02 червня 2015 року Справа № 202/4413/14-ц
Рішення

Іменем України

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Шклярука Д.С.

при секретарі - Пугач Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання права власності та визначення порядку користування квартирою, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із позовною заявою в якій уточнивши свої позовні вимоги просить суд: визнати за ним право власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1; визначити порядок користування цією квартирою виділивши йому на праві власності у користування наступні приміщення: житлову кімнату (приміщення 10), площею 8,3 кв.м, житлову кімнату (приміщення 11), площею 13,9 кв.м., лоджію - І, площею 2,3 кв.м., лоджію - ІІ, площею 1,9 кв.м. Відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виділити у користування на праві власності у спірній квартирі приміщення: житлову кімнату (приміщення 5), площею 12,5 кв.м., кладову (приміщення 6) площею 0,5 кв.м., житлову кімнату (приміщення 7), площею 12,9 кв.м., кладову (приміщення 8), площею 3,9 кв.м., кладову (приміщення 9), площею 4,1 кв.м., балкон (приміщення ІІІ), площею 0,8 кв.м. Приміщення: 1-коридор - 10,1 кв.м, 2 - ванну - 2,1 кв.м., 3 - туалет - 1,2 кв.м., 4-кухню - 7,8 кв.м, залишити в загальному користуванні співвласників.

Також позивач просить стягнути з відповідачів на його користь понесені судові витрати по справі.

В обґрунтування таких позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що відповідачка ОСОБА_2 є його рідною сестрою, а відповідач ОСОБА_3 є сином ОСОБА_2 та відповідно його племінником.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є їхніми з відповідачкою батьками.

На підставі списку, затвердженого Дніпропетровською міською радою 18 серпня 1976 року, Виконкомом Амур-Нижньодніпровської районної Ради депутатів трудящих міста Дніпропетровська був виданий ордер № 281 від 26 серпня 1976 року на право заняття чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_1

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради згідно з розпорядженням, квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності в рівних частках: ОСОБА_5, ОСОБА_1 (позивачу), ОСОБА_2 (відповідачці), ОСОБА_3 (відповідачу), - тобто по 1/5 частині кожному співвласнику.

16.02.2004 року КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» виданий витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно згідно з яким зареєстровано право власності на підставі зазначеного свідоцтва від 05.01.2004 року та частка кожного співвласника вказаної квартири становить 1/5 частину.

Згідно з даними технічної інвентаризації в цілому квартира АДРЕСА_1 складається з приміщень: 1-коридор - 10,1 кв.м, 2 ванна - 2,1 кв.м, 3 туалет - 1,2 кв.м, 4 кухня - 7,8 кв.м, 5 житлова (ізольована) - 12,5 кв.м, 6 кладова - 0,5 кв.м, 7 житлова(ізольована) - 12,9 кв.м, 8 кладова - 3,9 кв.м, 9 кладова -4,1 кв.м, 10 житлова (за прохідна) - 8,3 кв.м, 11 житлова(ізольована) - 13,9 кв.м, І лоджія 2,3 кв.м, II лоджія - 1,9 кв.м, III балкон - 0,8 кв.м. Загальна площа квартири - 82,3 кв.м, житлова - 47,6 кв.м. Квартира розташована на дев'ятому поверсі дев'яти поверхового будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їхня з відповідачкою мати ОСОБА_5. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/5 частини спірної квартири. Заповіт на випадок своєї смерті мати не робила.

Спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину у встановленому ст. 1268-1270 ЦК України порядку, були ОСОБА_4 - чоловік спадкодавці та її діти: він та відповідачка ОСОБА_2

02 грудня 2009 року на підставі ст.ст. 1261, 1296 ЦК України нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом (реєстровий №1-820) на 1/15 частину кв. АДРЕСА_1 після ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначене свідоцтво, видане на його ім'я, зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 13.01.2010 року за реєстраційним №4744024.

ОСОБА_4 (його батькові) та ОСОБА_2.(відповідачці) також були видані свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 грудня 2009 року на 1/15 частину кв.АДРЕСА_1 кожному.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер їхній з відповідачкою батько - ОСОБА_4. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 4/15 частин кв. АДРЕСА_1 (1/5 частина - на підставі свідоцтва про приватизацію та 1/15 - в порядку спадкування за законом, а всього 4/15 частин). Розрахунок: 1/5+1/15 = 3/15+1/15 = 4/15). Спадкування здійснювалося за законом через відсутність заповіту.

25 липня 2013 року в порядку ст.ст. 1261, 1296 ЦК України нотаріусом Шостої Дніпропетровської держнотконтори йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом (реєстровий №2-264) на 2/15 частини кв.АДРЕСА_1.

Відповідачці ОСОБА_2 також було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/15 частини вказаної квартири.

Право власності відповідно до зазначених свідоцтв зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 25.07.2013 року.

Відповідно до зазначеного свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.07.2013 року спадкоємцями після ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, в рівних частках є його діти: він та ОСОБА_2 - відповідачка.

На даний час долі у праві власності на кв. АДРЕСА_1 є наступними: йому належить 6/15 частин (1/5 частина на підставі свідоцтва про право власності на житло, 1/15 - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.12.2009 року виданого після смерті матері та 2/15 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого після смерті батька, разом: 1/5 + 1/15 + 2/15 = 3/15 + 3/15 = 6/15 частин); ОСОБА_2 також належить 6/15 частин (1/5 частина на підставі свідоцтва про право власності на житло, 1/15 - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері та 2/15 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, разом: 1/5 + 1/15 + 2/15 = 3/15 + 3/15 = 6/15 частин); ОСОБА_3 - відповідачу - належить 1/5 частина (що дорівнює 3/15) частин (1/5 = 3/15 ). Розрахунок: 6/15+6/15+3/15= 15/15= 1.

Вартість 6/15 частин вказаної квартири, яка відповідно до висновку ринкової оцінки від 07.10.2013 року складає 144 720 грн.

У квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані три особи: він, відповідачка ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3

Він постійно проживає в спірній квартирі та займає приміщення: 10 житлова (прохідна) - 8,3 кв.м., 11 житлова (ізольована) - 13,9 кв.м, І лоджія 2,3 кв.м, II лоджія - 1,9 кв.м.

Приміщення: 1-коридор - 10,1 кв.м, 2 ванна - 2,1 кв.м, 3 туалет - 1,2 кв.м, 4 кухня - 7,8 кв.м, - знаходяться в загальному користуванні.

Іншого житла він не має.

Відповідачка проживала до 1998 року в квартирі АДРЕСА_1 та разом з ОСОБА_3 займала кімнату 7 площею 12,9 кв.м.

Відповідач ОСОБА_3 проживав до 2008 року у квартирі АДРЕСА_1.

Відповідачі мають вільний доступ у спірну квартиру, мають ключі від вхідних дверей, але постійно в квартирі не проживають, оскільки мають інше житло.

Відповідачці належить на праві власності домоволодіння АДРЕСА_2

При отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.07.2013 року відповідачка забрала без його згоди видане особисто йому свідоцтво про право на спадщину за законом від 02.12.2009 року повертати яке відмовилася, а також свідоцтво про право власності на житло від 05.01.2004 року, видане Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради згідно з розпорядженням від 05.01.2004 року №3/5-04.

13.11.2013 року нотаріусом Шостої Дніпропетровської держнотконтори йому був виданий дублікат свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.12.2009 року на 1/15 частину кв. АДРЕСА_1 після ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, який 27.12.2013 року був зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №4095777.

У червні 2013 року відповідачка разом зі своїм чоловіком стали вчиняти проти нього протиправні дії, направлені на позбавлення його можливості вільно користуватися спірною квартирою.

Відповідачі заявляють, що він взагалі не має права володіти та користуватися спірною квартирою, через що він вимушений звертатися до суду з цим позовом.

Відповідно до вимог ст.358 ЦК України він, як співвласник, має право на володіння та користування тією частиною спільного майна, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Оскільки квартира розташована на дев'ятому поверсі дев'яти поверхового будинку, згідно з роз'ясненнями п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» поділ її в натурі є неможливим.

Вважає за доцільне звернутися до суду з позовом про визначення порядку користування спільним майном.

При визначенні запропонованого ним порядку користування права співвласників не будуть порушені, оскільки він в значній мірі відповідає часткам співвласників у праві спільної часткової власності, такий порядок користування існував на протязі багатьох років, відповідачі у спірній квартирі не проживають, оскільки забезпечені іншим житлом, тоді як він іншого житла, крім квартири АДРЕСА_1, не має.

Він пропонував відповідачам різноманітні варіанти вирішення питання користування спадковим майном позасудовим шляхом, але дієвий результат не настав.

Крім того, відповідачі не визнають за ним право власності на 1/5 частину спірної квартири, що належить йому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.01.2004 року. Вказане свідоцтво відповідачі утримують у себе і на його вимоги не видають йому.

Відповідачка виганяла його з квартири, заявляла, що він не маю жодного права ані власності, ані користування спірною квартирою, через що він був вимушений неодноразово звертатися до правоохоронних органів.

Оскільки відповідачі не бажають вирішити питання щодо визнання права власності та встановлення порядку користування власністю, що належить їм на праві спільної часткової власності, мирним шляхом, він вимушений звертатися до суду з позовом та нести додаткові витрати.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали пред'явлений позов та просили його задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування вимог посилалися на обставини викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечувала та зауважувала на тому, що запропонований позивачем порядок не відповідатиме ані її інтересам, ані інтересам її сім'ї, просила відмовити позивачу повністю.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про місце та час судового розгляду, про причини неявки суд не сповістив.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, в судовому засіданні з наданих письмових доказів було встановлено, що сторони є співвласниками квартири № АДРЕСА_1. Кожному із них на праві спільної часткової власності належать наступні частки у вказаній квартирі: позивачу ОСОБА_1 належить 6/15 (йому належить 6/15 частин (1/5 на підставі свідоцтва про право власності на житло, 1/15 - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.12.2009 року виданого після смерті його матері та 2/15 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого після смерті батька, разом: 1/5 + 1/15 + 2/15 = 3/15 + 3/15 = 6/15 частин); ОСОБА_2 належить 6/15 частин (1/5 частина на підставі свідоцтва про право власності на житло, 1/15 - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері та 2/15 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, разом: 1/5 + 1/15 + 2/15 = 3/15 + 3/15 = 6/15 частин); ОСОБА_3 належить 1/5 частина (що дорівнює 3/15) частин (1/5 = 3/15 ).

З технічного паспорту встановлено, що спірна квартира розташована на дев'ятому поверсі дев'яти поверхового будинку № 79, корп. 5, та складається з наступних приміщень: коридору, площею 10,1 кв.м., ванної, площею, 2,1 кв.м., туалету, площею 1,2 кв.м., кухні, площею 7,8 кв.м., житлової кімнати (прим. 5), площею 12,5 кв.м., кладової (прим. 6), площею 0,5 кв.м., житлової кімнати (прим 7), площею 12,9 кв.м., кладової (прим. 8), площею 3,9 кв.м., кладової (прим. 9), площею 4,1 кв.м., житлової кімнати (прим. 10), площею 8,3 кв.м., житлової кімнати (прим. 11), площею 13,9 кв.м., лоджії - І, площею 2,3 кв.м., лоджії - ІІ, площею 1,9 кв.м., балкону - ІІІ, площею 0,8 кв.м. Загальна площа квартири становить 82,3 кв.м., а відповідно житлова 47,6 кв.м.

В судовому засіданні встановлено, що у квартирі мешкає позивач зі своєю родиною. Належних допустимих та достатніх доказів про те, що у квартирі мешкають відповідачі надано у судовому засіданні не було.

Між сторонами, як співвласниками, існують неприязні стосунки, які виникли з приводу порядку користування спірною квартирою, зокрема відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердила, що неодноразово пропонувала позивачу продати спільну квартиру, але ОСОБА_1 зауважив на відсутності можливостей для придбання іншого житла.

Згідно ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року N 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

За встановлених в судовому засіданні обставин, позовні вимоги підлягають повному задоволенню та суд вважає необхідним визнати за позивачем право власності на 1/5 частку квартири АДРЕСА_1 оскільки відповідачі не погоджуються із таким правом позивача на 1/5 частину спірної квартири, що належить йому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.01.2004 року. Вказане свідоцтво відповідачі тримають у себе, що визнала відповідач ОСОБА_2, і на вимоги позивача йому його не надають.

Згідно з ст.392 ЦК України власник майна може звернутися з позовом про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою.

Окрім того, суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача щодо визначення порядку користування спірною квартирою. При вирішенні цього спору між сторонами суд враховує і повною мірою погоджується із висновком судової будівельно-технічної експертизи № 2796/2797-14 від 16.01.2015 року, яка була призначена і проведена по справі, та із визначеним експертом варіантом порядку користування спірною квартирою за яким в загальне користування співвласників виділяються: коридор, ванна, туалет, кухня, разом 21,2 кв.м., позивачу ОСОБА_1 виділяються дві житлові кімнати площею 8,3 кв.м. та 13,9 кв.м., а також примикаючи до них лоджія - І, площею 2,3 кв.м., лоджія - ІІ, площею 1,9 кв.м., разом 26,4 кв.м., а відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виділяються: житлова кімната, площею 12,5 кв.м., житлова кімната, площею 12,9 кв.м., кладова, площею 0,5 кв.м., кладова, площею 3,9 кв.м., кладова, площею 4,1 кв.м., балкон - ІІІ, площею 0,8 кв.м., а разом 34,7 кв.м.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідачів. З ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 слід стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 1569,00 грн., 4650,00 грн. витрат на правову допомогу, 2952,00 грн. витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи, а всього 9171,00 грн. Такі витрати позивача підтверджуються наявними у матеріалах письмовими доказами.

Керуючись ст. ст. 3, 10-11, 59-60, 88, 212, 213-215, 218 Цивільно-процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (і.к. НОМЕР_1) право власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1

Визначити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1:

· виділити ОСОБА_1 у користування житлову кімнату (приміщення 10), площею 8,3 кв.м., житлову кімнату (приміщення 11), площею 13,9 кв.м., лоджію - І, площею 2,3 кв.м., лоджію - ІІ, площею 1,9 кв.м.;

· виділити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у користування житлову кімнату (приміщення 5), площею 12,5 кв.м., житлову кімнату (приміщення 7), площею 12,9 кв.м., кладову (приміщення 6), площею 0,5 кв.м., кладову (приміщення 8), площею 3,9 кв.м., кладову (приміщення 9), площею 4,1 кв.м., балкон - ІІІ, площею 0,8 кв.м.

Коридор (приміщення 1), площею 10,1 кв.м., ванну (приміщення 2), площею 2,1 кв.м., туалет (приміщення 3), площею 1,2 кв.м., кухню (приміщення 4), площею 7,8 кв.м., залишити в спільному користуванні співвласників ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 784,50 грн. судового збору, 2325,00 грн. витрат на правову допомогу, 1476,00 грн. витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи, а всього 4585,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 784,50 грн. судового збору, 2325,00 грн. витрат на правову допомогу, 1476,00 грн. витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи, а всього 4585,50 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.С. Шклярук