Справа № 309/3223/13-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого судді: Бисага Т.Ю.

суддів: Власова С.О., Фазикош Г.В.,

при секретарі: Рогач О.Я.

за участю апелянта - ОСОБА_1, представників сторін - ОСОБА_2,ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 27 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, Нанківської сільської ради Хустської району Закарпатської області про визнання незаконним та скасування рішення Нанківської сільської ради, та визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1, Нанківської сільської ради Хустської району Закарпатської області про визнання недійсним та скасування рішення Нанківської сільської ради Хустського району від 10.11.2000 року за №26 про оформлення права власності на житловий будинок та визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок та визнання свідоцтва про право власності видане на ім'я ОСОБА_5 НОМЕР_1 від 29.12.2000 року.

В позовній заяві позивач посилається на те, що рішенням виконавчого комітету Н. Селиської сільської ради народних депутатів Хустського району від 28 жовтня 1966 року, йому надано дозвіл на будівництво житлового будинку на виділеній колгоспом ділянці, що розташована в АДРЕСА_1. На підставі вказаного рішення виконавчим комітетом Хустської районної ради депутатів, йому надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку та підсобних будівель, на підставі якого він отримавши проектні документи, почав будівництво житлового будинку на місці старого будинку батьків. Завершивши будівництво будинку в 1969 році, він разом зі своєю родиною почав у ньому проживати. У 1981 році дочка ОСОБА_8 взяла шлюб з відповідачем, який після весілля також почав проживати у їхньому будинку. В 1986 році позивач разом з дружиною та донькою Тетяною переїхав проживати до батьків дружини в АДРЕСА_1 залишилась проживати родина доньки Ірини. Згодом відповідач збудував житловий будинок на обійсті своєї матері в АДРЕСА_2 і переїхав туди проживати разом з родиною, натомість в будинку №521 залишились проживати онук позивача разом зі своєю дружиною. Через негативну поведінку відповідача, в 2012 році вони розлучилися з Іриною і остання переїхала проживати до будинку позивача. В цей же час позивач виявив у паперах онука свідоцтво про право власності на будинок АДРЕСА_1, видане на ім'я відповідача. Вважає, що органом місцевого самоврядування неправомірно видано у 2000 році свідоцтво про право власності на будинок на ім'я відповідача, оскільки останній збудований ним ще в 1969 році на підставі всіх необхідних дозвільних документів.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 27 квітня 2015 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення Нанківської сільської ради №26 від 10.11.2000 року, про оформлення права власності на жилий будинок в АДРЕСА_1 за ОСОБА_1.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності 3160 від 29.12.2000 року, видане Нанківською сільською радою Хустського району ОСОБА_1 на дворогосподарство АДРЕСА_1

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, якою просить рішення скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Вимоги апелянта мотивовані тим, що суд першої інстанції ухвалив рішення необґрунтовано з порушеннями норм матеріального та процесуального права, неповно та неправильно встановивши обставини, які мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи, а тому вважає, що рішення підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні, колегія приходить до наступного висновку.

Як встановлено в суді першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, - рішенням виконавчого комітету Н.Селиської сільської ради народних депутатів Хустського району від 28 жовтня 1966 року, йому надано дозвіл на будівництво житлового будинку на виділеній колгоспом ділянці, що розташована в АДРЕСА_1. В даному рішенні яке приймалось органом місцевого самоврядування, а не зборами колгоспників, не вказано статус дворогосподарства як колгоспний двір. Отримавши дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку ОСОБА_4 завершив його в 1965 році, про що свідчать відомості в по господарській книзі. Згідно відомостей по господарської книги ОСОБА_4 числився як голова родини, а не голова колгоспного двору, працював в м. Хуст в школі інтернат. Дружина позивача ОСОБА_9 також працювала в школі-інтернат в м. Хуст та не мала відношення до членів колгоспу.

Відповідач ОСОБА_1 одружився з дочкою позивача у 1981 році і з того часу проживав у спірному будинку. Тобто на момент реєстрації відповідача у будинку позивача, будинок вже був завершений будівництвом на підставі дозвільних документів наданих на ім'я позивача.

Той факт, що домоволодіння розташоване в АДРЕСА_1 Хустського Ст. 100 ЦК Українськім PCP, який діяв на час завершення будівництва даного будинку визначалось, що в особистій власності громадян може бути жилий будинок. При цьому глава десята цього кодексу не пов'язувала наявність такого права з його обов'язковою державною реєстрацією.

Як вбачається з інвентарної справи № 174, заведеної на будинок АДРЕСА_1, вбачається, що власником, будинку є ОСОБА_1, при цьому роком забудови є 1965 рік. Документів які б підтверджували право власності, а також підстави її виникнення в матеріалах інвентарної справи відсутні.

З оскаржуваного позивачем рішення вбачається, що житловий будинок передано у власність гр. ОСОБА_1 у відповідності з Правилами Державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, затвердженими наказами № 56 Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 року.

Дані правила регулювали порядок державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходилися у власності фізичних осіб.

Враховуючи, що саме будівництво будинку проводилося ОСОБА_4, даний будинок не був віднесений до групи колгоспний двір, виконавчим комітетом Нанківської сільської ради від 22 грудня 2000 року неправомірно прийнято рішення № 25 в частині надання права власності на будинок АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 з посиланням на Правилами Державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, затвердженими наказами № 56 Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 року, оскільки на момент винесення даного рішення будинок не перебував у власності відповідача і даним рішення порушено право на реєстрацію прав власника гр. ОСОБА_4

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Доводи викладені в апеляційній скарзі належними та допустимими доказами не доведені, що у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, - відхилити.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 27 квітня 2015 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і може бути оскаржена на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий

Судді