АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: № 22ц/790/383/15
Справа №636/5720/13ц Головуючий І-ої інстанції - Ковригін О.С.
Категорія: договірні Доповідач - Бобровський В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Бобровського В.В.,

с у д д і в Шевченко Н.Ф.,

Черкасова В.В.,

при секретарі Лашаковій Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 -ОСОБА_4 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 4 листопада 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення боргу з договором позики,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованих за договором позики від 22 грудня 2010 року 33000 доларів США, суми еквівалентної за курсом НБУ на 12 грудня 2013 року 863769 грн., а також 3% річних за прострочення виконання щодо повернення боргу з 15 березня 2011 року до 13 грудня 2013 року у розмірі 21679,64 грн.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилався на те, що відповідачем на підтвердження факту боргу видано 22 грудня 2010 року розписку про наявність боргу за переданий автомобіль у розмірі 25000 доларів США та 8000 доларів США боргу за договором позики та прийнято зобов'язання повернути заборговані кошти в строк до 15 березня 2011 року, але прийняті зобов'язання ОСОБА_5 не виконуються з посиланням на відсутність фінансових можливостей.

За таких обставин на підставах норм ст..ст. 1046, 1047 та ст..625 ЦК України просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач та його представник заперечували проти позову ОСОБА_3 за недоведеності вимог належними та допустимими доказами.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 4 листопада 2014 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 з посиланням на підтвердження договору позики та заборгованих сум розпискою відповідача, неправильне застосування судом норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини та порушення вимог процесуального права при розгляді справи судом, рішення суду просить скасувати, новим рішенням позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заперечення проти них, колегія відповідно до положень ст..308 ЦПК України, вирішила апеляційну скаргу задовольнити, рішення міського суду скасувати, позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити, виходячи з наступного.

За правилом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст..61 цього Кодексу, які не підлягають доказуванню.

Суд, за нормою ч.1 ст.11 ЦПК України розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, інших осіб, які беруть участь у справі.

Відмовляючи у позові ОСОБА_3 за недоведеності його вимог до ОСОБА_5 про наявність заборгованих сум за переданий автомобіль та за договором позики, суд такого висновку дійшов з посиланням на заперечення відповідача проти позову та відсутність будь-яких доказів, що розписка ним видана позивачу при обставинах, викладених у позовній заяві та з урахуванням того, що ОСОБА_3 не було заявлено клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Проте з таким висновком суду у зв'язку з неправильним застосуванням судом норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини та вимог процесуального права при ухваленні рішення, погодитись не можна.

За нормою ст..213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, таким, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Під час ухвалення рішення суд за нормою ч.1 ст.214 ЦПК України вирішує питання про наявність обставин, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Із змісту розписки від 22 грудня 2010 року ОСОБА_5 авторство якої він не заперечує, вбачається, що він зобов'язався повернути до 15 березня 2011 року ОСОБА_3 25000 доларів США за автомобіль, що ним придбано у позивача та 8000 доларів США раніше запозичених.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_3 від 18 березня 2014 року (а.с.44-46) автомобіль ОСОБА_5 було продано 2009 році з відстрочкою оплати його вартості.

У зустрічній позовній заяві ОСОБА_5 спростовує факт позики у ОСОБА_3 25000 доларів США стверджуючи, що автомобіль ним отримано з метою перепродажу в інтересах позивача.

Вирішуючи справу суд на вказані обставини не звернув уваги на те, що видавши розписку про наявність боргу у сумі 33000 доларів США ОСОБА_5 підтверджено домовленість з ОСОБА_7 про новацію боргу у позикове зобов'язання за правилом ст..1053 ЦК України, що виник із договору купівлі-продажу автомобіля у розмірі 25000 доларів США та 8000 доларів США у відповідності до ч.2 ст.1047 цього Кодексу на підтвердження укладання договору позики, строк виконання якого ним визнано 15 березня 2011 року.

З огляду на викладене, колегія вважає заявлений позов ОСОБА_3 підставним та обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню про стягнення у відповідності до положень норми ст..533 ЦК України суми заборгованості у гривнях за курсом НБУ на день ухвалення цього рішення в еквіваленті до долару США, що дорівнюється 519750 грн. (1 долар США - 15,75 грн.).

Також колегія погоджується з позовними вимогами ОСОБА_3 про стягнення на його користь 3% річних з відповідача за нормами ст..536, 625 ч.2 ЦК України, у зв'язку з порушенням відповідачем прийнятих зобов'язань щодо повернення боргу до 15 березня 2014 року , що складає згідно розрахунку у позовній заяві, протягом 1000 днів, а сума відповідальності за порушення грошового зобов'язання складає 42719,18 грн.

З урахуванням задоволення позовних вимог ОСОБА_3 на його користь з ОСОБА_5 підлягає стягненню у відповідності до ст..88 ЦПК України понесені судові витрати у сумі 2854,49 грн.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст.303, 304, 309, 313, 314 ЦПК України, колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 14 листопада 2014 року скасувати.

Стягнути з ОСОБА_5 ( рнокпп НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_2) 519750 грн. суми заборгованості за договором позики, 42719,18 грн. 3% річних за невиконання прийнятих зобов'язань та 2854, 49 грн. судових витрат, в цілому 565323,67 грн.

Рішення набирає законної сили після проголошення але протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді