Справа № 450/3394/13 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/783/2129/15 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р.. Ніткевича А.В.,

з участю секретаря Гацій І.І.,

з участю: ОСОБА_3, його представника - ОСОБА_4, представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 грудня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, Пустомитіввської міської ради, про визнання права власності на 1/2 частину квартири,-

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2013 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_5, Пустомитіввської міської ради, про визнання права власності на ? частину квартири. Посилаючись на те, що спірна квартира набута у власність в період щлюбу з ОСОБА_5,однак остання не визнає його право власності на вказану квартиру, просив ухвалити рішення на підставі ст.60 СК України, ст.ст.16, 392 ЦК України про визнання за ним право власності на ? частини квартири АДРЕСА_1.

Оскаржуваним рішенням суду в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_3 В апеляційній скарзі стверджує про порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що придбання відповідачкою паю відбулося за спільні кошти їх подружжя, а відтак спірна квартира є їх спільною сумісною власністю, що також підтверджується рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 29.01.2013 року. Посилається на те, що звертався в Пустомитівську міську раду з приводу оформлення права власності на спірну кватиру, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва у зв"язку з тим, що документи, пов"язані з членством в ЖБК "Веселка" оформлені на ім"я відповідачки. Зазначає, що має право на частину квартиру, оскільки відповідачка такого права не визнає, а тому звернувся за захистом в суд. Крім того, апелянт посилається, що розпорядження Пустомитівської районної адміністрації №654 від 9.10.2007 року є належним доказом виникнення у сторін права власності на спірну квартиру. На думку апелянта, встановлений факт закінчення будівництва і введення його в експлуатацію, а тому суд не підміняє собою державний орган, до повноважень якого належить здійснення державної реєстрації права власності. Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3, його представника - ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги, що аналогічні її доводам, пояснення представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 щодо заперечення вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.303 ЦПК України при розгляді справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони по справі - ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі з 31.10.1996 року до 12.08.2009 року.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 29.01.2013 року, залишеним без змін ухвалю апеляційного суду Львівської області від 22.07.2013 року, встановлено, що пайові внески на квартиру АДРЕСА_1 внесені на ім"я ОСОБА_5 в ЖБК "Веселка" шляхом викупу паю 4.07.2004 року, були об"єктом спільної сумісної власності подружжя. (а.с.4-7, 8-9)

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першї інстанції виходив з того, що суду не подано доказів про реєстрацію права власності на квартиру ОСОБА_5

Однак з таким висновком погодитись не можна, так як він не відповідає положенням законодавства.

Так, поза увагою суду залишились особливості щодо умов набуття права власності, встановлені законом - ст.384 ЦК України, відповідно до положень якої право власності на квартиру члена житлово-будівельного кооперативу виникає при повному внесенні цих пайових внесків.

А відтак, право власності на спірну квартиру у ОСОБА_5 виникло у зв"язку з внесенням пайового внеску, тобто викупу квартири.

Разом з тим, колегією суддів приймаються до уваги наступне.

Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" №11 від 21.12.2007 року поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України.

Згідно з п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав №5 від 7 лютого 2014 року з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Стаття 392 ЦК не регулює правовідносин щодо самочинно збудованого нерухомого майна. Оскільки позови про визнання права власності, що пред'явлені на підставі статті 392 ЦК, пов'язані з невизначеністю відносин права власності позивача щодо свого майна, то на ці позови не поширюються правила про позовну давність.

Відповідно до позовної заяви позивач зазначив підставу позову - не визнання відповідачкою його права власності на квартиру, яка є об"єктом спільної сумісної власності подружжя.

Однак позивачем вимог про поділ спільного майна подружжя за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України не заявлено.

Вищенаведене стверджує те, що позивач обґрунтував позов обставинами, що ґрунтуються на положеннях ст.60 СК України, ст.ст.16, 392 ЦК України, а тому відсутні підстави для висновку про те, що позов ґрунтується на обставинах, які свідчать про наявність правовідносин, що регулюються статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України, і в зв"язку з цим застосування цих норм законодавства для вирішення спору.

Крім того, відповідно до ст.303 ЦПК України апеляційний суд не вправі виходити за межі вимог, заявлених в суді першої інстанції, і в даному випадку вирішувати питання про поділ майна подружжя в порядку, визначеному статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України.

А відтак, оскільки відсутні будь-які обставини, які стверджують, що суб'єктивне право власника спірного майна не підтверджено відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача з підстав, зазначених в позовній заяві (а.с.2), не підлягали до задоволення.

В зв"язку з цим рішення суду слід змінити та вважати вирішеним спір на підставі ст.60 СК України, ст.ст.16, 392 ЦК України.

Керуючись п.3 ч.1 ст.307 , п. 4 ч.1 ст.309, ст.316 ЦПК України , колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 грудня 2014 року змінити та важати вирішеним спір на підставі ст.60 СК України, ст.ст.16, 392 ЦК України.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів в з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Мікуш Ю.Р.

Ніткевич А.В.