АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 668/3612/15-ц
Номер провадження №22-ц/791/1968/15 Головуючий в І інстанції Корецький Д.Б.
Категорія: 51 Доповідач: Цуканова І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2015 року листопада місяця «02» дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Цуканової І.В.
Суддів:Вейтас І.В.,
Склярської І.В.
при секретарі:Сікорі О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Суворовського районного суду м.Херсона від «28» квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Виконавчого Комітету Херсонської міської ради про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та недоотриманої заробітної плати,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду із позовом до виконавчого комітету Херсонської міської ради (далі Виконком) про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 06.12.2011р. по 31.01.2012р. в сумі 2958,51 грн. та недотриманої заробітної плати за період з 01.04.2014р. по 04.03.2015р. в сумі 12639,89 грн.

При цьому посилалася, що вона працювала на посаді головного спеціаліста відділу земельно-кадастрового обліку управління земельних відносин департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради. Розпорядженням Херсонського міського голови від 06.06.2011р. №859-к позивача було звільнено із займаної посади.

При цьому вона, як вагітна, всупереч закону, не була працевлаштована.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2014р. встановлена неправомірність дії Херсонського міського голови та стягнуто з Виконкому на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08.06.2011р. по день виходу у відпустку у зв'язку із вагітністю та пологами.

Позивач посилалася, що з 19.07.2011р. по 05.12.2011р. вона перебувала на лікарняному по вагітності та пологам, як незастрахована особа, та отримувала державну допомогу.

З 06.12.2011р. по 31.01.2012р. вона державної допомоги не отримувала, тому вважає, що відповідач повинен їй сплатити середній заробіток за вказаний час вимушеного прогулу, виходячи із зарплати в сумі 1400,00 грн., яку вона отримувала на попередній роботі до звільнення, що складає 2799,81 грн., а з урахуванням збільшення мінімальної заробітної плати в Україні - 2958,51 грн.

Право на отримання середнього заробітку за період з 01.04.2014р. по 04.03.2015р. позивач обґрунтовує тим, що 05.03.2015р. відповідач на виконання рішення Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2014р. її працевлаштував, а до цього з 01.04.2014р. вона отримувала допомогу по безробіттю в сумі 544,00 грн. замість 1400,00 грн., які вона отримувала до звільнення, різниця між заробітною платою до звільнення та виплатами по безробіттю складає 10672,88 грн., а з урахуванням збільшення мінімальної заробітної плати в Україні - 12639,89 грн.

За думкою позивача, до спірних правовідносин згідно ч.8 ст.8 ЦПК України має бути застосована аналогія закону, а саме: ч.ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України, за якою працівник має право на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 28.04.2015 року позов ОСОБА_5 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просила рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильну оцінку доказів, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідача, ОСОБА_5, представника Виконкому, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 згідно контракту від 27.01.2011р. працювала на посаді головного спеціаліста відділу земельно-кадастрового обліку управління земельних відносин департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради. Строк дії контракту був визначений до 07.06.2011р. Розпорядженням Херсонського міського голови від 06.06.2011р. №859-к позивача було звільнено із займаної посади у зв'язку із закінченням строку трудового договору згідно із п.2 ст. 36 КЗпП України /а.с. 12-17/.

Середня заробітна плата ОСОБА_5 до звільнення складала 1400,00 грн. /а.с. 27/.

05.09.2011р. позивач народила дитину, період надання державної допомоги становить з 22.11.2011р. по 05.12.2011р. /а.с. 22/.

За період з 01.02.2012р. по 01.04.2014р. позивач отримала державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в загальній сумі 3380,00 грн. /а.с. 24/.

З 25.03.2014р. ОСОБА_5 зареєстрована як безробітна в Херсонському міському центрі зайнятості та за період з 01.04.2014р. по 31.12.2014р. отримала допомогу в загальній сумі 4896,00 грн. /а.с. 25/, з 01.01.2015р. по 05.03.2015р. - 1158,19 грн. /а.с. 26/.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2014р. у справі №2а-6089/11 за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Херсонського міського голови, Виконавчого комітету Херсонської міської ради про визнання дій щодо відмови у працевлаштуванні неправомірними, зобов'язання працевлаштувати, стягнення заробітної плати, середнього заробітку, матеріальної та моральної шкоди, позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Херсонського міського голови щодо відмови у працевлаштуванні ОСОБА_5 на підставі ч.3 ст. 184 КЗпП України.

Зобов'язано Виконком влаштувати ОСОБА_5 з 08.06.2011р. (без розриву трудового стажу по спеціальності) у департаменті містобудування та землекористування Херсонської міської ради або інших органах виконавчої влади, у підзвітних Херсонській міській раді установах, підприємствах, організаціях на посаді відповідно до її спеціальності, з заробітною платою не менше ніж вона отримувала за попередньою посадою (з урахуванням коефіцієнту інфляції та збільшенням мінімальної заробітної плати), та не гіршими умовами праці, відповідно до вимог ч.3 ст.184; ч.2 ст.232; ст. 235 КЗпП України.

Стягнуто з Виконкому на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08.06.2011р. по день виходу у відпустку у зв'язку з пологами.

Зобов'язано Виконкому нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_5 допомогу по вагітності та пологах, як застрахованій особі, з урахуванням проведених виплат Управлінням праці та соціальної політики.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання зазначеного судового рішення розпорядженням Херсонського міського голови №141-к від 03.03.2015р. призначено ОСОБА_5 на посаду відповідального чергового служби оперативного реагування Херсонської міської ради з 05.03.2015р. з посадовим окладом згідно зі штатним розкладом.

Відмовляючи позивачеві в задоволенні позову, суд виходив з їх безпідставності та необґрунтованості нормами права.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи, підтверджуються дослідженими судом доказами, ґрунтуються на вимогах закону.

Рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про необхідність застосування до спірних правовідносин аналогії закону, а саме: ч.ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України, оскільки:

- згідно ч.ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції іншою особою», працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір; при винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більше як за один рік;

- гарантії при працевлаштуванні вагітних жінок у разі звільнення передбачено ч.3 ст. 184 КЗпП України - на період працевлаштування за вагітними жінками зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору;

- позивач звернулася до суду із вимогою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період поза межами вказаного тримісячного строку;

- місцевий суд не є органом, який розглядав спір між ОСОБА_5 та Виконкомом щодо працевлаштування.

Керуючись ст.ст.303,308,315, п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 28 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: