Справа №487/3278/15-ц 28.09.2015 28.09.2015 28.09.2015
Провадження №22-ц/784/1602/15
Головуючий першої інстанції: Щербина С.В.
Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

28 вересня 2015 р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка О.І.

суддів: Серебрякової Т.В.

ОСОБА_2

із секретарем

судового засідання: ОСОБА_3

за участю:

представника

заявника - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за

апеляційною скаргою

ОСОБА_5 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.05.2015 р., у справі за

заявою

ОСОБА_5 про скасування судового наказу,

встановила:

29.04.2015 р. ОСОБА_5 звернувся з заявою по скасування судового наказу.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.05.2015 р. заяву ОСОБА_5 про скасування судового наказу залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просив ухвалу суду про залишення заяви про скасування судового наказу без задоволення скасувати та скасувати судовий наказ Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.04.2008 р.

Перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали в межах оскарження, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви про скасування судового наказу, суд виходив з того, що, оскільки боржник не надав достатніх підстав для скасування судового наказу, а викладені ним доводи щодо недійсності кредитного договору та невірності розрахунку заборгованості суд не приймає до уваги, оскільки вони не підтверджені належними доказами.

Проте з такими висновками погодитися не можна.

Відповідно до ст. 159 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі.

Також, при постановленні ухвали як окремого процесуального документа суд має враховувати положення ст. 210 ЦПК України відносно змісту ухвали та загальні вимоги щодо законності та обґрунтованості судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.04.2008 р. Заводським районним судом м. Миколаєва видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_5 на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» заборгованості по кредитному договору в сумі 3768 грн. 59 коп. та вирішено питання про стягнення судових витрат.

03.07.2008 р. постановою Заводського ВДВС ММУЮ відкрито виконавче провадження за судовим наказом № 2-н-297 виданого 04.04.2008 р.

27.04.2015 р. ОСОБА_5 отримано судовий наказ та копію акту про вилучення для знищення документів, не внесених до національного архівного фонду.

Таким чином, на час подачі заяви про скасування судового наказу та її розгляду, наказове провадження було відсутнє, оскільки його матеріали вилучено у встановленому законом порядку для знищення.

Розглядаючи заяву про скасування судового наказу, суд цих обставин не врахував та не вжив передбачених Розділом IX ЦПК України вимог щодо відновлення втраченого судового провадження , тобто зробив формальні висновки без належного дослідження та оцінки доказів по справі.

Встановлене свідчить про необгрунтованість оскаржуваної ухвали та необхідність її скасування, у відповідності до вимог ст. 311 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 312, 314-315 ЦПК України, колегія

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.05.2015 р. скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але оскарженню у касаційному порядку не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий: О.І. Галущенко

Судді: Н.В. Самчишина

ОСОБА_6