У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В.,
Мостової Г.І.,Наумчука М.І.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 21 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що 07 листопада 2005 року між банком та ОСОБА_8 було укладено кредитний договір № ZPS0GA00000274, за умовами якого останньому було надано кредит у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі 21 072,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,96 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 06 листопада 2009 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_6 укладено іпотечний договір № 885 від 08 листопада 2005 року, відповідно до якого остання надала в іпотеку нерухоме майно: квартиру НОМЕР_1 загальною площею 62,02 кв. м, житловою площею 33,5 кв. м за адресою: АДРЕСА_1.

У порушення умов кредитного договору ОСОБА_8 зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 01 липня 2013 року виникла заборгованість у розмірі 62 156,23 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом - 15 143,37 доларів США, заборгованості по процентам - 31 056,01 доларів США, пені - 15 956,85 доларів США.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZPS0GA00000274 від 07 листопада 2005 року в розмірі 62 156,23 доларів США, що за курсом відповідно до службового розпорядження НБУ від 01 липня 2013 року складає 496 628,27 грн - звернути стягнення на квартиру НОМЕР_1 загальною площею 62,02 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки банком з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування з можливістю здійснення банком всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, встановити початкову ціну предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності; виселити відповідачів, які зареєстровані та проживають у квартирі (предмет іпотеки), за адресою: АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 21 січня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування судових рішень судів попередніх інстанцій із ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що банком заявлено позовні вимоги поза межами строку позовної давності, про що відповідачем подано відповідну заяву. Вказані позивачем причини пропуску позовної давності визнані судом не поважними.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів не можна виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, що 07 листопада 2005 року між банком та ОСОБА_8 було укладено кредитний договір № ZPS0GA00000274, за умовами якого ОСОБА_8 було надано кредит у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі 21 072,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,96 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 06 листопада 2009 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_6 було укладено іпотечний договір № 885 від 08 листопада 2005 року, відповідно до якого ОСОБА_6 передала в іпотеку нерухоме майно: квартиру НОМЕР_1 загальною площею 62,02 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Грибановою О.В., за реєстровим номером 2983.

У порушення умов кредитного договору ОСОБА_8 зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 01 липня 2013 року виникла заборгованість у розмірі 62 156,23 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом - 15 143,37 доларів США, заборгованості по процентам - 31 056,01 доларів США, пені - 15 956,85 доларів США, що за курсом 7,99 грн за 1 долар відповідно до службового розпорядження НБУ від 01 липня 2013 року складає 496 628,27 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 березня 2011 року задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_8, ОСОБА_6 про звернення стягнення на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 липня 2012 року відмовлено позивачу у виправленні описки в тексті рішення суду, у зв'язку з тим, що рішення суду ухвалено відповідно до іпотечного договору № 885 від 08 листопада 2005 року, укладеного між банком та ОСОБА_6, посвідченого 08 листопада 2005 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Грибановою О.В та зареєстрованому в реєстрі за № 2983, в якому адреса іпотечного майна зазначена за адресою: АДРЕСА_1, а не - АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст. 261 ЦК України).

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що порушення прав і законних інтересів банку відбулося з моменту виявлення описки в іпотечному договорі, з огляду на що суди попередніх інстанцій у порушення вимог ст.ст. 213-214 ЦПК України у повній мірі не встановили з якого саме моменту порушено право банку та не врахували за яких обставин банком пропущено строк позовної давності.

Допущені судами неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення, рішення судів першої та апеляційної інстанції на підставі ч. 2 ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 338, 343, 344, 345, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 21 січня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук