Справа № 509/3786/15-ц
06 листопада 2015 року. Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
судді Курочки В.М.
при секретарі Задеряки Г.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Овідіополі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-
З наведених підстав позивач просив в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором у розмірі 2 725 338 грн. 11 коп. звернути стягнення на належний відповідачу предмет іпотеки земельну ділянку, шляхом визнання права власності за Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» на це майно, а також стягнути з відповідача судові витрати.
Відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання на зявився, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення суду, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. (а.с. 31-36)
Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно до ч. 2 ст. 1050 і ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
Судом установлено, що згідно договору №2358-н від 19 травня 2008 року відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», правонаступником якого станом на цей час є публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» надало ОСОБА_1 кредит у сумі 933 000 грн. строком до 19 травня 2028 року. Відповідач зобовязався повернути кредит щомісячними платежами відповідно до графіка та сплачувати відсотки за користування грошовими коштами.(а.с. 15-17)
В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 20.05.2008 р. між банком та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки, відповідно до якого відповідач передав банку в іпотеку, належну йому на праві власності земельну ділянку площею 0,1000 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташовану за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Таїрове, масив №20, ділянка №3/1. (а.с. 9-12)
Свої зобовязання за кредитним договором банк виконав повністю.
Своїх зобовязань за кредитним договором відповідач не виконує, внаслідок чого станом на 09.08.2015 р. має заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 725 338 грн 10 коп., з яких: 930 908 грн. 34 коп. прострочений борг за кредитом; 1088 474 грн. 17 коп. прострочені проценти за користування кредитом; 280 816 грн. 48 коп. пеня за прострочений борг по кредиту; 425 139 грн. 12 коп. пеня за прострочені відсотки, що підтверджено розрахунками банку. (а.с. 5-8)
Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України Про іпотеку звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України Про іпотеку договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України Про іпотеку.
Відповідно до частини першої статті 37 Закону України Про іпотеку іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Виходячи з положень частини другої статті 16 ЦК України, частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України Про іпотеку не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором.
Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 39 постанови від 30.03.2012 р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснив, що з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання. У звязку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом.
Пунктом 6.5. договору іпотеки від 20.05.2008 р. передбачено, що іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із перерахованих у цьому пункті способів, у тому числі шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань. (а. с. 9)
На підставі викладеного суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати у виді сплати судового збору 3654 грн. (а.с. 4)
Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215,218,224-226 ЦПК України, ст. ст. 33,36,37 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 16, 526 ЦК України, п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»,-
Позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» витрати зі сплати судового збору 3654 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Овідіопольський районний суд протягом 10 днів з дня його оголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

С Суддя: ОСОБА_3Курочка