Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/1278/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2015 року Миколаївський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого- судді: Терентьєва Г.В.

при секретар Петриченко В.С.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника служби у справах

дітей державної районної адміністрації

Миколаївського району ОСОБА_4,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про зміну порядку побачень з дитиною,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну порядку побачень з дитиною .

Представник позивача в судовому засіданні подала заяву про забезпечення позову, в якій просила вжити заходів забезпечення позовної заяви про зміну порядку побачень з дитиною, шляхом зупинення виконання рішення №1086 виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 14.11.2014 року до винесення рішення по справі. В обґрунтування заяви посилалась на те, що кожного разу коли відповідач забирає доньку до себе додому, а потім повертає вона постійно хворіє та тривалий час потребує медичної допомоги та додаткового догляду.

Відповідач, його представник та представник служби у справах дітей державної районної адміністрації Миколаївського району проти задоволення заяви заперечували, вважаючи її необґрунтованою та безпідставною.

Суд, вислухавши заяву представника позивача, думку учасників процесу, вважає, що заява задоволенню не підлягає.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною 27.02.1991р., визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 9 Конвенції, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до положень ст.7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини незалежно від того чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим, суду не надано доказів існування загрози невиконання рішення суду та загрози нормального розвітку дитини при спілкуванні з батьком, що є підставою для відмови у задоволенні заяви.

Керуючись ст. 151, 152, 153, 208, 210, 293 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву представників позивача про забезпечення позову - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_6

15.10.2015