Справа № 215/4582/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року Тернівський районний суд м.Кривого Рогу

у складі: головуючого, судді - Камбул М.А.

за участю секретаря - Янішевської М.М.

розглянувши в порядку ст.197 ч.2 ЦПК України без фіксування судового процессу за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

19.08.2015 р. та 07.09.2015р. уточнено, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди до ПАТ „ПІВНГЗК» /далі ПАТ/, згідно якого просить стягнути відповідно до ст.ст.23, 1167 ЦК України, ст.237-1 КЗпП України з ПІВНГЗК 243 600 грн. моральної шкоди, у звязку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності.

В обгрунтування вказує, що на протязі 28 років 9 місяців він пропрацював в умовах впливу шкідливих факторів, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що призвело до стійкої втрати його професійної працездатності та професійного захворювання.

Згідно акту від 03.06.2015 р. йому встановлено наступні захворювання: вібраційна хвороба другого ст. від дії загальної вібрації з церебрально- периферичним ангіодистонічним синдромом, в поєднанні з вираженою полірадикулонейропатією з вираженими статико-динамічними порушеннями та стійким больовим синдромом, двобічним плечолопатковим пері артрозом (ПФС другого ст.), остеоартрозом, в поєднанні з пері артрозами, ліктьових і колінних (ПФ першого-другого ст.) суглобів Т75.2. Хронічний (пиловий ) бронхіт. Легенева недостатність першого ст.

Висновком МСЕК від 02.07.2015 р. йому первинно визначена стійка втрата професійної працездатності у розмірі всього 65 %, з них 50%-вібр.хв., 10 % - хр.бронхіт, 5% -туб., та третя група інвалідності.

Згідно п.17 акту розслідування хронічного професійного захворювання від 03.06.2015 р. причиною професійного захворювання стало перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

Виходячи з характеру захворювання, він відчуває болі в шийному та попереково-крижовому відділах хребта з іррадіацією в плечовий пояс та нижні кінцівки, постійний біль та оніміння в дистальних відділах кінцівок, більше в кистях, він не має можливості вести активне життя, виконувати побутові справи по дому, відчуває загальну слабкість, швидку втому, йому важко нахилятися, повертатися, довго рухатися, він швидко втомлюється, що порушує його нормальні життєві звязки, просить стягнути з ПАТ 243 600 грн. моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні 19.10.2015р. підтвердила обставини зазначені в позові, просить позов задовольнити, в судове засідання призначене на 04.11.2015р. не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник ПАТ за довіреністю ОСОБА_3 в судовому засіданні 19.09.2015р. надала до суду письмові заперечення. Вказує, що комбінат був побудований на початку 60-х років минулого століття та був спроектований за технологією, яка передбачала використання обладнання, машин і механізмів, при роботі яких виникають шкідливі фактори, що безпосередньо впливають на організм працівників. Однак, свого часу проект пройшов державну експертизу на відповідність діючим нормативним актам з охорони праці. Позивач був попереджений про шкідливість умов праці під розписку, за роботу в шкідливих умовах, позивач отримував пільги та компенсації, підвищену оплату праці та додаткові відпустки. Позивач пропрацював на підприємстві тривалий час, свідомо погоджувався на таку роботу, маючи на увазі отримання підвищеної заробітної плати та право на пенсію на пільгових умовах. Тривалість роботи позивача в шкідливих умовах залежить від самого працівника і лише він сам несе відповідальність за наслідки свого вибору. Вина відповідача у отриманні позивачем захворювань не доведена представником позивача. Працюючи в шкідливих умовах, позивач сам повинен дбати про свій стан здоровя. Крім того, позивачем не обґрунтовано розмір моральної шкоди, сума в 243 600 грн. не відповідає вимогам розумності та справедливості, підприємство має можливість виплатити позивачу в добровільному порядку 17 760 грн. Оскільки позивачем не обґрунтовано розмір моральної шкоди, просить відмовити в задоволенні позову.

Крім того вказує, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, членам її сімї, не включається в поняття шкоди, завданої здоровю, тому розмір завданою моральної шкоди підлягає оподаткуванню.

Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 01.07.1986 р. по 02.07.2015 р. позивач працював на ПАТ помічником машиніста та машиністом локомотива (тепловоза) на вивезенні руди, породи з карєру, 02.07.2015р. був звільнений за власним бажанням, а. с. 21-23.

Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 03.06.2015 р., а.с.5-6, позивачу ОСОБА_1 02.06.2015 р. встановлені хронічні професійні захворювання: вібраційна хвороба другого ст. від дії загальної вібрації з церебрально- периферичним ангіодистонічним синдромом, в поєднанні з вираженою полірадикулонейропатією з вираженими статико-динамічними порушеннями та стійким больовим синдромом, двобічним плечолопатковим пері артрозом (ПФС другого ст.), остеоартрозом, в поєднанні з пері артрозами, ліктьових і колінних (ПФ першого-другого ст.) суглобів Т75.2. Хронічний (пиловий ) бронхіт. Легенева недостатність першого ст.

Позивачу вперше встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі всього 65 %, з них 50%-вібр.хв., 10 % - хр.бронхіт, 5% -туб., та третя група інвалідності, згідно висновку МСЕК від 02.07.2015 р., а.с.7-7зв.

З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Ст.ст.21, 28, 34 даного Закону було передбачено обов'язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей.

Законами України про Державний бюджет України на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія на 2006 -2007 р.р. абзацу 4 статті 1, підпункту «є» ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28, ч.3 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей.

Крім того, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п.3 Прикінцевих положень вказаного Закону виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної шкоди потерпілим на виробництві і крім того з 01.01.2008 р. припинено відшкодування моральної шкоди Фондом, незалежно від часу настання страхового випадку.

Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте Конституційний Суд України вважає,що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

Встановлений законодавством розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві не суперечить вимогам ст.22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання не конституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішенні спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу ОСОБА_1 внаслідок отриманого ним професійного захворювання та втрати у зв'язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини.

Так, згідно ст.153 КЗпП України передбачено, що на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, на власника покладається обовязок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Позивачу ОСОБА_1, як вказувалося раніше згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 03.06.2015р., а.с.5-6, встановлено хронічні професійні захворювання: вібраційна хвороба другого ст. від дії загальної вібрації з церебрально- периферичним ангіодистонічним синдромом, в поєднанні з вираженою полірадикулонейропатією з вираженими статико-динамічними порушеннями та стійким больовим синдромом, двобічним плечолопатковим пері артрозом (ПФС другого ст.), остеоартрозом, в поєднанні з пері артрозами, ліктьових і колінних (ПФ першого-другого ст.) суглобів Т75.2. Хронічний (пиловий ) бронхіт. Легенева недостатність першого ст.

Виробничими факторами, що спричинили захворювання є робота впродовж 28 років 9 місяців в умовах впливу на організм шкідливих виробничих факторів.

Умови праці машиніста локомотива (тягового агрегату) на вивезенні гірничої маси в карєрі та на відвалах за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості, за рівнем загальної транспортно-технологічної вібрації до 3 класу 1 ступеня шкідливості, за рівнем шуму до 3 класу 1 ступеня шкідливості.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Таким чином суд враховує, що при первинному огляді 02.07.2015 р. позивачу встановлено 65% втрати професійної працездатності, коли відповідальність за заподіяну моральну шкоду на Фонд вже не поширювалася, тому відповідальність повинен нести роботодавець.

При встановленні розміру моральної шкоди суд враховує характер захворювання, який полягає в шийному та попереково-крижовому відділах хребта з іррадіацією в плечовий пояс та нижні кінцівки, постійних болях та онімінні в дистальних відділах кінцівок, більше в кистях, фізичних і моральних страждань позивача в звязку з цим, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках.

Відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються медичними документами а.с.5-20, позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково та стягнути з ПАТ на користь позивача 20 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що вимагає позивач, в 243 600 грн. завищеною.

У відповідності зі ст.79, 88 ЦПК України при частковому задоволенні позову, та при звільнені позивача від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом, слід стягнути з ПАТ на користь держави судові витрати в сумі 243,60 грн.

На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, керуючись ст.ст.10,27,31,60, 79,88, 209 ч.3, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково, стягнути з Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 20 000 /двадцять тисяч/ грн. моральної шкоди, без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» судовий збір в сумі 243,60 грн. на користь держави.

В іншій частині позову-відмовити.

Сторони мають право оскаржити рішення подавши на протязі 10 днів з дня проголошення рішення апеляційну скаргу в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: