Справа № 683/200/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2015 року Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого - судді Андрощука Є.М.

при секретарі Васічевій О.В., Побережняк Ю.М.

позивачу ОСОБА_1

представнику позивача ОСОБА_2

відповідачу ОСОБА_3

представнику відповідача ОСОБА_4

представнику третьої особи на стороні позивача

без заявлення самостійних вимог щодо предмету

позову - органу опіки та піклування

Старокостянтинівської міськради Кравчук Ю.М.

третьої особи на стороні відповідача без

заявлення самостійних вимог щодо предмету

позову - приватного нотаріуса

Старокостянтинівського нотокругу Лавути Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа на стороні позивача без заявлення самостійних вимог щодо предмету позову - орган опіки та піклування Старокостянтинівської міськради, третя особа на стороні відповідача без заявлення самостійних вимог щодо предмету позову - приватний нотаріус Старокостянтинівського нотокругу Лавута Тетяна Олександрівна про встановлення нікчемності договору дарування, застосування наслідків недійсності договору дарування, зобов»язання не перешкоджати в користування житлом, вселення у житло,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дочки - ОСОБА_7 у січні 2015 року звернулась з позовом до ОСОБА_3, третя особа на стороні позивача без заявлення самостійних вимог щодо предмету позову - орган опіки та піклування Старокостянтинівської міськради, про встановлення нікчемності договору дарування, застосування наслідків недійсності договору дарування, зобов»язання не перешкоджати в користування житлом, вселення у житло. В обгрунтування позову посилалась на те, що у грудні 2013р. її матір - ОСОБА_3 попрохала подарувати їй ? частку АДРЕСА_1, пояснивши це тим, що так надійніше буде захистити їх спільну квартиру, від можливо стягнення за позовами банків до брата - ОСОБА_8 про повернення кредитів. На таку пропозицію вона погодилась і виписала з квартири неповнолітню дочку - ОСОБА_7, для того, щоб можливо було оформити договір дарування, щоб не отримувати попередньої згоди органу опіки та піклування. Відповідач пообіцяла, що після укладення договору вона (позивач) та її дочка пропишуться назад у квартиру. 19 грудня 2013р. вона виписалась сама та виписала дочку з квартир, а 30 грудня 2013р. подарувала свою частку квартири відповідачу. Після цього відповідач відмовилась прописати назад у квартиру її та дочку. Таким чином матір її обманула з метою заволодіти її часткою квартири і позбавила її (позивача) права володіти і розпоряджатись часткою квартири, а також її неповнолітню дочку. Оскільки при укладенні договору дарування не було попередньо отримано дозвіл органу опіки та піклування на відчуження майна, що є порушенням ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», ч.3 ст.17, ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», ст.71 ЦК України, тому відповідно до ч.1 ст.224 ЦК України такий правочин є нікчемним, тому відповідно до положень ч.ч.1-3 ст.216 ЦК України слід застосувати наслідків недійсності договору дарування, шляхом відновлення стану, який існував до укладення цього договору та зобов»язати ОСОБА_3 не перешкоджати їй та дочці в користуванні АДРЕСА_1, вселити їх у дану квартиру.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги повністю, просить їх задовольнити, з вищенаведених підстав.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала, заперечила проти його задоволення та пояснила, що свою частку квартири дочка їй подарувала добровільно, а також діючи за довіренностю брата - ОСОБА_8, також подарувала його частку квартири. Дарування було добровільне без примусу чи обману і перед укладенням договору ОСОБА_1 самостійно виписалась та виписала свою дочку з квартири.

Представник третьої особи на стороні позивача без заявлення самостійних вимог щодо предмету позову - орган опіки та піклування Старокостянтинівської міськради звернувсь до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності і при вирішенні позову - покладається на думку суду.

Ухвалою суду залучено третьою особою на стороні відповідача без заявлення самостійних вимог щодо предмету позову - приватного нотаріуса Старокостянтинівського нотокругу Лавуту Т.О., яка звернулась з заявою до суду про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову - заперечила.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, з наступних підстав.

