22-ц/775/907/2015(м)
Категорія 57 Головуючий у 1 інстанції Костромітіна О.О.
Суддя-доповідач Кочегарова Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2015 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Кочегарової Л.М.,

суддів: Ігнатоля Т.Г., Пономарьової О.М.,

при секретарі Собецькій О.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до комунального комерційного підприємства «Маріупольтепломережа» про захист прав споживачів за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до комунального комерційного підприємства «Маріупольтепломережа» (далі КПП «Маріупольтепломережа») про захист прав споживачів. Просив зобов'язати підприємство зареєструвати встановлений у його квартирі АДРЕСА_1 водомір на гарячу воду з 01 вересня 2013 року; визнати протиправними дії відповідача, щодо стягнення оплати за повірку лічильника у будинку АДРЕСА_1 у розмірі 2 800 гривень; встановити в будинку циркуляційну трубу на гарячу воду; стягнути моральну шкоду у розмірі 1 000 гривень та витрати, пов'язані з наданням правової допомоги у розмірі 300 гривень.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 липня 2015 року ОСОБА_2 у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, заперечення проти апеляційної скарги представника ККП «Маріупольтепломережа» Коляда Ю.Г., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_1 і є користувачем послуг КПП «Маріупольтепломережа». В 2009 році позивач придбав прилад обліку гарячої води - водомір, в приватному порядку встановив його в своїй квартирі. В подальшому позивач звернувся до підприємства із заявою про реєстрацію цього приладу обліку, але йому було відмовлено і це стало причиною звернення його до суду.

Відмовляючи ОСОБА_2 у позові, суд першої інстанції виходив з того, що реєстрація водоміра гарячої води в квартирі позивача безоплатно не можлива, оскільки водомір, який не був в експлуатації з 2009 року, не пройшов повірки.

З висновками суду не можна не погодитися.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого cамоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Згідно ст.4 Закону України «Про захист споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на:

1) захист своїх прав державою;

2) належну якість продукції та обслуговування;

3) безпеку продукції;

4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); тощо.

У відповідності з п.1 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630 (далі Правила), ці Правила регулюють відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги).

У квартирі (будинку садибного типу) роботи з установлення засобів обліку води і теплової енергії (далі - квартирні засоби обліку) проводяться спеціалізованою організацією, виконавцем, виробником чи постачальником за рахунок коштів споживача. Квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік (п.9 Правил).

Згідно п.п.16, 19, 29 Правил споживач має право на установлення квартирних засобів обліку води і теплової енергії та взяття їх на абонентський облік, а виконавець зобов'язаний забезпечувати за заявою споживача взяття у тижневий строк на абонентський облік квартирних засобів обліку.

Статтею 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» передбачено, що засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, випускаються з серійного виробництва, ремонту та у продаж, видаються напрокат, на які поширюється державний метрологічний нагляд, підлягають повірці. Підприємства, організації та фізичні особи зобов'язані своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку.

Відповідно до «Національних стандартів України. Метрологія. Повірка засобів вимірювальної техніка. Організація та порядок проведення», ДСТУ 2708:2006 прийнято та стандартам надано чинності наказом Держспоживстандарту України від 3 лютого 2006 року №18. Пунктом 4.1.13 передбачено, що заявники оплачують роботи, пов'язані з проведенням на госпрозрахункових засадах всіх видів повірки відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України. Згідно пункту 5.4.1 періодичній повірці підлягає кожен засіб вимірювальної техніки відповідно до п. 4.2.3, за винятком тих, періодичну повірку яких не передбачено методикою повірки. Засоби вимірювальної техніки, які зберігають та не використовують, можна не піддавати періодичній повірці. У цьому випадку засоби вимірювальної техніки треба піддавати позачерговій повірці безпосередньо до введення в експлуатацію, продажу або видавання напрокат. Згідно п. 5.5 позачергову повірку проводять в таких випадках: у разі застосування засобів вимірювальної техніки як комплектувальних, якщо час, що минув після останньої повірки, перевищує половину міжповірочного інтервалу; у випадку продажу (відправлення) споживачеві засобів вимірювальної техніки в тому разі, коли час, що минув після останньої повірки, перевищує половину міжповірочного інтервалу.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_2, він просив зобов'язати відповідача зареєструвати встановлений в його квартирі водомір на гарячу воду безоплатно. Цей прилад обліку відноситься до категорії кристальчастий СВК-1,5 і відповідно до технічного паспорту на даний лічильник міжповірочний інтервал на більше 2 років. Позивач послався на ст.28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», яка передбачає проведення повірки засобів вимірювальної техніки за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання та зазначив, що він вперше звернувся до відповідача 14 серпня 2013 року з заявою про роз'яснення процедури встановлення водоміра. Між тим, будь-яких об'єктивних доказів такого звернення до відповідача в 2013 році суду не надав. Долучені до справи заяви ОСОБА_2 про реєстрацію приладу обліку та роз'яснення з цього приводу КПП «Маріупольтепломережа» відображають переписку між сторонами в 2014 році.

