АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/770/15 Справа № 205/5293/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Остапенко Н. Г. Доповідач - Тамакулова В.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

26 січня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Болтунової Л.М.

Козлова С.П.

при секретарі:Порубай М.Л. ,

яка розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_4 про звернення стягнення, -

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_4 про звернення стягнення.

В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що 02 жовтня 2009 року між позивачем та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №DNF0AN02004697, згідно якого, ОСОБА_4 отримав кредит в розмірі 63011,46 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 01 жовтня 2014 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором сторони 02 жовтня 2009 року уклали договір застави рухомого майна, відповідно до умов якого, боржник надав в заставу автомобіль DAEWOO, модель: NEXIA E93, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі:НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить йому на праві власності.

Позивач свої зобов'язання виконав, кредит надав, але відповідач належним чином с зобов'язання не виконав, допустив прострочення повернення кредиту, внаслідок чого, станом на 30 травня 2014 року утворилась заборгованість в розмірі 20224,79 грн., яка складається із: заборгованості: за кредитом в розмірі 18433,59 грн.; сплаті нарахованих відсотків за користування кредитом в розмірі 328,50 грн.,заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 59,45 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов'язань в розмірі 202,07 грн., штрафу (фіксована частина) у розмірі 250,00 грн., штрафу (процентна складова) у розмірі 951,18 грн.

Оскільки ОСОБА_4 добровільно не здійснює погашення заборгованості, позивач просив в рахунок погашення заборгованості вилучити у відповідача та передати в заклад Публічному акціонерному товаристві "Приватбанк" предмет застави автомобіль DAEWOO, модель: NEXIAE93, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі:НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_4; комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля DAEWOO, модель: NEXIAE93, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі:НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, та звернути стягнення на предмет застави: автомобіль шляхом його продажу позивачем з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям автомобіля з обліку в органах ДАІ України, наданням ПАТ КБ "ПриватБанк" повноважень, необхідних для здійснення продажу та стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" судові витрати по справі.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2014 року вимоги задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4, ІПН НОМЕР_2 за кредитним договором № DNF0AN02004697 від 02 жовтня 2009 року у сумі 20224,79 грн., звернено стягнення на предмет застави: автомобіль DAEWOO, модель: NEXIA E93, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі:НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1., що належить на праві власності ОСОБА_4, шляхом продажу вказаного автомобіля Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк", з укладанням від імені відповідача договору купівлі - продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям автомобіля з обліку в органах ДАІ України, та надання Публічному акціонерному товариству Комерційний банк "Приватбанк" повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Стягнуто з ОСОБА_4, ІПН НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" судові витрати в сумі 243,60 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог банку про вилучення у відповідача автомобіля та задовольнити позовні вимоги банку у повному обсязі.

Судове рішення у частині звернення стягнення на предмет застави не оскаржується, тому в силу ч.1 ст.303 ЦПК України апеляційною інстанцією не переглядається.

Колегія суддів перевірила законність, обґрунтованість рішення суду в межах заяв-лених вимог та апеляційної скарги і дійшла до висновку, що скарга підлягає задоволенню, а рішення суду частковому скасуванню з ухваленням нового з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02 жовтня 2009 року між позивачем та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №DNF0AN02004697, згідно якого, ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 63011,46 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 01 жовтня 2014 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позивач і відповідач 02 жовтня 2009 року уклали договір застави рухомого майна, відповідно до умов якого, останній надав в заставу автомобіль DAEWOO, модель: NEXIA E93, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі:НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_4/а.с.10-14/.

Відповідно до нової редакції статуту Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" є правонаступником всіх прав та зобов'язань Закритого акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк".

В порушення умов договору, ОСОБА_4 належним чином свої зобов'язання не виконав, допустив прострочення повернення кредиту, внаслідок чого, станом на 30 травня 2014 року утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 20224,79 грн., яка складається із: заборгованості: за кредитом в розмірі 18433,59 грн.; по сплаті нарахованих відсотків за користування кредитом в розмірі 328,50 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 59,45 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов'язань в розмірі 202,07 грн., штрафу (фіксована частина) у розмірі 250,00 грн., штрафу (процентна складова) у розмірі 951,18 грн./а.с.4-6/.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються.

Згідно вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором (ч. 1 статті 611 ЦК України).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ст. 625 ЦК України).

За змістом ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави за рахунок якого має право задовольнити свої вимоги у повному обсязі, який визначається на момент фактичного задоволення.

Статтею 590 ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 20 Закону України "Про заставу", заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

У відповідності до договору застави №DNF0AN02004697 сторони погодили, що з метою задоволення своїх вимог, заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань, передбачених Кредитним договором вони не будуть виконані.

Частиною 1 ст. 30 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" визначено, що обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі. При цьому обтяжувач зобов'язаний у порядку, встановленому статтею 27 цього Закону повідомити боржника та інших обтяжувачів відповідного рухомого майна про свій намір реалізувати таке право із зазначенням обраного ним способу, місця та часу проведення процедури продажу. Обтяжувач вправі продати предмет обтяження будь-якій особі покупцю або на публічних торгах.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст. 26 цього Закону.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зокрема, продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах.

За ч.2 ст. 30 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень"договір купівлі-продажу предмета забезпечувального обтяження укладається обтяжувачем від імені боржника і є правовою підставою для набуття покупцем цього предмета права власності на відповідне рухоме майно.

Оскільки відповідач порушив умови кредитного договору, добровільно не сплатив заборгованість за кредитним договором забезпеченим заставою, суд обгрунтовано звернув стягнення на предмет застави на належний відповідачу автомобіля.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині витребування та передачі в заклад ПАТ КБ "ПриватБанк"шляхом вилучення у ОСОБА_4 належного йому на праві власності автомобіля, комплекту ключів, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, суд першої інстанції посилався на те, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, оскільки укладеним між сторонами договором застави передбачена передача рухомого майна, а саме: в заставу, а не в заклад та залишення майна у володінні і користуванні заставодавця. Передача майна в заклад є самостійним різновидом договору застави, а не санкцією за невиконання зобов'язань, договором не передбачено перебування заставленого майна у володінні заставодержателя, також в ньому відсутні всі істотні умови договору закладу, передбачені розділом 4 Закону України "Про заставу".

Погодитися з таким висновком суду неможливо, враховуючи наступне.

2 жовтня 2009 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_4 було укладено кредитно-заставний договір рухомого майна - автомобіля, що належить на праві власності ОСОБА_4

Згідно із ч. 1 ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 575 ЦK України, закладом є застава рухомого майна, що дається у володіння заставодержателя або за його наказом у володіння третій особі.

Зазначена норма кореспондує із ст. 44 Закону України "Про заставу", відповідно до якої заклад - застава рухомого майна, при якій майно, що складає предмет застави дається заставодавцем у володіння заставодержателя.

Пунктом 2.2 кредитно-заставного договору передбачено, що у випадку порушення заставодавцем будь-якого із зобов'язань за кредитним договором чи/або зобов'язань за цим договором, заставодавець зобов'язується передати предмет застави заставодержателю в заклад (а.с.10 зворот).

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільного права може бути примусове виконання обов'язку в натурі.

Суд першої інстанції, в порушення вищезазначених вимог закону та положень договору, без урахування особливостей предмета застави - автомобіля, дійшов помилкового висновку про відмову у позові у частині передачі транспортного засобу в заклад банку, оскільки у зв'язку з порушенням позичальником зобов'язань за кредитно-заставним договором та зобов'язань за договором застави щодо обов'язку передати предмет застави в заклад за вказаним договором, банк обрав передбачений законом спосіб захисту, заявивши вимогу про передачу предмета застави у заклад.

За таких обставин рішення суду першої інстанції у частині відмови в позові підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення вимог про вилучення у відповідача ОСОБА_4 предмету застави - автомобіля DAEWOO, модель: NEXIA E93, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі:НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1 та комплекту ключів, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

В іншій, не оскаржуваній частині, рішення суду слід залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" задовольнити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2014 року скасувати в частині відмови в позові.

Позовні вимоги позивача про вилучення у відповідача ОСОБА_4 предмету застави - автомобіля DAEWOO, модель: NEXIA E93, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі:НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, комплекту ключів, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу задовольнити.

Вилучити у ОСОБА_4 предмет застави - автомобіль DAEWOO, модель: NEXIA E93, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі:НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу і передати позивачу - Публічному акціонерному товариству Комерційного банку "Приватбанк".

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий: Тамакулова В.О.

С у д д і: Болтунова Л.М.

Козлов С.П.