У Х В А Л А

26 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Лесько А.О., Хопти С.Ф.,

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши заяву публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Нобліс», про стягнення безпідставно отриманих коштів,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що у грудні 2008 року до нього звернувся директор товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Нобліс» (далі - ТОВ «ВКФ «Нобліс») з проханням тимчасово сплатити відповідачу кошти для погашення заборгованості ТОВ «ВКФ «Нобліс» за кредитним договором від 21 грудня 2007 року, при цьому його запевнили, що після сплати коштів кредитний договір буде пролонговано чи укладено новий і грошові кошти будуть повернуті. Цю ж інформацію підтвердив і представник публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» у м. Коростень Житомирської області та запропонував сплачувати кошти за ТОВ «ВКФ «Нобліс», як поручителю. Крім того, його запевнили, що у випадку неповернення коштів він матиме можливість відшкодування коштів за рахунок предмету іпотеки - комплексу нежитлових будівель і споруд, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 8 681,98 кв. м. Він сплатив відповідачу грошові кошти у розмірі 766 250 грн. зазначав, що відповідач не мав право отримувати від нього зазначені грошові кошти, оскільки між ними відсутні будь-які договірні відносини, а тому кошти у розмірі 766 250 грн отримані відповідачем безпідставно та незаконно. Оскільки в досудовому порядку відповідач відмовляється повернути позивачу безпідставно отримані грошові кошти, позивач вимушений був звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 1 листопада 2013 року, позов ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 24 вересня 2014 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 1 листопада 2013 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на користь ОСОБА_3 безпідставно отримані кошти у розмірі 766 250 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 жовтня 2014 року у відкритті касаційного провадження у даній справі відмовлено.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ПАТ «Промінвестбанк» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 жовтня 2014 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, зокрема, ст. ст. 512, 527, 528 ЦК України, що потягло, на думку заявника, ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Як приклад неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявник наводить постанови Вищого господарського суду України від 4 листопада 2014 року, від 17 грудня 2013 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 червня 2014 року, від 18 квітня 2014 року та від 17 липня 2013 року.

Зі змісту наданих судових рішень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вбачається неоднакове застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, ніж у судовому рішенні, щодо якого ставиться питання про його перегляд.

Так, суд касаційної інстанції у рішенні, щодо якого ставиться питання про його перегляд, погодився з правовою позицією апеляційного суду про те, що за відсутності письмового договору щодо забезпечення виконання зобов'язань за договором кредитор не мав права отримувати кошти від осіб, відмінних від позичальника, а тому такі кошти підлягають поверненню, як безпідставно набуті.

При цьому в судових рішеннях суду касаційної інстанції, на які робляться посилання щодо неоднакового застосування норм матеріального права, суди дійшли іншого висновку про те, що виконання обов'язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору не випливає обов'язок боржника виконати зобов'язання особисто. У цьому разі кредитор зобов'язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Оскільки зі змісту заяви та доданих до неї судових рішень вбачається неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, справу слід допустити до провадження Верховного Суду України.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Допустити справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Нобліс», про стягнення безпідставно отриманих коштів до провадження Верховного Суду України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська

В.А. Черненко