Справа № 581/716/15-ц
Провадження № 2/581/253/15
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 серпня 2015 року Липоводолинський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Сізова Д.В.,

з участю секретаря - Самілик Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, управління Державної міграційної служби України в Сумській області,

про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, зобов'язання зняти з реєстрації,

в с т а н о в и в :

24 липня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

Вказує, що він, його дружина ОСОБА_3, син ОСОБА_4 і дочка ОСОБА_5 є співвласниками одноквартирного будинку по АДРЕСА_1 у с.Калінінське Липоводолинського району, у якому, крім них, зареєстрована дружина його сина ОСОБА_2

Через неприязні стосунки, які склалися між сином та його дружиною, ОСОБА_2 із січня 2015 року не проживає за вказаною адресою, шлюб між нею та ОСОБА_4 фактично розпався. Із квітня 2015 року вона взагалі перестала відвідувати їх помешкання, за домогосподарством не доглядає, комунальні платежі не сплачує, проживає у помешканні своїх батьків у с.Московське Липоводолинського району.

Посилається також на те, що він із дружиною є інвалідами третьої групи та через наявність зареєстрованої у їхньому будинку ОСОБА_2, яка на протязі майже півроку не несе тягар утримання домоволодіння, вони не можуть оформити субсидію.

Також зазначає про порушення відповідачем правил співжиття у вказаному помешканні, яке супроводжувалося вчиненою сваркою між його сім'єю та рідними ОСОБА_2 під час спроби останньої забрати свої речі із вказаного будинку та викликом міліції на місце пригоди.

У зв'язку з викладеним, посилаючись на положення ст. 116 ЖК України, яка визначає випадки виселення особи, без надання іншого жилого приміщення, ОСОБА_1 просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житлом по вул. Молодіжна,49 у с.Калінінське Липоводолинського району, та зобов'язати її знятися з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, відповідачка позов не визнала. Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просили задовольнити позовні вимоги.

Представник міграційної служби у судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, із 29 липня 1978 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.10).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 25 грудня 2000 року ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності належить одноквартирний будинок по АДРЕСА_1 Липоводолинського району Сумської області (а.с.13).

Із довідок виконкому Калінінської сільської ради Липоводолинського району Сумської області від 09 липня 2015 року та Липоводолинського районного сектору управління Державної міграційної служби України в Сумській області від 25 липня 2015 року вбачається, що у вказаному житлі зареєстровані власники: позивач ОСОБА_1, його дружина ОСОБА_3, дочка ОСОБА_5, син ОСОБА_4, та як члени сім'ї власника онука ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, і з 21 вересня 2007 року відповідач ОСОБА_2 (а.с.9, 22).

ОСОБА_1 має третю групу інвалідності по загальному захворюванню, ОСОБА_3 має також третю групу інвалідності з ураженням опорно-рухового апарату (а.с.15-16).

Із матеріалів справи вбачається, що у позовній заяві ОСОБА_1 просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житлом, однак посилається на положення ст.ст.116, 157 ЖК України, які передбачають випадки, коли особу може бути виселено із житла.

Згідно зі ст.157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Стаття 116 вказаного Кодексу вказує, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Не зважаючи на неодноразові роз'яснення судом необхідності уточнити прохальну частину позову, ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги у їх первісному вигляді.

Тому, діючи відповідно до вимог ст.11 ЦПК України в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що до даних правовідносин підлягає застосуванню положення ч.2 ст. 405 ЦК України, відповідно до якого член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік.

Оскільки всупереч положенням ч.1 ст.60 ЦПК України позивач не довів відсутності ОСОБА_2 за місцем проживання (реєстрації) понад один рік, у задоволенні позову в цій частині суд відмовляє. Докази наявності підстав для виселення відповідачки суд не досліджував через відсутність у позові такої позовної вимоги.

Також вимога про зобов'язання Державної міграційної служби зняти відповідача з реєстраційного обліку не ґрунтується на вимогах закону, оскільки така вимога заявлена до третьої особи, що не передбачено нормами ЦПК України.

Крім того, наявність рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням або її виселення, відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є достатньою підставою для зняття особи з реєстрації компетентними органами і потребує прийняття окремого судового рішення про зобов'язання виконати цю дію лише у разі наявності відмови органу здійснити зняття з реєстрації.

Керуючись ст.ст.10, 212-215, 224, 233 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Липоводолинський районний суд протягом 10 днів із дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д. В. Сізов