Номер провадження: 22-ц/785/5664/15
Головуючий у першій інстанції Сегеда О. М.
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Ісаєвої Н.В., Комлевої О.С.,

при секретарі Желєзнову В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, матеріальної та моральної шкоди, суми нестягнутої франшизи, за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» - Мезецького Максима Сергійовича на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2014 року,

встановила:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 30.11.2013 року о 14 год. 00 хв. в м. Одесі по вул. Центральний аеропорт в напрямку вул. Кострова ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Тойота Хайс», д/н НОМЕР_1, не витримав безпечну дистанцію, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5, який зупинився попереду та якого після зіткнення відштовхнуло на попереду зупинившийся автомобіль «Тойота Камрі», д/н НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_2, який в свою чергу зіткнувся з автомобілем НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_6, якого відкинуло на попереду зупинившийся автомобіль НОМЕР_5, під керуванням водія ОСОБА_7, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 07.02.2014 року ОСОБА_3 був визнаний винним в порушенні п. 10.9 ПДР України і у вчиненні ДТП, та був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

У зв'язку з тим, що на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в ПрАТ «УТСК» за полісом №АС/4302189, позивач 30.11.2011 року звернувся до страховика із заявою про настання страхового випадку по договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, додавши до зазначеної заяви усі необхідні документи.

Відповідно до звіту №21/2013 експертного авто товарознавчого дослідження по встановленню матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля «Тойота Камрі», д/н НОМЕР_3, вартість матеріальної шкоди на момент складання звіту становить 59923,87 грн.

14 березня 2013 року позивач звернувся до ПрАТ «УТСК» із заявою про виплату страхового відшкодування, проте на даний час виплату страхового відшкодування страховик не здійснив та на момент подання до суду позовної заяви прострочив сплату на 103 дні. Через прострочення виплати страхового відшкодування позивач просив суд стягнути зі страховика пеню.

Крім того, позивач зазначав, що у зв'язку із пошкодженням його автомобіля йому була спричинена моральна шкода, яку він оцінює в 2700,00 грн.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просив стягнути з ПрАТ «УТСК» на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 50000,00 грн., пеню у розмірі 3221,90 грн.; стягнути солідарно з ПрАТ «УТСК» та ОСОБА_3 на його користь моральну шкоду в розмірі 2700,00 грн. та витрати на оплату судового збору у розмірі 626,24 грн.; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму франшизи у розмірі 1000,00 грн. та матеріальну шкоду в розмірі 8923,87 грн.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2014 року позов ОСОБА_2 було задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «УТСК» на користь ОСОБА_2 суму страхового відшкодування в розмірі 49000 гривень 00 копійок.

Стягнуто з ПрАТ «УТСК» на користь ОСОБА_2 пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 3157 гривень 47 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму франшизи в розмірі 1000 гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 8923 гривні 87 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 1000 гривень 00 копійок.

Вирішено питання судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Зазначене рішення суду оскаржує в апеляційному порядку ПрАТ «УТСК» через представника Мезецького М.С. В скарзі з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про зміну судового рішення в частині задоволення позову щодо ПрАТ «УТСК». В решті рішення суду не оскаржено.

Інші сторони рішення суду не оскаржували.

Апелянт в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпаними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Зазначеним вимогам закону рішення суду у повної мірі не відповідає.

Встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 30.11.2013 року о 14 год. 00 хв. в м. Одесі по вул. Центральний аеропорт в напрямку вул. Кострова ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Тойота Хайс», д/н НОМЕР_1, не витримав безпечну дистанцію, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5, який зупинився попереду та якого після зіткнення відштовхнуло на попереду зупинившийся автомобіль «Тойота Камрі», д/н НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_2, який в свою чергу зіткнувся з автомобілем НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_6, якого відкинуло на попереду зупинившийся автомобіль НОМЕР_5, під керуванням водія ОСОБА_7, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль «Тойота Камрі», д/н НОМЕР_3, належить на праві власності ОСОБА_2

Відповідно до довідки ДАІ, виданої на ім'я ОСОБА_2, в результаті ДТП, яка сталася 30.11.2013 року, автомобіль марки «Тойота Камрі», д/н НОМЕР_3 отримав механічні пошкодження.