Крім того, з представлених матеріалів вбачається, що, звертаючись до підприємства, ОСОБА_2 не просив про проведення безоплатної повірки, не заявив він таких вимог і суду, звертаючись із позовом. Крім того, позивач не навів підстав для реєстрації лічильника безоплатно, а тому, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що реєстрація водоміра можлива тільки після виконання технічних умов на встановлення приладу обліку та проведення повірки, чого позивач не зробив.

Не можна не погодитися і з рішенням суду про відмову ОСОБА_2 у позові про визнання протиправними дій відповідача по стягненню оплати за повірку лічильника у будинку АДРЕСА_1 у розмірі 2 800 грн. у зв'язку із недоведеністю вимог.

Так, відповідно ст.ст. 10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Судом встановлено, що даний прилад не знаходиться на балансі ККП «Маріупольтепломережа», оскільки купувався за власні кошти мешканців будинку за своєю ініціативою. У лютому 2007 року підприємством ККП «Маріупольтепломережа» теплолічильник будинку АДРЕСА_1 був прийнятий на комерційний облік. Згідно з рішенням міськради від 15 жовтня 2008 року № 376 «Про затвердження Положення про прийняття на баланс ЖКП загально будинкових приладів обліку теплової енергії від жителів» було розроблено Положення про те, як виробляти процедуру передачі власних теплолічильників на баланс житлових підприємств.

Представник ККП «Маріупольтепломережа» не заперечувала того, що повірка лічильника мала місце на підприємстві у відповідному відділі, однак, будь-якого відношення до збору коштів в сумі 2800 грн. підприємство не мало.

Доказів того, що за повірку вказаного лічильника було оплачено відповідачу 2800 грн., що лічильник було передано на баланс житлового підприємства позивач ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не представив. Тому, суд обґрунтовано визнав ці вимоги ОСОБА_2 безпідставними, з урахуванням того, що мешканці будинку повинні самостійно оплачувати повірку приладу обліку та не уповноважували виступати позивача з цього приводу в суді.

Що стосується вимог ОСОБА_2 про встановлення в будинку АДРЕСА_1 циркуляційної труби на гарячу воду, то в судовому засіданні добуті докази того, що ця труба встановлена у березні 2014 року, що підтверджується актом виконаних робіт. За таких обставин, вимоги позивача та доводи його апеляційної скарги є безпідставними. Посилання ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції на те, що підприємство не надало йому креслень, схем, тощо по встановленню цієї труби виходять за межі позовних вимог, поданих суду першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо перевірки відповідності встановленої норми витрат гарячої води та тарифів встановлених Маріупольською міською радою, не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки у відповідності з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З позовної заяви ОСОБА_2 не вбачається, що між позивачем та відповідачем у даній справі виник спір відносно тарифів та норм споживання.

Таким чином, колегія дійшла висновку, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, в ньому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.М. Кочегарова

Судді: Т.Г.Ігнатоля

О.М. Пономарьова