АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№22-ц/796/2396/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Юзькова О.Л.
Доповідач: Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

28 січня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючого - Українець Л.Д.

суддів - Оніщука М.І.

-- Шебуєвої В.А.

при секретарі - Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року про закриття провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до Дочірнього підприємства «Українська горілчана компанія «Nemiroff» про стягнення компенсації при звільненні та суми середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ДП «Українська горілчана компанія «Nemiroff» про стягнення компенсації при звільненні та суми середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року закрито провадження в справі.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зазначає, що суд дійшов неправомірного висновку про те, що даний позов не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства, а відноситься до юрисдикції господарського суду, оскільки провадження в справі було відкрите до моменту порушення провадження у справі про банкрутство відповідача.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з"явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що з моменту порушення господарським судом Вінницької області провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства «Українська горілчана компанія «Nemiroff» всі спори з майновими вимогами до відповідача, в тому числі і спори про стягнення заробітної плати, підвідомчі господарським судам.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися неможливо, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 червня 2014 року ОСОБА_2 звернулася в суд з даним позовом.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03 липня 2014 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 22 липня 2014 року порушено провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства «Українська горілчана компанія «Nemiroff».

У відповідності до п. 7 ст. 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Разом з тим, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Листі від 07.05.2013 № 709/0/4-13 «Про визначення юрисдикції спору про стягнення заробітної плати у випадку банкрутства боржника» зауважив, що вирішуючи питання про визначення юрисдикції (предметної підсудності) справи за позовом про стягнення заробітної плати з роботодавця, судам слід враховувати положення пункту 11 розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», вимоги статті 15 ЦПК, статті 12 ГПК та брати до уваги дату порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо таку ухвалу постановлено після 19 січня 2013 року.

Тобто, у випадку порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника після 19 січня 2013 року, ключовим моментом для визначення юрисдикції справ є питання чи було порушене провадження у справі про банкрутство відповідача на момент звернення з позовом в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, суд першої інстанції, з'ясувавши, що провадження у справі про банкрутство порушено після 19.01.2013 року, повинен був взяти до уваги дату відкриття провадження в справі за заявою позивача до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі (03 липня 2014 року) та дату порушення провадження у справі про банкрутство боржника (22 липня 2014 року).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що розгляд даного спору не відноситься до виключної компетенції господарського суду, у провадженні якого знаходиться справа про банкрутство, оскільки позивач звернувся до суду з позовом раніше, ніж господарським судом порушено провадження у справі про банкрутство відповідача.

На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув, внаслідок чого передчасно постановив ухвалу про закриття провадження у справі, оскільки саме по собі порушення провадження у справі про банкрутство відповідача не змінює підсудності справ, провадження в яких вже відкриті, тому в Шевченківського районного суду м. Києва були відсутні підстави для закриття провадження в справі за правилами п.1ч.1 ст. 205 ЦПК України.

У своїй ухвалі суд зазначив правову підставу закриття провадження у справі п.1ч.1 ст. 201 ЦПК України. Разом з тим, в суді апеляційної інстанції сторони процесу пояснили, що це є технічна описка, яка моє бути виправлена судом першої інстанції, а провадження у справі закрито на підставі п.1ч.1 ст. 205 ЦПК України.

У силу п.п.3, 4 ч.1 ст. 311 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, а саме, скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,311,313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: