У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Євграфової Є.П., Євтушенко О.І.,

Журавель В.І., Мартинюка В.І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25 липня

2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 1 вересня

2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 8 грудня 2012 року близько 14 год. 20 хв. в АДРЕСА_1 між сторонами виникла словесна суперечка з приводу собаки позивача, яка, за словами відповідача, вкусила останнього за ногу. ОСОБА_4 дістав належну йому мисливську рушницю та вистрелив позивачеві у ліву ногу. Внаслідок пострілу позивачеві спричинено тілесні ушкодження у вигляді вогнепального дробового поранення. Зазначене ушкодження обумовило хірургічну ампутацію лівої ноги на рівні нижньої третини лівого стегна. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача шкоду, а саме: втрачений заробіток, одноразово в рахунок відшкодування шкоди завданої каліцтвом за період з 9 квітня 2013 року по

25 липня 2014 року грошові кошти в розмірі 105 519 грн та стягувати щомісячно 7 034 грн 60 коп. починаючи з 25 липня 2014 року.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25 липня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 одноразово 105 519 грн у рахунок відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, за період з 9 квітня

2013 року по 25 липня 2014 року та стягнуто щомісячно з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 7 034 грн 60 коп. у рахунок відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, починаючи з 25 липня 2014 року і довічно. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 1 вересня 2014 року рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25 липня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що відповідач, як особа, яка завдала позивачу шкоду каліцтвом, внаслідок якого останній став інвалідом та втратив 85 % професійної працездатності, повинен відшкодовувати заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок зменшення професійної працездатності.

Судами встановлено та підтверджується матеріалами справи, що

8 грудня 2012 року в АДРЕСА_1 між позивачем та відповідачем виникла словесна суперечка з приводу собаки позивача, яка, за словами відповідача, вкусила останнього за ногу. Під час суперечки ОСОБА_4 вистрелив позивачеві у ліву ногу. Внаслідок пострілу позивачу спричинено тяжке тілесне ушкодження, яке обумовило хірургічну ампутацію лівої ноги на рівні нижньої третини лівого стегна.

За вказані умисні дії ОСОБА_4, за вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 14 червня 2013 року визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання, якщо протягом 3-х років іспитового строку не вчинить нового злочину і відповідно до п. п. 2, 3 ст. 76 КК України виконає покладені на нього обов'язки (а. с. 3).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до довідки, виданої Управлінням Пенсійного фонду України у м. Козятині та Козятинському районі Вінницької області від

7 червня 2013 року № 514, ОСОБА_3 встановлено 3-тю групу інвалідності довічно (а. с. 4), що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Міністерства охорони здоров'я України серії 10 ААВ № 521111 (а. с. 29).

Згідно з висновком судово-медичної експертизи від 2 червня 2014 року

№ 69-к позивач, як машиніст електровоза 1-го класу (посада, на якій працював у ВП «Локомотивне депо Козятин ДТГО Південно-Західна залізниця» до отримання інвалідності), втратив 85 % професійної працездатності (а. с. 57-59).

Довідкою, виданою Управлінням Пенсійного Фонду України у

м. Козятині та Козятинському районі Вінницької області від

7 червня 2013 року № 514, підтверджується, що ОСОБА_3 з 9 квітня

2013 року отримує пенсію по інвалідності в розмірі 2 146 грн 34 коп. (а. с. 4).

Відповідно до довідки від 26 листопада 2013 року № 936, виданої ВП «Локомотивне депо Козятин ДТГО Південно-Західна залізниця», середній заробіток позивача за останні 12 місяців, до отримання ушкодження здоровʼя, становив 8 276 грн 08 коп. на місяць (а. с. 5).

Частинами 1, 3 ст. 1195 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв'язку з втратою здоров'я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів.

Згідно з ч. 1 ст. 1197 ЦК України розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності.

Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров'я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Таким чином, суд врахував вищевказані обставини справи та вимоги закону, дійшов правильного висновку, що відповідач, як особа, яка завдала позивачу шкоди ушкодженням здоровʼя та отриманим каліцтвом, внаслідок якого останній став інвалідом і втратив 85 % професійної працездатності, повинен відшкодувати позивачу заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок зменшення професійної працездатності.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, таким чином, колегія суддів вважає за необхідне касаційні скарги відхилити.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Таким чином, під час розгляду справи судом не були порушені норми матеріального та процесуального права, а наведені в скарзі доводи висновок суду не спростовують, тому суд касаційної інстанції згідно з ч. 1 ст. 337 ЦПК України не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від

25 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від

1 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян
Судді:Є.П. Євграфова О.І. Євтушенко В.І. Журавель В.І. Мартинюк