Справа № 495/6311/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 жовтня 2015 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого судді: Мишко В.В.
при секретарі судового засідання: Охримчук А.В.
за участю представників сторін:
від позивача: не зявився
від відповідача: не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 495/6311/15-ц
за позовом Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ»
про стягнення заборгованості
01.09.2015 року Публічне акціонерне товариство Банк «ТРАСТ» (далі по тексту позивач) звернулося до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі по тексту відповідач) про стягнення заборгованості (а.с1-4).
В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 15 серпня 2013 року ПАТ Банк «ТРАСТ» отримав від ОСОБА_1 пропозицію (оферту) про укладення договору № R051.001-ТЕК.0031770 від 15.08.2013 року, в якій відповідач пропонував позивачу надати йому споживчий кредит. Позивачем було акцептовано вищезазначену оферту і надано ОСОБА_1 кредит в розмірі 12 192 грн., зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі 16,99 % річних та 1,47 % комісії за обслуговування кредиту, строком на 48 місяців з щомісячною сплатою частини кредиту, відсотків та комісії за користування кредитом. Також, 15.08.2013 року ПАТ Банк «ТРАСТ» отримав від ОСОБА_1 пропозицію (оферту) на укладення договору №R051.001-ТЕК.0031772 від 15.08.2013 року, в якій відповідач пропонував позивачу відкрити йому поточний рахунок з використанням кредитної картки. Позивачем було акцептовано вищезазначену оферту і надано ОСОБА_1 кредит в розмірі 500,00 грн., зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі 34,99 % річних та 0,00 % комісії за обслуговування кредиту, строком до 14.09.2014 року з щомісячною сплатою частини кредиту, відсотків та комісії за користування кредитом. Невиконання відповідачем зобов'язань по укладеним договорам зумовило звернення ПАТ Банк «ТРАСТ» до суду із відповідним позовом.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.09.2015 року відкрито провадження по справі № 495/6311/15-ц за позовом ПАТ Банк «ТРАСТ»до ОСОБА_1про стягнення заборгованості. Справу призначено до розгляду (а.с.39).
У судове засідання представник позивача не з'явився, але подав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу за його відсутності та зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.42-43).
Відповідач ОСОБА_1, відзив або заперечення на позов ПАТ Банк «ТРАСТ»до суду не надала та в судове засідання не з'явилася без поважних причин, про причини неявки суд не повідомила, будь-яких клопотань не заявляла, хоча була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, що підтверджується наявним у матеріалах справи відповідним поштовим повідомленням про вручення їй ухвали суду про призначення слухання справи, а також копії позовної заяви ПАТ Банк «ТРАСТ» з додатками до неї(а.с.47).
Згідно із ч.2 ст.77 Цивільного процесуального кодексу, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.169 Цивільного процесуального кодексуУкраїни, суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними. Як було вище зазначено, відповідач був оповіщений у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, але він не повідомив про причини неявки в судове засідання та будь-яких клопотань не заявляв.
Згідно із ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи викладені обставини та норми чинного законодавства, суд вважає за можливе, у відповідності до ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України, розглянути справу без участі сторін або їх представників, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.
У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 15 серпня 2013 року ПАТ Банк «ТРАСТ» отримав від ОСОБА_1 пропозицію (оферту) про укладення договору № R051.001-ТЕК.0031770 від 15.08.2013 року, в якій відповідач пропонував позивачу надати йому споживчий кредит. Позивачем було акцептовано вищезазначену оферту і надано ОСОБА_1 кредит в розмірі 12 192 грн., зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі 16,99 % річних та 1.47 % комісії за обслуговування кредиту, строком на 48 місяців з щомісячною сплатою частини кредиту, відсотків та комісії за користування кредитом (а.с.6).
Відповідно до п. 2.2. Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, які є невідємною частиною Кредитного договору, відповідач, який є позичальником зобовязався своєчасно та у повному обсязі сплачувати позивачу відсотки за користування кредитом та комісії, повертати кредит частинами у сумах та терміни, визначені у графіку платежів (Додаток №1 до Кредитного договору-1). Однак, за весь час дії Кредитного договору відповідачем було внесено кошти розмірі 3 883,26 грн.
Так, ОСОБА_1 в порушення умов Договору № R051.001-ТЕК.0031770 від 15.08.2013 року не надавала своєчасно ПАТ Банк «ТРАСТ» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, що підтверджується відповідними розрахунками банку (а.с.13), у зв'язку з чим станом на 09.07.2015 року у ОСОБА_1 перед ПАТ Банк «Траст» виникла та залишається і не даний час непогашеною заборгованість по Договору № R051.001-ТЕК.0031770 від 15.08.2013 року на загальну суму 20 127,08 грн., яка складається з:
- 11 368,38 грн. заборгованість за кредитом;
- 1 800,14 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;
- 2 612,47 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом;
- 4 346,09 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.
В добровільному порядку ОСОБА_1 виниклу та непогашену заборгованість по Договору № R051.001-ТЕК.0031770 від 15.08.2013 року не погасила.
Також, 15.08.2013 року ПАТ Банк «ТРАСТ» отримав від ОСОБА_1 пропозицію (оферту) на укладення договору № R051.001-ТЕК.0031772 від 15.08.2013 року, в якій відповідач пропонував позивачу відкрити йому поточний рахунок з використанням кредитної картки. Позивачем було акцептовано вищезазначену оферту і надано ОСОБА_1 кредит в розмірі 500,00 грн., зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі 34,99 % річних та 0,00 % комісії за обслуговування кредиту, строком до 14.09.2014 року з щомісячною сплатою частини кредиту, відсотків та комісії за користування кредитом (а.с.18).
Платіжну картку та запечатаний конверт з ПІН-кодом було отримано Відповідачем 15.08.2013 року, що підтверджується розпискою на отримання платіжної картки від 15.08.2013 року.
Відповідно до п.2.6. та п.5.4. Умов відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи для здійснення операцій з використанням кредитних карток в ПАТ Банк «ТРАСТ», які є невідємною частиною Кредитного договору, відповідач, який є позичальником зобовязався своєчасно та у повному обсязі сплачувати позивачу відсотки за користування кредитом та комісії, повертати кредит частинами у сумах та терміни, визначені у графіку платежів (Додаток №1 до Кредитного договору-2). Однак, за весь час дії Кредитного договору Відповідачем було внесено кошти в розмірі 207,29 грн.
Так, ОСОБА_1 в порушення умов Договору № R051.001-ТЕК.0031772 від 15.08.2013 року не надавала своєчасно ПАТ Банк «ТРАСТ» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, що підтверджується відповідними розрахунками банку (а.с.29), у зв'язку з чим станом на 15.07.2015 року у ОСОБА_1 перед ПАТ Банк «Траст» виникла та залишається і не даний час непогашеною заборгованість по Договору № R051.001-ТЕК.0031772 від 15.08.2013 року на загальну суму 841,72 грн., яка складається з:
- 473,48 грн. заборгованість за кредитом;
- 125,38 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;
- 242,86 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.
В добровільному порядку ОСОБА_1 виниклу та непогашену заборгованість по Договору № R051.001-ТЕК.0031772 від 15.08.2013 року не погасила.
Загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ Банк «ТРАСТ» за кредитними договорами становить 20 968,80 грн.
Невиконання відповідачем своїх зобов'язань по вищезазначеним договорам зумовило звернення ПАТ Банк «ТРАСТ» до суду із відповідним позовом.
Відповідно до ст.ст. 509. 510, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Загальними умовами зобов'язання є те, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. (ст.ст. 525, 625 ЦК України).
Згідно із ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ч.1 ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст.612 ЦК України).
Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини, що витікають з кредитного договору, які регулюються нормами Цивільного кодексу України.
Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно із ст.1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст.ст. 1047, 1055 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно із ч.ч. 1, 3 ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України).
Крім того, відповідно до абз.1 ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.
Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_1 в порушення умов Договору №R051.001-ТЕК.0031770 від 15.08.2013 року, № R051.001-ТЕК.0031772 від 15.08.2013 року та зазначених вище норм чинного законодавства не надавала своєчасно ПАТ Банк «ТРАСТ» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитами, відсотками, а також іншими витратами, тобто свої зобов'язання, визначені цими договорами, виконувала несвоєчасно та не в повному обсязі, у зв'язку з чим станом на 27.03.2015 року і на теперішній час залишається непогашеною заборгованість по вказаним договорам на загальну суму 20 968,80 грн., яка складається з:
- 11 841,86 грн. (11 368,38 + 473,48) основна сума заборгованості за кредитами;
- 1 925,52 грн. (1 800,14 + 125,38) відсотки за фактичне за користування кредитами;
- 2 612,47 грн. комісія за обслуговування кредитом;
- 4 588,95 грн. (4 346,09 + 242,86) сума пені за прострочення платежів.
Рішенням Конституційного Суду України від 11.07.2013 року по справі № 7-рп/2013 піддано конституційно-правовому аналізу правовідносин зі сплати пені що виникають між фізичними особами споживачами та банками і іншими фінансовими установами у правовідносинах споживчого кредитування в якому зокрема робиться висновок про те, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Конституційний Суд України вважає, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту.

Цей висновок узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09.04.1985 року № 39/248, в якій наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

Як зауважував Конституційний Суд України, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 10.11.2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).

У наведених Керівних принципах для захисту інтересів споживачів визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.

Таким чином, з урахуванням вищевказаних обставин, до визначеного банком розміру неустойки в частині пені підлягає застосуванню ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України, оскільки нарахований банком розмір пені в сумі 4 588,95 грн. є завищеним, а тому підлягає зменшенню до 2 000 грн. Саме такий розмір неустойки, на думку суду, відповідає вимогам закону і засадам розумності та справедливості.

Отже, стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ Банк «ТРАСТ» підлягає заборгованість по Договору № R051.001-ТЕК.0031770 від 15.08.2013 року та № R051.001-ТЕК.0031772 від 15.08.2013 року в загальному розмірі 18 379,85 грн., яка складається з:

- 11 841,86 грн. (11 368,38 + 473,48) основна сума заборгованості за кредитами;

- 1 925,52 грн. (1 800,14 + 125,38) відсотки за фактичне за користування кредитами;

- 2 612,47 грн. комісія за обслуговування кредитом;

- 2 000 грн. сума пені за прострочення платежів.

Згідно із ст.1 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 57-58 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.213 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість, правомірність та законність позовних вимог ПАТ Банк «ТРАСТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Відповідно до ст.ст. 79, 88 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати понесені ПАТ Банк «ТРАСТ» при розгляді справи підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 509-510, 512, 514, 525-526, 530, 551, 610-612, 1046-1049, 1050, 1054-1055 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 88, 169, 157, 197, 208, 209, 212-215, 218, 224-228 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства Банк «Траст» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1(АДРЕСА_1/1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ»(01014, місто Київ, вулиця С. Струтинського,8, рахунок № 2 в ПАТ Банк «ТРАСТ», МФО 380474, ):

- заборгованість за Кредитним договором № R051.001-ТЕК.0031770 від 15.08.2013 року та Кредитним договором№ R051.001-ТЕК.0031772 від 15.08.2013 року в розмірі 18 379 (вісімнадцять тисяч триста сімдесят дев ?ять) гривень 85 (вісімдесят п ?ять) копійок;

- сплачений судовий збір за розгляд позовної заяви в розмірі 213 (двісті тринадцять) гривень 51 (п ?ятдесят одна) копійка.

В задоволенні решти позовних вимог Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.В. Мишко