АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Невідомої Т.О., Поливач Л.Д.

при секретарі: Бугай О.О.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 9 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником двокімнатної квартири АДРЕСА_1, в якій разом із нею зареєстровані її донька ОСОБА_3, та її онука - ОСОБА_4 У вказаній квартирі без реєстрації проживає чоловік її доньки - ОСОБА_2 Між нею та відповідачем постійно виникають сварки та скандали з приводу користування належною їй квартирою. У зв'язку з чим вона не може належно користуватись своєю власністю.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила виселити ОСОБА_2 із квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 9 липня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

ОСОБА_1 та її представник - ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції підтримали апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

ОСОБА_2 та його представник - ОСОБА_6 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважали, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_1 є власником двокімнатної квартири АДРЕСА_1, де вона зареєстрована.

У вказаній квартирі зареєстровані також донька позивачки - ОСОБА_7 та неповнолітня онука позивачки - ОСОБА_3

У цій квартирі без реєстрації проживає ОСОБА_3, який є чоловіком доньки позивачки.

Між позивачкою і відповідачем склалися неприязні стосунки, добровільно виселятись із вказаного приміщення на вимоги позивачки відповідач не бажає.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач вселився до спірного житла та проживає в ньому на правах члена сім'ї власника, а тому вправі продовжувати користуватись спірним житлом, і підстав вважати, що цим порушується право власності немає; позивачем не подано переконливих доказів, які б вказували на обставини неправомірної поведінки відповідача та заходи запобігання і громадського впливу щодо нього.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна.

Положеннями глави 29 ЦК України регламентовано спеціальні способи, спрямовані на захист права власності та інших речових прав, які, зокрема, не обмежуються наявним перелком.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За вимогами ч. 1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного приміщення допускається з підстав, встановлених законом, тобто, виселення є можливим лише з передбачених законом підстав.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави вважати, що до способів захисту речових прав, які підлягають до застосування відповідно до положень глави 29 ЦК України, віднесено з поміж інших і усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом виселення осіб, які перешкоджають у здійсненні цього права.

Зі змісту позовної заяви убачається, що в обгрунтуваннях заявлених вимог містяться посилання на норми, якими визначено захист права власності. Крім того, в розумінні цивільного процесуального права підставу позову складають власне не норми матеріального права, які просить застосувати позивач, а зазначення фактичних обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги та докази, на підтвердження зазначених позивачем обставин.

Посилання відповідача на те, що він вселився у спірну квартиру за згодою власника, а тому має право на користування спірним жилим приміщенням є надуманими та безпідставними.

Згода позивачки на тимчасове проживання відповідача у квартирі (на прохання її доньки) жодним чином не надає останньому права на постійне користування цією квартирою.

Про те, що така згода була тимчасовою, свідчить і та обставина, що позивачка не надавала свою згоду на реєстрацію відповідача у цій квартирі.

За таких обставин, оскільки ОСОБА_2 користується спірним жилим приміщенням без будь-яких на те, правових підстав, чим перешкоджає ОСОБА_1 здійснювати право користування та розпорядження своїм майном, він в силу ст. 391 ЦК України має бути виселений із займаного жітлового приміщення.

З огляду на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору, рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову про виселення необхідно скасувати та відповідно до ст. 309 ЦПК України ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, з ОСОБА_2 підлягають стягненню понесені ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 365 грн. 40 коп.

Ураховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 9 липня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 із квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 365 грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: Т.О. Невідома

Л.Д.Поливач