233 № 233/5097/15-ц
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
06 листопада 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Білик О. В.
за участю секретаря судового засідання Кліменко І.В.
позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,суд
28 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому зазначила, що вона є власником будинок АДРЕСА_1 в м. Костянтинівка Донецької області. Крім неї в зазначеному будинку значаться зареєстрованими ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2, яка вже 2 роки в зазначеному будинку не мешкає, особистих речей не має,комунальні послуги не сплачує. Формальна реєстрація відповідача в квартирі змушує позивача нести додаткові витрати по утриманню житла, як-то плата за комунальні послуги, у зв'язку з чим позивач просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 в м. Костянтинівка Донецької області. Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просила визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 пояснили, що їм особисто відомо про те, що ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1 в м. Костянтинівка Донецької області не мешкає протягом 2 років, місце її знаходження невідоме, перешкод у проживанні або вселенні до зазначеного будинку їй ніхто не створював.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з*явилася, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином, у порядку ст. 74 ЦПК України, причину неявки не повідомила.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судовим розглядом встановлено, що 19 січня 2005 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено шлюб, внаслідок якого ОСОБА_1 змінила прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1», що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 (а.с.7).
На підставі договору купівлі - продажу від 29 жовтня 2002 року ОСОБА_1 належить будинок АДРЕСА_1 в м. Костянтинівка Донецької області (а.с.3).
Як вбачається з актів про перевірку паспортного режиму від 12 лютого 2015 року (а.с.9), 15 травня 2015 року (а.с.11) та від 27 серпня 2015 року (а.с.10) за адресою: Донецька область, АДРЕСА_1 значаться зареєстрованими: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка за даною адресою не мешкає протягом 2 років, особистих речей не має.
Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Конституцією (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 р. відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97р. "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК.
Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (стст.379, 382 ЦК).
Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_2 не є власником будинку, в ньому не проживає, будинком не цікавиться, її необхідно визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням - будинком АДРЕСА_1
На підставі ст.ст. 317, 391, 405 ЦК України, керуючись ст. ст. 169, 209, 213-215, 223 ЦПК України , суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Повний текст рішення виготовлено 09 листопада 2015 року.

Суддя: