РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі - Райковській О.К.

з участю: позивача - ОСОБА_1

преставника позивача - адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння та виселення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про витребування майна з чужого незаконного володіння та виселення. До початку розгляду справи по суті позивач 12.01.2015р. зменшив позовні вимоги та підтримав позов лише до ОСОБА_3, подавши до суду уточнену позовну заяву 06.01.2015р.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 на підставі договору дарування квартири від 07 березня 2002 року та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10 квітня 2014 року.

Після розлучення з ОСОБА_7 одружився повторно та від шлюбу має малолітнього сина. На даний момент проживає з сім' єю за адресою АДРЕСА_3.

На даний момент, у його квартирі зареєстровані тільки колишня дружина ОСОБА_7, та донька ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1

Однак, в даній квартирі незаконно проживає мати колишньої дружини ОСОБА_3 до якої він звертався з вимогою залишити помешкання, яка має власне житло за адресою: АДРЕСА_1, де й зареєстрована на даний момент. Проте, ніяких дій на виконання його прохань та законних вимог, як власника житла відповідачем вчинено не було.

Відповідачка фактично заволоділа його майном і проживає в квартирі, що належить йому на праві власності, незаконно.

Просив визнати ОСОБА_3 такою, що незаконно, без відповідної правової підстави, заволоділа чужим майном та виселити її з належної йому квартири за адресою АДРЕСА_2 у її власну квартиру за адресою АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач підтримав позов в межах доводів позовної заяви. Додатково пояснив, що у нього, як у власника квартири, не було ключів від неї, лише за втручанням дільничного інспектора йому дали ключ від вхідних дверей до квартири, при цьому ключа від других дверей не дали, хоча відповідачка такий ключ має. При відвідуванні квартири відповідачка його до квартири не пустила, хоча дозволу на її проживання в квартирі він їй не давав. На підтвердження своїх доводів щодо проживання відповідачки в квартирі вказав, що в квартирі знаходяться її особисті речі - одяг, по квартирі відповідачка ходить в своєму домашньому одязі. Заперечив, що його колишня дружина потребує постійного стороннього догляду та допомоги, так як вона працює . Просив позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася повторно. Про день,час та місце судового засідання повідомлялася рекомендованою кореспонденцією. Заяви щодо розгляду справи в її відсутність суду не надала, про причину неявки суду не повідомила.На першочерговий позов подала заяву-пояснення згідно якої вважає, що позов є безпідставний, так як вона зареєстрована та мешкає АДРЕСА_1, проте постійно приходить і допомагає своїй дочці та онучці. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачки, яка вважається належно повідомленою, згідно ч.4 ст.169 ЦПК України з винесенням заочного рішення згідно до ст.224-228 ЦПК України, проти чого не заперечив позивач.

Заслухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що АДРЕСА_2 в м.рівне на підставі договору дарування від 07 березня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за № 1648 та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10 квітня 2014 року.

ОСОБА_1, як власник спірної квартири, письмово пропонував ОСОБА_3 укласти договір найму (оренди) квартири з направленням проекту договору, проте доказів укладення його, судом не встановлено.

Крім того, встановлено, що у квартирі АДРЕСА_2 в період часу з 11.09.2007р. по 27.08.2014р. були зареєстровані ОСОБА_4, ОСОБА_5, неповнолітній ОСОБА_6, а на даний час зареєстровані ОСОБА_7 та неповнолітня ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.народження згідно довідки УДМС України в Рівненській області № 5610/4323 від 17.09.2014р.

ОСОБА_3 за даними УДМС України в Рівненській області з 06.09.2000 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_7 має Ш групу інвалідності загального захворювання до 1.03.2015р. (довідка поліклініки «Північна» від 04.08.2014р., довідка СМЕК С АВ № 0308357 від 17.03.2014р.), якій протипоказана робота на висоті, біля вогню, в несприятливих умовах навколишнього середовища. Судом не встановлено доказів того, що в наслідок захворювання ОСОБА_7 потребує стороннього догляду, проте має лише обмеження в умовах та характері праці.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11, яка є другою дружиною позивача, суду показала, що в спірну квартиру їх не пускає ОСОБА_3, яка там проживає разом з колишньою дружиною позивача та його дочкою. У ОСОБА_3 є ключі від обох дверей до спірної квартири. В квартирі є її особисті речі, та ходить вона в квартирі в домашньому одязі.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном.

За ч.І ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 387. п.З ч.І ст. 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Ст. 16 Цивільного кодексу вказує, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином, сукупністю достовірно встановлених судом доказів підтверджується, що ОСОБА_3 без відповідної та не правової підстави проживає в АДРЕСА_2 , а саме володіє та користується нею, чим чинить перешкоди власнику ОСОБА_12 у праві власності на нерухоме майно, а тому слід усунути перешкоди в користуванні власнику квартирою АДРЕСА_2 та виселенні ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 за місцем її постійної реєстрації.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 82, 88, 212-215, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні власністю та виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_2 в квартиру АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.В.Панас