Частиною другою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається та частною третьою, вказаної статті визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною першою статті 224 ЦК України передбачено, що правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування (стаття 71 цього Кодексу), є нікчемним, а положеннями статті 71 цього Кодексу визначено, що: опікун не має права без дозволу органу опіки та піклування: 1) відмовитися від майнових прав підопічного; 2) видавати письмові зобов'язання від імені підопічного; 3) укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; 4) укладати договори щодо іншого цінного майна. 2. Піклувальник має право дати згоду на вчинення правочинів, передбачених частиною першою цієї статті, лише з дозволу органу опіки та піклування.

Разом з тим, судом встановлено, що 30 грудня 2013 року ОСОБА_1 діючи від свого імені та від імені брата - ОСОБА_8, подарувала ОСОБА_3 належну їй особисто 1/4 частки квартири та належну ОСОБА_8 1/4 частки квартири по АДРЕСА_1 про що було укладено відповідний договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Старокостянтинівського нотокругу Лавутою Т.О.

Як вбачається з даних паспорта позивача ОСОБА_1 НОМЕР_1, виданого 11.08.2010р., місце проживання ОСОБА_1 було зареєстроване 17.02.1996р. за адресою: АДРЕСА_1, а 19.12.2013р. знято з реєстрації місця проживання ОСОБА_1

З наведено вбачається, що на момент укладення, вищевказаного договору дарування, ОСОБА_1 та її малолітня дитина - ОСОБА_7 не проживали та не було зареєстроване їх місце проживання за адресою: АДРЕСА_1.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на ті обставини, що при укладання договору дарування частки квартири, не було попередньо отримано на це дозволу органу опіки та піклування, чим порушено права малолітньої дочки позивача, а також відповідач її обманула, оскільки пообіцяла після укладення договору зареєструвати місце проживання її (позивача) та її дочки, назад, з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні позивач пояснила, що вона з березня 2011р. у вищевказаній квартирі не проживала, хоча там було зареєстроване її місце проживання. ЇЇ дитина - ОСОБА_7 взагалі в спірній квартирі не проживала, а лише там було зареєстроване її місце проживання і перед укладенням договору дарування, вона самостійно знялась з місця реєстрації свого проживання та проживання дитини за адресою: АДРЕСА_1, для того, щоб не отримувати попередньої згоди на дарування частки квартири від органу опіки та піклування міськради.

За вищевказаних обставин, суд прийшов до висновку, що при укладенні 30 грудня 2013 року договору дарування ОСОБА_1 належної їй на праві приватної власності 1/4 частки квартири по АДРЕСА_1 не було необхідним отримання на це дозволу органу опіки та піклування, з вищенаведених підстав, а отже вказаний договір не є нікчемним.

Оскільки договір дарування від 30 грудня 2013 року не є нікчемним, тому і не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині застосування наслідків недійсності договору дарування від 30 грудня 2013 року 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 шляхом відновлення стану, який існував до укладення цього договору; зобов»язання відповідача не перешкоджати ОСОБА_1 та ОСОБА_7 в користуванні квартирою АДРЕСА_1; вселення ОСОБА_1 та її дочку в дану квартиру.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 10, 60, 208, 209, 212 - 215 ЦПК України, ч.1, ч.3 ст.215, ч.6 ст.203, ч.1 ст.224, ст.71 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа на стороні позивача без заявлення самостійних вимог щодо предмету позову - орган опіки та піклування Старокостянтинівської міськради, третя особа на стороні відповідача без заявлення самостійних вимог щодо предмету позову - приватний нотаріус Старокостянтинівського нотокругу Лавута Тетяна Олександрівна про встановлення нікчемності договору дарування від 30 грудня 2013 року 1/4 частки квартири АДРЕСА_1; застосування наслідків недійсності договору дарування від 30 грудня 2013 року 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 шляхом відновлення стану, який існував до укладення цього договору; зобов»язання ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_1 та ОСОБА_7 в користуванні квартирою АДРЕСА_1; вселення ОСОБА_1 та її дочку ОСОБА_7 в квартиру АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Хмельницької області.

Суддя