Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №243/9647/13-ц
Справа № 22-ц/778/3399/15 Головуючий у 1 інстанції: Сидоренко І.О.
Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.,

суддів: Кочеткової І.В.,

Сапун О.А.,

при секретарі: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного Фонду України в м. Слов'янську та Слов'янському районі Донецької області на ухвалу Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 31 березня 2015 року у справі за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_3 за межі України,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року державний виконавець відділу державної виконавчої служби Слов'янського міського управління юстиції Макарова Л.М. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 В поданні зазначала, що на виконанні Слов'янського відділу ДВС знаходиться зведене виконавче провадження № 45192935 з примусового виконання виконавчого листа № 243/9647/13-ц, виданого Слов'янським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 245 544,71 грн. заборгованості за договором позики, виконавчого листа №243/2460 від 21.08.2014 р., виданого цим же судом про стягнення 243, 60 грн. судового збору та постанова №246 від 31.07.2012 року, видана Управлінням Пенсійного фонду України в м.Словянську Слов'янську про стягнення штрафу у розмірі 850 грн. Виконавче провадження відкрито 20.11.2013 року і з того часу у справі проводяться виконавчі дії, спрямовані на забезпечення виконання рішення. Боржник належним чином повідомлений про примусове виконання виконавчого листа, однак ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судом. Просила суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 до виконання нею зобов'язань, покладених на неї рішенням суду.

Ухвалою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 31 березня 2015 року у задоволенні подання державного виконавця ВДВС Слов'янського МУЮ про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_3 за межі України - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, УПФУ в м. Слов'янську та Слов'янському районі Донецької області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою подання державного виконавця ВДВС Слов'янського МУЮ про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_3 за межі України задовольнити.

В засідання апеляційного суду апелянт і заявник не з'явилися, направили клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін, та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції виходив із того, що державний виконавець не надав доказів того, що ним вчинено всі дії, передбачені Законом України "Про виконавче провадження" спрямовані на погашення боргу, не надано доказів отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, викликів до державного виконавця, а тому відсутній факт ухилення боржника від виконання зобов'язань.

Судова колегія вважає, що висновок суду першої інстанції є вірний.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положень п.2 ч.1 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну" від 21 січня 1994року (зі змінами), громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" та ст.377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованої думки щодо відсутності підстав для тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України обмеження ОСОБА_3.

Державним виконавцем не доведено ухилення боржника від виконання судового рішення.

Наявні в матеріалах справи запити щодо майнового стану боржника не свідчать про ухилення його від виконання зобов'язань.

У боржника наявне нерухоме майно - 9/25 часток житлового будинку №27 по вулиці Гудованцева у місті Слов'янську і 0,972 га земельної ділянки за цією ж адресою, на які постановою державного виконавця від 20.11.2013 року накладено арешт.

Після складання акту опису і арешту майна боржника 18 лютого 2014 року жодних процесуальних дій з реалізації вказаної нерухомості державним виконавцем не вчинялося, питання про проведення прилюдних торгів не вирішувалося.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про недоведеність державним виконавцем факту ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань є правильним та відповідає матеріалам справи.

Тимчасовий виїзд боржника із Слов'янська влітку 2014 року не свідчить про її ухилення від виконання судового рішення.

Крім того, відповідно ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Судовий розгляд має відбуватися за участю державного виконавця, який має довести факт ухилення боржника від виконання рішення суду.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, державний виконавець надав до суду заяву про розгляд подання за його відсутності (а.с. 77) та ухилився від доведення факту ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов'язань.

Посилання апелянта на порушення його прав оскаржуваною ухвалою являються безпідставними. Як вбачається із матеріалів справи, постанова про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_3 у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. була винесена 31.07.2012 року. Виконавче провадження за вказаною постановою відкрито тільки у березні 2014 року. Допустимих доказів про вручення боржникові копії вказаної постанови, про вжиття виконавчою службою будь-яких заходів до її примусового виконання матеріали виконавчого провадження не містять. Не пред'явлення стягувачем - Пенсійним фондом з липня 2012 року до березня 2014 року виконавчого документу до примусового виконання не свідчить про ухилення боржника від виконання свого обов'язку зі сплати штрафу.

За таких обставин, ухвала суду є законною та обґрунтованою, постановлена з додержанням вимог матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а зводяться до переоцінки наданих доказів, яким суд дав належну правову оцінку у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України. Колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в м. Слов'янську та Слов'янському районі Донецької області відхилити.

Ухвалу Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 31 березня 2015 року по цій справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: