Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.у.№ 333/6821/14-ц
Провадження № 22-ц/778/4622/15
Головуючий у 1-й інстанції: Боровікова А.І.
Суддя-доповідач: Сапун О.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

суддів Краснокутської О.М.,

Сапун О.А.,

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИЛА :

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Вимоги обґрунтовувала тим, що рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя були частково задоволені її вимоги, заявлені до ОСОБА_4, ОСОБА_5, виконавчого комітету Запорізької міської ради. Визнані незаконними розпорядження Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради № 395р від 27.02.2008 року про приватизацію квартири АДРЕСА_1, видане не ім'я ОСОБА_4; свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 від 27.02.2008 року, видане Комунарською районною адміністрацією Запорізької міської ради на ім'я ОСОБА_4; договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, укладений 07.03.2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Позовні вимоги в частині витребування у ОСОБА_5 квартири залишені без задоволення.

Під час розгляду зазначеної справи з'ясувалося, що ОСОБА_5 стала на шлях обману, вирішила за участю декількох довірених осіб укласти низку договорів купівлі-продажу квартири з метою приховати незаконне заволодіння спірною квартирою та унеможливити її повернення ОСОБА_2, як законному її володільцю та користувачу. ОСОБА_5 уклала договір купівлі-продажу квартири з гр. ОСОБА_6, який у свою чергу 15.12.2011 року продав вказану квартиру ОСОБА_7. Продаж квартири ОСОБА_5 весь час розгляду справи у суді приховувала і не довела до відома суду, що квартиру вже продала і в неї нема чого витребувати.

ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 19.04.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8, продав квартиру ОСОБА_3, яка на даний час є власником та користувачем квартири.

Вважає, що ОСОБА_3 з наданих їй документів на квартиру була обізнана про неодноразове відчуження нерухомості через нетривалий час, а також про те, що жоден з попередніх власників ніколи у квартирі не проживав. Відповідачці також було відомо про судові спори щодо квартири.

Посилаючись на викладене, на підставі статей 387, 388, 1212, 1213 ЦК України, вважає відповідача недобросовісним набувачем спірної квартири. Просила суд витребувати у ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 і передати їй у володіння та користування. Скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру на ім'я ОСОБА_3, здійснену на підставі договору купівлі-продажу квартири від 19.04.2013 року.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.06.2015 року до участі у справі як третю особу залучено ОСОБА_4 ( а. с. 151 ).

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 червня 2015 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, допущені судо першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та доказам, просить рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні апеляційного суду Запорізької області доповідь судді, вислухавши доводи представника апелянта, заперечення представників ОСОБА_3 та ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 1 статті 307, статтею 308 ЦПК України передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд постановляє ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін, якщо визнає, що його постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2, яка не являється власником квартири АДРЕСА_7 у м. Запоріжжі, не може на підставі статті 388 ЦК України витребувати вказану нерухомість від ОСОБА_3 на свою користь.

Такий висновок відповідає фактичним обставинам справи, узгоджується з нормами матеріального права.

Згідно статей 10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За статтями 60,61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Відповідно до статей 387,388 ЦК України, лише власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Власник має право витребувати майно у добросовісного набувача у випадку, якщо воно вибуло з володіння власника не з його волі, а іншим шляхом.

У пункті 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" також зазначено, що у разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов'язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387,388 ЦК України.

Судом з'ясовано, що 23 жовтня 1982 року виконавчим комітетом Запорізької міської ради народних депутатів ОСОБА_4 було надано обмінний ордер № 3787 на вселення до квартири АДРЕСА_3, згідно з яким право на проживання у вказаній квартирі, окрім наймачки отримали члени її сім'ї - сини ОСОБА_9, ОСОБА_10. Згодом у зазначену квартиру вселилися в установленому порядку ОСОБА_11 як невістка - дружина сина наймачки ОСОБА_9, та ОСОБА_2, як онука наймача.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2008 року позов ОСОБА_4, ОСОБА_9 було задоволено. ОСОБА_11, ОСОБА_2 були визнані такими, що втратили право користування вказаною квартирою, їх знято з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Розпорядженням голови Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради № 395р від 27 лютого 2008 року "Про приватизацію житла за адресою: АДРЕСА_4» квартиру було передано у приватну власність ОСОБА_4, яка 27.02.2008 року отримала свідоцтво № НОМЕР_1 про право власності на квартиру.

07 березня 2008 року ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чирвою Л.А. (реєстровий № 782), продала квартиру ОСОБА_5, право власності якої було зареєстроване 05.05.2008 року ОП "Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації".

В подальшому, 19 червня 2008 року, ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2008 року було скасоване, справу призначено до розгляду в загальному порядку. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2010 року позов ОСОБА_4, ОСОБА_9 до ОСОБА_11, ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, залишено без розгляду. Тобто підстави, за якими ОСОБА_11, ОСОБА_2 були позбавлені права користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_5 і зняті з реєстрації за вказаним місцем проживання, було скасовано.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 19 червня 2014 року, визнано незаконним розпорядження Комунарської районної адміністрації ЗМР №395р від 27.02.2008 року про приватизацію квартири АДРЕСА_6 на ім'я ОСОБА_4 Визнано незаконним свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 від 27.02.2008 року, видане Комунарською районною адміністрацією ЗМР на ім'я ОСОБА_4 Визнано недійсним договір купівлі - продажу квартири, укладений 07.03.2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу. В задоволенні позову про витребування квартири від ОСОБА_5 було відмовлено, оскільки на момент постановлення судового рішення відповідачка вже не являлася володільцем квартири ( а. с. 36-45,107-112 ).

З'ясовано також, що ОСОБА_5 прожала спірну квартиру ОСОБА_6, який 15.12.2011 року відчужив нерухомість ОСОБА_7

ОСОБА_3 є власницею спірної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 19.04.2013 року, укладеного з ОСОБА_7 та посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, реєстровий номер 1845.

Суд першої інстанції, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, дійшов правильного висновку, що відсутні передбачені статтею 388 ЦК України підстави для витребування спірної квартири від ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, оскільки позивачка не являється власницею спірної нерухомості.

Такий висновок є правильним, оскільки після задоволення рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2014 року позову про визнання незаконним розпорядження Комунарської районної адміністрації ЗМР №395р від 27.02.2008 року про приватизацію квартири АДРЕСА_6 на ім'я ОСОБА_4, про визнання незаконним свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 27.02.2008 року, видане Комунарською районною адміністрацією ЗМР на ім'я ОСОБА_4, власником спірної квартири знову стала територіальна громада в особі Запорізької міської ради, як до приватизації нерухомості, а не ОСОБА_2, яка на момент проведення незаконної приватизації являлася користувачем житлового приміщення.

Рішення відповідає фактичним обставинам справи, нормам матеріального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що спір вирішено неправильно.

Керуючись ст. ст. 307,308 колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 червня 2015 рокуу справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: