У Х В А Л А І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 28 січня 2015 року м. КиївКолегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі: Черненко В.А., Лесько А.О., Червинської М.Є., розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» про стягнення коштів за банківським вкладом та зобов'язання здійснити зарахування зустрічних однорідних вимог за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 20 листопада 2014 року, - в с т а н о в и л а: У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним вище позовом, в якому просив стягнути з публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» (далі - ПАТ «КБ «Південкомбанк») кошти за банківськими вкладами в сумі 257 120 грн 55 коп. та зобов'язати здійснити зарахування зустрічних однорідних вимог. Вимоги мотивував тим, що 11 червня 2013 року між ним та ПАТ «КБ «Південкомбанк» був укладений договір банківського вкладу № 2533Д-60Ф «Стандарт» (з поповненням та виплатою процентів щомісяця в готівковій формі) на суму 250 тис. грн зі строком повернення 16 червня 2014 року та з процентною ставкою по вкладу 22,65 %, а 12 червня 2013 року було укладено додаткову угоду № 1 до договору. Відповідно до п. п. 3.1.1 та 3.1.2 договору банківського вкладу № 2533Д-60Ф банк зобов'язується забезпечити повне збереження суми вкладу і повернути його у порядку та на умовах, передбачених договором. 12 червня 2013 року між ним та ПАТ «КБ «Південкомбанк» був укладений договір застави майнових прав на депозитний вклад № 7360 С, за яким він є майновим поручителем за зобов'язанням позичальника - товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Брідж» (далі - ТОВ «Трейд Брідж») перед відповідачем згідно договору про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії № 7К-60С від 12 червня 2013 року, за умовами якого позичальник зобов'язаний у строк до 11 червня 2014 року повернути відповідачу кредит у розмірі 475 тис. грн, сплатити відсотки за його користування в розмірі 25,10 % та можливі штрафні санкції. Його лист від 5 червня 2014 року до банку про погашення кредиту за рахунок банківського вкладу майнового поручителя залишено без задоволення. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 жовтня 2014 року позов задоволено. Зобов'язано ПАТ «КБ «Південкомбанк» здійснити зарахування зустрічних однорідних грошових вимог ОСОБА_4 до ПАТ «КБ «Південкомбанк» в сумі 257 120 грн 55 коп. за договором банківського вкладу № 2533Д-60Ф від 11 червня 2013 року «Стандарт» (з поповненням та виплатою процентів щомісяця в готівковій формі) в рахунок часткового погашення 500 612 грн 88 коп. кредитної заборгованості ТОВ «Трейд Брідж» по договору про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії № 7К-60С від 12 червня 2013 року. Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 20 листопада 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права. Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права. Зокрема, апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов правильного висновку про те, що оскільки на час ухвалення судового рішення вже відбувалася процедура ліквідації банку, відтак відсутні підстави для задоволення вимог позивача про зарахування однорідних зустрічних вимог. Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судом при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень. Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити. Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити. Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 20 листопада 2014 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Колегія суддів: В.А. Черненко А.О. Лесько М.Є. Червинська