, -
У червні 2010 року ТОВ «Скай Кепітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1, за участі третьої особи: ТОВ «Променергопостач» про стягнення заборгованості за кредитними договором в сумі 24 647 370,01 грн.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 березня 2014 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ТОВ «Скай Кепітал» заборгованість за кредитним договором у сумі 24 647 370,01 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою на вказане рішення суду.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24.06.2014 рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 березня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.10.2014 ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 24.06.2014 скасовано в частині позовних вимог ТОВ «Скай Кепітал» до ОСОБА_1, справу в цій частині передано до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Враховуючи те, що ухвала Апеляційного суду м. Києва від 24.06.2014 скасована Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ лише в частині позовних вимог ТОВ «Скай Кепітал» до ОСОБА_1, тому колегія суддів вважає за доцільне розглянути справу в межах апеляційної скарги ОСОБА_1

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 березня 2014 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Справа 757/6006/13-ц/13-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1833/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Литвинова І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Качан В.Я.
Заслухавши доповідь головуючого, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 25.06.2008 між ВАТ «СЕБ Банк», правонаступником якого є ТОВ «Скай Кепітал», та ТОВ «Променергопостач» було укладено кредитний договір, за умовами якого ТОВ «Променергопостач» отримало кредит в сумі 2 700 000,00 дол. США з відсотковою ставкою 11,32 % річних терміном до 25.06.2009.

25.06.2008 між «СЕБ Банк», правонаступником якого є ТОВ «Скай Кепітал», і ОСОБА_2, який був директором та учасником товариства, та ОСОБА_1, яка була учасником товариства, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено договори поруки.

У подальшому між ВАТ «СЕБ Банк», правонаступником якого є ТОВ «Скай Кепітал», та ТОВ «Променергопостач» було укладено додаткові угоди до кредитного договору, якими було внесено зміни щодо строків сплати відсотків та встановлено процентну ставку у період з серпня по вересень 2009 року у розмірі 7,15% річних, у період з жовтня по листопад 2009 року у розмірі 12,5% річних, у період з грудня 2009 по березень 2010 року у розмірі 15,3% річних, у період з квітня по липень 2010 року у розмірі 12,5% річних з остаточним поверненням кредиту у строк до 25.07.2010.

Із розрахунку заборгованості вбачається, що у зв'язку із неналежним виконанням зобов'язань щодо повернення кредитних коштів утворилась заборгованість, яка станом на 30.07.2010 становить 24 647 370,01 грн.

Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог щодо солідарного стягнення заборгованості із ОСОБА_1 як поручителя, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 була засновником ТОВ «Променергопостач» і всі питання пов'язані з виконанням зобов'язань за кредитним договором вирішувалися на зборах учасників, тому поручителям було відомо про зміну зобов'язання, їх подальші дії по виконанню кредитного договору свідчать про погодження ними нових умов виконання зобов'язання перед позивачем, а отже порука не може вважатися припиненою.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Із п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

Так, із п. 2.3 договору поруки від 25.06.2008, укладеного між банком та ОСОБА_1 вбачається, що поручитель згоден відповідати по боргових зобов'язаннях боржника також при зміні умов кредитного договору, внаслідок яких збільшуються боргові зобов'язання боржника. Кредитор повідомляє про ці зміни поручителя.

П. 5.1 договору поруки від 25.06.2008, укладеного між банком та ОСОБА_1 передбачено, що кожне повідомлення, що може бути надане сторонами відповідно до цього договору, складається у письмовій формі та вручається або надсилається відповідній стороні на її адресу, визначену у договорі.

В своїй ухвалі від 22.10.2014 Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, аналізуючи зазначений договір поруки, дійшов висновку про те, що поручитель згоден відповідати за зобов'язаннями боржника у разі зміни умов кредитного договору, внаслідок яких збільшується обсяг його відповідальності, за умови його письмового повідомлення про відповідні зміни та висловлення ним згоди на їх прийняття. При цьому згода поручителя на збільшення обсягу його відповідальності має бути очевидною і наданою в спосіб, передбачений договором поруки. Надання згоди учасником товариства, який є одночасно поручителем, на збільшення процентної ставки за наданим товариству кредитом без дотримання зазначених вище вимог не свідчить про надання ним згоди на збільшення обсягу своєї відповідальності як поручителя і тягне за собою припинення поруки.

Враховуючи викладене, обставини справи та докази у справі, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні позову ТОВ «Скай Кепітал» в частині пред'явлення позовних вимог до ОСОБА_1, оскільки позивачем не було письмово повідомлено ОСОБА_1, як поручителя, про зміни умов кредитного договору, згоди на їх прийняття вона в якості поручителя не надавала, а приймаючи участь на зборах товариства, голосувала і приймала власне рішення саме як учасник товариства, а не як поручитель.

Разом з тим, слід зазначити, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з тих підстав, що на новий розгляд справу передано судом касаційної інстанції лише в частині позовних вимог, що стосуються лише ОСОБА_1, в той час як в апеляційній скарзі остання просила рішення суду першої інстанції скасувати в повному обсязі.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню в частині задоволення позовних вимог ТОВ «Скай Кепітал» до ОСОБА_1 з тих підстав, що судом першої інстанції не встановлено фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, крім того, оскаржуване рішення в частині позовних вимог ТОВ «Скай Кепітал» до ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 березня 2014 року у справі за позовом ТОВ «Скай Кепітал» до ОСОБА_2, ОСОБА_1, за участі третьої особи: ТОВ «Променергопостач» про стягнення заборгованості за кредитними договором скасувати в частині задоволення позовних вимог ТОВ «Скай Кепітал» до ОСОБА_1 та ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту.

В задоволенні позовних вимог ТОВ «Скай Кепітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договором відмовити.

В решті рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 березня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: