У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Нагорняка В.А., Леванчука А.О., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Жердівської сільської Ради Броварського району Київської області, треті особи: Садове товариство «Тарасівський», приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу ОСОБА_9, про визнання недійсними державного акта на земельну ділянку, договору купівлі-продажу земельної ділянки та визнання права власності на будівлю, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 09 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2002 року ОСОБА_10 звернувся до суду з позовом про розподіл майна подружжя. У зв'язку зі смертю позивача, в якості правонаступника до справи була залучена його мати - ОСОБА_4, яка з урахуванням уточнених вимог, просила визнати недійсним державний акт про право приватної власності на земельну ділянку площею 0,75 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, виданий Жердівською сільською 03 листопада 1999 року, визнати недійсним договір купівлі-продажу указаної земельної ділянки, визнати за нею в порядку спадкування право власності на ј частини садового будинку та земельної ділянки, які знаходяться за вищевказаною адресою, посилаючись на те, що вона є спадкоємцем першої черги після смерті сина - ОСОБА_11 і має право на частину майна спадкодавця, оскільки земельна була приватизована відповідачем в період шлюбу, а тому є незаконною, а розташований на ній будинок підлягає поділу між спадкоємцями.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05 лютого2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 09 жовтня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_11 перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 лютого 1989 року по 14 травня 2002 року, від якого мають доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Під час шлюбу ОСОБА_5 15 листопада 1997 року вступила у члени садового товариства «Тарасівський», розташований на території Жердівської сільради Броварського району Київської області, їй було виділено у користування спірну земельну ділянку розміром 0,75 га по АДРЕСА_1 на території указаного садового товариства.

Відповідно до рішення Жердівської сільської ради Броварського району Київського області від 15 грудня 1999 року на вказану земельну ділянку в садовому товаристві «Тарасівський», яка була надана у користування ОСОБА_5, видано державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований у книзі реєстрації записів державних актів на право приватної власності на землю за від 03 листопада 1999 року № 508 на ім'я ОСОБА_5

Також встановлено, що на момент набуття відповідачкою у користування та власність спірної земельної ділянки, на ній був розташований спірний дачний будинок, який не був зданий в експлуатацію і не зареєстрований в органах БТІ.

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві, ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, правильно виходив з того, що позивачка не надала належних та допустимих доказів того, що спірні земельна ділянка та садовий будинок були придбані за договором купівлі-продажу покійним сином позивачки ОСОБА_11 та його дружиною відповідачкою ОСОБА_5, а тому дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання недійсним державного акта про право власності на земельну ділянку, зареєстрованого у книзі реєстрації записів державних актів на право приватної власності на землю від 03 листопада 1999 року № 508 на ім'я ОСОБА_5

Як вбачається з матеріалів справи, окремий договір на продаж спірного будинку не укладався.

На час відкриття спадщини, тобто на дату смерті ОСОБА_12 - ІНФОРМАЦІЯ_2, спадкодавець не мав права власності на спірний садовий будинок, оскільки цей будинок не був зареєстрований в державних реєстраційних органах, а тому відповідачка ОСОБА_5 мала одноособове право на розпорядження земельною ділянкою, як такою, що належала їй на праві особистої власності.

За таких обставин суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання за позивачкою ОСОБА_4 права власності в порядку спадкування на ј частини земельної ділянки на ј частини садового будинку по АДРЕСА_1, а також в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу садового будинку.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій та з їх оцінкою.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судами попередніх інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 09 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Нагорняк В.А. Леванчук А.О. Маляренко А.В.