УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,
суддів: Журавель В.І., Євтушенко О.І.,Євграфової Є.П., Мартинюка В.І.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості, за касаційними скаргами Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго», ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 23 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» звернулось до суду з позовом, у якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 2 153 грн 17 коп. боргу з оплати за надані послуги з теплопостачання за період з 1 червня 2010 року по 1 листопада 2013 року в квартиру АДРЕСА_1, 128 грн 32 коп. індексу інфляції та 230 грн 57 коп. - 3 % річних.

На обґрунтування своїх вимог посилалось на ті обставини, що відповідачі проживають у квартирі та є споживачами послуг з теплопостачання, однак не сплачують їх вартість внаслідок чого утворилась заборгованість, просило задовольнити позов.

30 квітня 2014 року рішенням Ленінського районного суду м. Полтави позов задоволено.

23 червня 2014 року рішенням апеляційного суду Полтавської області рішення суду першої інстанції змінено та зменшено суму основного боргу з 2153 грн 17 коп. до 685 грн 91 коп., а суму 3 % річних - з 230 грн 57 коп. до 68 грн 56 коп. 3% річних, а всього стягнуто 754 грн 47 коп.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційних скаргах відповідачі просять скасувати рішення апеляційного суду і закрити провадження у справі, а позивач - скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, ухвалене згідно з законом, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційні скарги підлягають частковому задоволенню на таких підставах.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_6 є власником цієї квартири, у якій він проживає разом із ОСОБА_7, однак вони не оплачують послуги з теплопостачання квартири в результаті чого утворився борг, що є підставою для стягнення боргу, а також стягнення індексу інфляції та 3 % річних.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що нарахування за послуги з теплопостачання повинно проводитись з розрахунку на одну особу, оскільки у квартирі зареєстрована та проживає тільки ОСОБА_7, тому вона та ОСОБА_6 як власник квартири, з яким укладено договір, повинні нести солідарну відповідальність.

Проте погодитися з таким рішенням суду апеляційної інстанції не можна на таких підставах.

Відповідно до ст. ст. 213, 303 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим з виконанням усіх вимог цивільного судочинства, згідно із законом, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскаржуване судове рішення цим вимогам закону не відповідає.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 є власником квартири АДРЕСА_1, у якій зареєстрована та проживає ОСОБА_7

Теплопостачання до цієї квартири здійснюється Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго» на підставі договору від 12 вересня 2003 року, укладеного з ОСОБА_6

Відповідачі не сплачують за надані позивачем послуги внаслідок чого з 1 червня 2010 року по 1 листопада 2013 року утворилась заборгованість у сумі 2 153 грн 17 коп.

Відповідно до ст. ст. 526, 610, 611 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), внаслідок чого настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, за якими споживач, зокрема, має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та зобов'язаний оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції не виконав вимог ст. 303 ЦПК України та не перевірив законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, не виконав вимоги процесуального права щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи, зробив передчасний висновок про зменшення суми боргу та солідарну відповідальність відповідачів ОСОБА_6 як власника квартири та ОСОБА_7 як особи, що в ній проживає, ухвалив помилкове рішення.

При цьому, зробивши висновок про те, що власником квартири є ОСОБА_6, з яким укладено договір з теплопостачання, не перевірив його умов щодо порядку нарахування плати за послуги з теплопостачання (на особу чи з квадратного метра площі) та не надав цим обставинам відповідної оцінки.

Крім того, суд не врахував, що відносини між позивачем та ОСОБА_6 виникли з підстав надання послуг з теплопостачання як з власником квартири, а з ОСОБА_7 - як з особою, що проживає у цій квартирі, не визначився з нормами матеріального права, що регулюють відносини, які виникли між сторонами, а пославшись на ст. 68 ЖК України, що регулює питання внесення наймачем квартири в будинках державного і громадського житлового фонду квартирної плати та плати за комунальні послуги, поклав на відповідачів солідарну відповідальність, ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Невиконання судом апеляційної інстанцій норм процесуального права унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, та є підставою для скасування ухваленого у справі рішення апеляційного суду та направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, як передбачено ст. 338 ЦПК України.

За таких обставин касаційні скарги потрібно задовольнити частково, рішення апеляційного суду Полтавської області від 23 червня 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційні скарги Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго», ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задовольнити частково, рішення апеляційного суду Полтавської області від 23 червня 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян
Судді:В.І. Журавель Є.П. Євграфова О.І. Євтушенко В.І. Мартинюк