АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/5980/14-ц 22-ц/774/2008/К/15
Справа № 215/ 5980/14-ц Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/2008/К/15 інстанції Тарасенко О.В.
Категорія 48 (1У) Доповідач -Грищенко Н.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі :

головуючого - судді Грищенко Н.М.,

суддів - Братіщевої Л.А., Чорнобука В.І.,

при секретарі - Масловій К.В.,

за участю - позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3- ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 10 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: орган опіки та піклування Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області та орган опіки та піклування Тернівської районної у м. Кривому Розі ради про визначення місця проживання дитини, припинення стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів на неповнолітню дитину, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2014 року позивач ОСОБА_2звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, треті особи: орган опіки та піклування Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області та орган опіки та піклування Тернівської районної у м. Кривому Розі ради про визначення місця проживання дитини, припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на неповнолітню дитину.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09 жовтня 1999 року. Від шлюбних відносин у них народився син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. За рішенням суду 22 липня 2011 року шлюб розірвано. Стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини. Між сторонами склалися неприязненні стосунки спричинені непорозумінням стосовно місця проживання сина. Відповідач незабаром вийшла вдруге заміж та народила другу дитину. У новій сім'ї неповнолітній ОСОБА_5 відчував себе зайвим, у зв'язку із чим з 15 березня 2011 року мешкає разом із позивачем.

Посилаючись на бажання сина мешкати разом із батьком, наявність постійного місця проживання, стабільний заробіток, належні умови для виховання та духовного розвитку сина, після уточнення позовних вимог у липні 2015 року позивач просив суд: визначити місця проживання неповнолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 з ним за його постійною адресою проживання : АДРЕСА_1, припинити стягнення аліментів з нього на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього ОСОБА_5, стягнути з ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі ? частини з усіх видів доходу ( заробітку) до повноліття дитини.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 10 серпня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені.

Визначено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із батьком - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, за його постійним місцем проживання АДРЕСА_1. Припинено стягнення з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_5 аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнутих на користь ОСОБА_3 на підставі рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 25 лютого 2011 року. Раніше направлений виконавчий лист № 2-1585/2011 року - відкликано. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі ? частини з усіх видів доходу ( заробітку) на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 09 жовтня 2014 року до його повноліття. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального законодавства, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог.

Вважає, що судом розглянуто уточнену позовну заяву, яка подана після початку розгляду справи судом, зі зміненими предметом позову та підставами, яка відповідачу вручена не була. Судом не враховано, що відповідач неодноразово зверталась до виконавчої служби з приводу виконання рішення суду про визначення місця проживання сина разом із нею. Не взято до уваги, що неповнолітній ОСОБА_5 зареєстрований за місцем проживання відповідача.

Суд визначив місце проживання дитини у будинку, в якому позивач не зареєстрований та будинок не введений в експлуатацію.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, з 09 жовтня 1999 року сторони перебували у шлюбі. Від шлюбних відносин у них народився син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 4).

Згідно рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від22 липня 2011 року шлюб між сторонами розірвано ( а.с.63).

Відповідно до рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від25 лютого 2011 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини доходу ( заробітку) ( а.с. 96).

З Акту обстеження матеріально -побутових умов життя ОСОБА_2 поАДРЕСА_1 від 29 квітня 2015 року, складеного виконавчим комітетом Новопільською сільською радою Дніпропетровської області, убачається, що неповнолітній ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкає разом із батьком ОСОБА_2 з 2011 року. Останній має задовільний стан житлового приміщення, який обладнаний усіма необхідними комунальними зручностями, повністю утримує сина. ( а.с.62).

Згідно Акту обстеження матеріально -побутових умов життя ОСОБА_3 від 09 липня 2015 року, складеного службою у справах дітей виконавчого комітету Тернівської районної ради м.Кривого Рогу, санітарно-гігієнічний стан помешкання відповідає нормам, в квартирі зроблено ремонт, кімнати ізольовані, створені належні матеріально - побутові умови для проживання і виховання. ( а.с.84).

Висновком ради опіки та піклування при виконкомі Новопільської сільської ради Криворізького району № 5/1 від 15 липня 2015 року, затвердженим головою ради, визначено за доцільне спільне проживання ОСОБА_2, з сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.92).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції керувався ст.ст. 160 СК України, виходив з тривалого спільного проживання неповнолітнього ОСОБА_5 разом із батьком та дійшов висновку, що це буди відповідати бажанню та інтересам дитини. Припиняючи стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь відповідача та стягуючи з неї аліменти, суд виходив з положення ст..181 СК України, обов'язку сплачували аліменти з того з батьків, хто проживає окремо.

Колегія суддів не може у повному обсязі погодитися із висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Сімейного кодексу України особисті немайнові та майнові права і обов'язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов'язків батьків і дітей визначені Сімейним кодексом України (далі СК України).

Згідно з положеннями ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до положень ст. 160 СК України, якщо неповнолітньому на час звернення до суду з позовом виповнилося 14 років, це дає право дитині самостійно визначати її місце проживання.

Отже, питання, з ким і де буде проживати неповнолітня особа віком від 14 років, батьками не вирішується. Неповнолітня дитина відповідно до ст.29 ЦК України вправі сама вирішувати, де вона буде проживати. Колегія суддів вважає, що відпала необхідність вирішувати ці спори між батьками в судовому порядку.

У зв'язку із тим, що на час звернення ОСОБА_2 до суду з позовом у жовтні 2014 року неповнолітньому ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, вже виповнилося 14 років, з урахуванням положень ч.3 ст.160 СК України він сам має право обирати місце свого проживання.

Тому, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_5 разом із батьком не підлягають задоволенню, у зв'язку із чим, рішення суду першої інстанції в цій частині відповідно до п.п.1,3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню.

З урахуванням фактичних обставин справи, місця проживання неповнолітнього ОСОБА_5 разом із батьком ОСОБА_2 з 2011 року, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для припинення стягнення з позивача аліментів на користь ОСОБА_3 на підставі ст. 181 СК України, та відповідне їх стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2

Частина 2 ст.181 СК України передбачає, що за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошової і (або) натуральній формі.

Стаття 180 СК України передбачає обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Колегія суддів не звертає уваги на доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3, що у суду не було правових підстав для припинення стягнення аліментів, оскільки позивачем не надано доказів на зміну його матеріального становища, тому що вини не узгоджуються із законодавством.

Матеріалами справи доведено, що неповнолітній ОСОБА_5 разом із відповідачем не проживає, тому підстави отримання ОСОБА_3 коштів на його утримання відсутні.

Колегія суддів не звертає увагу на доводи апеляційної скарги відповідача в частині стягнення з неї аліментів на користь позивача в розмірі ? частини від доходу ( заробітку) без урахування того, що в неї на утриманні перебуває що малолітня дитини 2011 року народження..

Відповідно до ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Положеннями статей 10,60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, про визначений розмір стягнутих аліментів, оскільки відповідачем не надано доказів матеріального становища та неможливості сплачувати аліменти у визначеному судом першої інстанції розмірі.

Колегія суддів також не звертає уваги на доводи апеляційної скарги відповідача стосовно зміни предмета та підстав позову після початку розгляду справи в порушення ст.31 ЦПК України, оскільки вони не відповідають письмовим матеріалам справи.

Як видно з тексту позовної заяви поданої 09 жовтня 2014 року, ОСОБА_2 звертався до суду з позовом про припинення стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 та стягнення аліментів на його користь у зв'язку із тим, що неповнолітній син проживає разом із ним. В уточненій позовній заяві від 19 червня 2015 року та від 17 липня 2015 року ані предмет позову, ані його підстави не змінені.

До таких висновків суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і захищає права, свободи та інтереси осіб у спосіб, визначений законами України.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини разом із батьком не відповідає вимогам законодавства, ухвалено без повного урахування обставин у справі, тому відповідно до п.п.1,3,4 ст.1 309 ЦПК України рішення в цій частині підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні цих позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314 - 316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 10 серпня 2015 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про визначення місця проживання дитини разом із батьком скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 10 серпня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді: