ЄУН № 337/6899/14-ц
Провадження № 2/337/54/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2015 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

в складі: головуючого судді - Нещеретної Л.М.

при секретарі - Шварцер Г.М.

за участю адвоката - ОСОБА_1

позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Державна автомобільна інспекція МВС МРЕО-1 міста Запоріжжя, Реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції про поділ майна, набутого під час шлюбу та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна, набутого під час шлюбу та визнання права власності. В позові посилається на те, що з 28.06.1991 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 Під час шлюбу, за спільні кошти подружжя був придбаний об'єкт нерухомості у вигляді трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1. Покупцем квартири, за згодою подружжя, по договору купівлі-продажу від 23.09.1998 року є відповідач ОСОБА_3 Крім квартири під час шлюбу за спільні кошти було придбано автомобіль ЗАЗ 110307, державний номер НОМЕР_2, 2000 року випуску, кузов № НОМЕР_1, який також було зареєстровано за відповідачем. На даний час шлюбні відносини між ними припинені, однак шлюб не розірвано. У зв'язку з тим, що квартиру та автомобіль було придбано за період спільного мешкання з ОСОБА_3 та за спільні кошти, вважає, що їй належить право власності на 1/2 частину зазначеного майна, тому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. Також оскільки автомобіль є неподільною річчю просить стягнути з відповідача на її користь 1/2 частину вартості автомобіля ЗАЗ 110307, державний номер НОМЕР_2, 2000 року випуску, кузов № НОМЕР_1 в грошовому еквіваленті, що складає 13100,00 гривень. Крім того просить стягнути з відповідача витрати на оплату судового збору у розмірі 2349,38 гривень, та витрати, понесені на витребування доказів по справі у розмірі 781,80 гривень.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та адвокат ОСОБА_1 підтримали позовні вимоги. Позивач суду пояснила, що з 28.06.1991 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 Від сумісного життя мають повнолітнього сина ОСОБА_5, 1993 року народження, який постійно хворів. З цієї причини вона не працювала до 1998 року. У 1998 році за договором купівлі-продажу за спільні кошти нею та ОСОБА_3 була придбана трьохкімнатна квартира, а у 2000 році автомобіль ЗАЗ 110307. Квартира та автомобіль, за домовленістю між ними, були оформлені за відповідачем. Шлюбні відносини між нею та ОСОБА_3 припинені приблизно три роки, здійснити розподіл спільного майна відповідач відмовляється, тому просить розподілити між нею та відповідачем спільно нажите майно, визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, стягнути з відповідача на її користь 1/2 частину вартості автомобіля ЗАЗ 110307 що складає 13100,00 гривень та судовий збір у розмірі 2349,38 гривень. Також просить стягнути з відповідача витрати, понесені на витребування доказів до подання позовної заяви у розмірі 781,80 гривень, які складаються з судового збору за подання заяви про витребування доказів у розмірі 121,80 гривень, за отримання та виготовлення в органах БТІ технічного паспорту у розмірі 380 гривень та копії правовстановлюючих документів у розмірі 150 гривень.

Відповідач ОСОБА_3 з позовом згоден частково, в судовому засіданні пояснив, що з 22.05.1993 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 У шлюбі у них народився син ОСОБА_6, 1993 року народження, який на даний час є повнолітнім та мешкає разом з ними. У 1998 році він особисто, за кошти, отримані від своїх батьків придбав квартиру АДРЕСА_1, однак доказів отримання коштів від батьків у нього немає. У 2000 році був придбаний автомобіль ЗАЗ 110307, який на даний час він продав по довіреності на запчастини за 10000 гривень, гроші витратив на сім'ю, сплату квартплати, купівлю продуктів харчування, у зв'язку з чим не згоден з сумою вартості автомобіля, яку зазначає позивач та стягнення з нього 1/2 частину вартості автомобіля ЗАЗ 110307 у розмірі 13100,00 гривень. Шлюбні стосунки між ним та ОСОБА_2 припинились приблизно 6-7 років тому, однак шлюб не розірвано, мешкають у спірній квартирі разом з повнолітнім сином, кожен займає окрему кімнату. Протягом десяти останніх років він особисто сплачує за житлово-комунальні послуги, купує продукти харчування, зробив капітальний ремонт у квартирі, за кошти, отримані у кредит, який сам виплатив зі своєї заробітної плати. Відповідач після народження дитини ніде не працювала, займалась вихованням сина. Не заперечує проти визнання за позивачем, за ним та їх сином права власності по 1/3 частині спірної квартири.

Представник третіх осіб: Державної автомобільної інспекція МВС МРЕО-1 міста Запоріжжя, Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, за невідомою суду причиною, про день розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, заяв про розгляд справи за відсутністю третьої особи, заперечень проти позову не надали.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з 28.06.1991 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.10). Від сумісного життя мають повнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.61).

У період шлюбу, згідно договору купівлі-продажу від 23.09.1998 року подружжям була придбана квартиру АДРЕСА_1 (а.с.7), яка, за згодою подружжя, оформлена за ОСОБА_3

Крім того, у період шлюбу 15.02.2000 року за ОСОБА_3 було зареєстровано автомобіль ЗАЗ 110307, державний номер НОМЕР_2, 2000 року випуску, кузов № НОМЕР_1, що підтверджується довідкою УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області від 16.10.2014 року № 10/13-3374 (а.с.9).

Відповідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У зв'язку з тим, що квартира і автомобіль були придбані в період шлюбу, суд вважає що зазначене майно є об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 і ОСОБА_3, сторони мають рівні права на майно та їх частки в спільному сумісному майні є рівними, тому за позивачем необхідно визнати право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

До пояснень відповідача про те, що позивач не працювала після народження дитини та не мала доходу, а квартира була придбана за кошти батьків відповідача суд відноситься критично, оскільки відсутні докази придбання квартири за кошти батьків, а позивач не працювала за згодою подружжя, оскільки виховувала спільну дитину, займалась господарством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11 встановлено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Згідно п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

Виходячи з сенсу ч. 4 та ч. 5 ст. 71 СК України, п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" необхідність попереднього внесення грошової суми на депозитний рахунок суду і отримання згоди на отримання грошової компенсації існує тільки тоді, коли позивач заявляє вимоги про залишення у його власності неподільної речі і хоче виплатити відповідачу компенсацію замість його частки. При розгляді цієї справи такі вимоги не заявлялись, а тому і немає необхідності в дотриманні зазначених у ч. 4 та ч. 5 ст. 71 СК України умов.

Приймаючи до уваги, що подружжя не може поділити майно у вигляді автомобілю ЗАЗ 110307, яке придбано в шлюбі за взаємною згодою, тому воно підлягає поділу між ними з урахуванням його вартості. Так як у судовому засіданні встановлено, що шлюбного договору або контракту, який би передбачав майнові права та обов'язки подружжя не укладалось і їх частки є рівними, спірне майно у вигляді автомобілю є неподільним, тому його слід залишити у одного із подружжя, а на користь іншого слід стягнути компенсацію вартості його 1/2 частки.

Так як згідно довідки УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області від 16.10.2014 року № 10/13-3374 автомобіль зареєстровано за відповідачем ОСОБА_3 (а.с.9), суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача вартість 1/2 частини автомобіля ЗАЗ 110307, державний номер НОМЕР_2 у розмірі 13100 гривень, яку у позові зазначила позивач.

Відповідач інших довідок, висновків експерта про вартість автомобілю ЗАЗ 110307, державний номер НОМЕР_2 на час розгляду справи не надав.

Пояснення відповідача щодо продажу спірного автомобілю суд не приймає до уваги, оскільки у наданому відповідачем витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей немає відомостей про продаж автомобілю а лише вбачається, що ОСОБА_3 надав право розпорядження автомобілем гр. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.74). Іншох доказів купівлі-продажу автомобілю не надав. Крім того у відповідача відсутні докази отримання грошових коштів у розмірі 10000 гривень за продаж автомобілю та витрату їх на потреби сім'ї.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2349,39 гривень, які відповідають ціні позову, що підтверджується квитанцією (а.с.1).

Вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат, понесених на витребування доказів до подання позовної заяви у розмірі 781,80 гривень, які складаються з судового збору за подання заяви про витребування доказів у розмірі 121,80 гривень, за отримання та виготовлення в органах БТІ технічного паспорту у розмірі 380 гривень та копії правовстановлюючих документів у розмірі 150 гривень задоволенню не підлягають, оскільки з наданих позивачем копій квитанцій не вбачається, що вони мають відношення та витрачені при розгляді даної справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4-11, 14, 57, 60, 174, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 60, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України, ст. ст. 319, 365 ЦК України суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 вартість 1/2 частини автомобіля ЗАЗ 110307, державний номер НОМЕР_2, 2000 року випуску, кузов № НОМЕР_1 у розмірі 13100,00 гривень, витрати на оплату судового збору у розмірі 2349,38 гривень, а всього стягнути 15449 (п'ятнадцять тисяч чотириста сорок дев'ять) гривень 38 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Л.М.Нещеретна