Причиною зіткнення транспортних засобів стало порушення водієм ОСОБА_3 п.10.9 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Вина ОСОБА_3 підтверджується постановою Приморського районного суду м. Одеси від 07.02.2014 року, відповідно до якої останній був визнаний винний в скоєнні ДТП та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Згідно з висновком № 21/2013 від 17.12.2013року, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Тойота Камрі», д/н НОМЕР_3, складає 59923,87 грн.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, як власника наземного транспортного засобу, а саме автомобіля «Тойота Хайс», д/н НОМЕР_6 була застрахована ПрАТ «УТСК», до якої 30.11.2011року звернувся позивач із заявою про настання страхового випадку по договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, додавши до зазначеної заяви усі необхідні документи.

14 березня 2013року позивач звернувся до ПрАТ «УТСК» із заявою про виплату страхового відшкодування, яке страховиком до теперішнього часу не здійснено.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV (далі - Закон України № 1961-IV) обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 9 Закону № 1961- IV встановлено, що розмір страхової суми за шкоду заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Оскільки ліміт суми за шкоду заподіяну майну потерпілих, становить 50000,00 грн., тому дана сума підлягає стягненню з ПрАТ «УТСК» на користь ОСОБА_2, з вирахуванням суми франшизи.

Враховуючи встановлене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення з ПрАТ «УТСК» страхового відшкодування в розмірі 49000,00 грн. (за вирахуванням суми франшизи (50000,00 грн. - 1000,00 грн = 49000,00 грн). Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Одночасно, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ПрАТ «УТСК» на користь позивача пені в розмірі 3157,47 грн., суд першої інстанції виходив з того, що ПрАТ «УТСК» було прострочено виплату страхового відшкодування за період з 13.06.2014 року по 24.09.2014 року в розмірі 3157,47 грн.

Проте, з даними висновками суду першої інстанції повністю погодитися не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 36 Закону України № 1961- IV, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Виплата страхового відшкодування здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування, лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків. Виплата страхового відшкодування здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.

За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Однак, при цьому судом не враховано, що відповідно до ст. 35 Закону України № 1961- IV потерпілий має подати страховику заяву про виплату страхового відшкодування протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП.

З матеріалів справи вбачається, що повідомлення про ДТП подано позивачем до ПрАТ «УТСК» 30.11.2013 року.

14.03.2013року позивач звернувся до ПрАТ «УТСК» із заявою про виплату страхового відшкодування, що вважається моментом узгодження із страховиком суми такого страхового відшкодування.

Таким чином, позивачем прострочено подачу заяви про виплату страхового відшкодування з 26.08.2014 року по 24.09.2014 року, а отже, відповідно до ст. 36 Закону України № 1961- IV строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

З урахуванням прострочення позивачем подачі заяви про виплату страхового відшкодування 90 денний строк закінчується 26.08.2014 року, а не 13.06.2014 року, як помилково вважав суд першої інстанції.

Отже, розрахунок пені слід провести таким чином: несплачена сума страхового відшкодування - 50000,00 грн. Період, за який стягується пеня: 26.08.2014 року по 24.09.2014 року (з 26.08.2014 року по 24.09.2014 року враховуючи розмір облікової ставки НБУ-12,5%)

50000,00 грн. х 12,5% х 2/100 х 29/365 = 993,15 грн. (50000,00 грн. - сума заборгованості; 29-кількість днів періоду з 26.08.2014 року по 24.09.2014 року;12,5% річних, облікова ставка у вказаний період).

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ПрАТ «УТСК» пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 3157,47 грн. підлягає зміні зі зменшенням розміру стягнутої суми пені до 993,15 грн.

В решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 309 ч. 1 п.п. 3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» - Мезецького Максима Сергійовича задовольнити частково.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2014 року в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_2 пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 3157,47 грн. змінити зі зменшенням розміру стягнутої суми пені до 993,15 грн.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня набрання ним законної сили.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

Н.В.Ісаєва

О.С.Комлева