Справа №592/5801/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Князєв В. Б.
Номер провадження 22-ц/788/95/15 Суддя-доповідач - Левченко Т. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Маслова В. О. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 грудня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області, який мотивує тим, що 26.01.2014 року близько 23.00 год., коли він знаходився в приміщенні Сумської обласної державної адміністрації, не здійснюючи ніяких протиправних дій, його затримали працівники міліції, провели особистий обшук і вилучили студентський білет, водійське посвідчення, ключі від квартири, мобільний телефон, грошові кошти. Потім його відвезли до відділу міліції, де проводили його допит, під час якого він був в наручниках. Допит тривав без перерв понад час, встановлений ст. 224 КПК України, працівники міліції здійснювали на нього психологічний тиск, примушували підписувати щиросердне зізнання, видавати якихось організаторів заворушень. Після повідомлення про підозру у вчиненні злочину, позивача відвезли в суд, де йому було обрано запобіжний захід - домашній арешт. 24.02.2014 року прокуратурою Сумської області винесено постанову про закриття кримінального провадження відносно позивача у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину. Посилається на те, що внаслідок незаконних дій працівників правоохоронних органів, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та обрання йому запобіжного заходу, йому завдана моральна шкода, на відшкодування якої він просить стягнути з Державного казначейства України 150 000 гривень та на відшкодування суми, сплаченої у зв'язку з наданням юридичної допомоги в розмірі 2500 гривень, за рахунок коштів Державного бюджету, шляхом списання в безспірному порядку на його користь цих сум з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України.

Рішенням суду від 03 грудня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з Державної казначейської служби України на відшкодування моральної шкоди в розмірі 1218 грн. та відшкодування суми, сплаченої у зв'язку з наданням юридичної допомоги, в розмірі 500 грн., за рахунок коштів Державного бюджету, шляхом списання в безспірному порядку на користь ОСОБА_3 з єдиного казанчейського рахунку Державного бюджету України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задвольнити його позовні вимоги в повному обсязі. В доводах апеляційної скарги зазначає, що рішення суду є незаконним та необгрунтованим, винесено з порушенням норм матеріального права, суперечить обставинам, які були встановлені під час розгляду справи. Суд не обгрунтував грошову суму на відшкодування моральної шкоди та безпідставно не відшкодував йому в повному обсязі витрати на правову допомогу адвоката в кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі Головне управління Державної казначейської служби України у Сумській області просить скасувати рішення суду та ухвалити нове яким відмовити у задоволенні позову. В доводах апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду є незаконним з огляду на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права. Вважає, що вирішення питання про відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відноситься до виключної компетенції Державної казначейської служби України, яку суд не залучив до участі у справі. Крім того, обраний судом першої інстанції спосіб захисту прав позивача не відповідає вимогам чинного законодавства, відповідно до якого у разі встановлення факту заподіяння шкоди суд має винести рішення про стягнення коштів з державного бюджету, а не з окремої юридичної особи публічного права, яка здійснює казначейське обслуговування Державного бюджету України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, позивача, представників: Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області - Семенюту В.В., УМВС України в Сумській області - Дахна В.П., прокуратури Сумської області - Вортоломея М.Ф., вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що підлягає задоволенню апеляційна скарга Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області з підстав, які виключають задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3

Частково задовольняючи позов ОСОБА_3 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області, суд першої інстанції виходив з того, що позивач перебував під слідством і був обмежений в своїх правах та свободах, що негативно відобразилося на його душевному спокої та позбавило можливості вести нормальний спосіб життя, а тому є підстави для відшкодування на його користь моральної шкоди за рахунок коштів Державного бюджету. При цьому суд, вирішуючи позов до зазначених відповідачів, стягнув з Державної казначейської служби України грошові суми на відшкодування моральної шкоди та відшкодування суми, сплаченої у зв'язку з наданням юридичної допомоги, за рахунок коштів Державного бюджету, шляхом списання в безспірному порядку на користь ОСОБА_3 з єдиного казанчейського рахунку Державного бюджету України.

Проте погодитись з таким рішенням суду першої інстанції не можна, так як суд під час розгляду справи порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 26.01.2014 року слідчим відділом Сумського МВ УМВС України в Сумській області розпочато кримінальне провадження за № 0000409 з приводу того, що 26 січня 2014 року близько 13-40 годин, група невстановлених людей зайшла до першого поверху Сумської обласної державної адміністрації, розташованої за адресою: м. Суми, пл. Незалежності, 1, чим захопила приміщення першого поверху адміністрації та заблокувала будівлю, що забезпечує діяльність органів державної влади, з метою перешкоджання нормальній роботі адміністрації, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 341 КК України. У ході проведеного досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення 15 особам, в тому числі і ОСОБА_3, якого 27.01.2014 року близько 01-00 годині було затримано працівниками Сумського МВ УМВС України в Сумській області в приміщенні Сумської обласної державної адміністрації (а. с. 25-26; 141-145).

Постановою прокурора Сумської області від 24.02.2014 року кримінальне провадження № 0000409 від 26 січня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 341 КК України закрито за відсутністю в діях 15 осіб, яким повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, в тому числі ОСОБА_3, складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 341 КК України (а. с. 25-26).

Відповідно до ч. 1 ст. 1176 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Статтею 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» встановлено, що відшкодування такої шкоди, у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Згідно з п.п. 1 п. 9 Розділу VI „Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, тобто Державною казначейською службою України. Зазначені рішення передаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для виконання.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» і пункту 9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України Кабінет Міністрів України постановою від 03.08.2011 року № 845 затвердив Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників.

Згідно п. 35, 38 зазначеного Порядку Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду. Для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету.

Відповідно до пункту 16 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 №460/2011, Державна казначейська служба України є юридичною особою, має самостійний баланс, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, тобто є самостійним суб'єктом цивільних правовідносин.

Суд першої інстанції зазначив в рішенні, що належним відповідачем за позовом ОСОБА_3 є Державне казначейство України та стягнув на користь позивача грошову суму у відшкодування моральної шкоди з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету. Проте Державне казначейська служба України не є відповідачем за позовом ОСОБА_3 Позивач звернувся з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області, яке є територіальним органом Державної казначейської служби України та окремою юридичною особою.

Як вбачається з матеріалів справи, представник Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області подав суду першої інстанції заперечення на позов в яких зазначав про те, що належним відповідачем в даній справі є Державна казначейська служба України.

Суд першої інстанції зазначені заперечення відповідача не врахував, в порушення ст. ст. 10, 33 ЦПК України не роз'яснив позивачу його право заявити клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем або про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача, та ухвалив рішення щодо прав та обов'язків юридичної особи (Державної казначейської служби України), яка взагалі не була залучена до участі в справі.

Крім того суд першої інстанції в мотивувальній частині рішення прийшов до висновку, що Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області є не належним відповідачем в справі, а в резолютивній частині рішення зазначив про часткове задоволенні позову ОСОБА_3 до цього відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що затримання ОСОБА_3, а також кримінальне провадження в якому йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, здійснювалось працівниками Сумського міського відділу УМВС України в Сумській області. Зазначена обставина підтверджується рапортом оперуповноваженого ВКР Сумського МВ УМВС України в Сумській області, протоколом затримання ОСОБА_3, постановою про закриття кримінального провадження. Сумський міський відділ УМВС України є окремою юридичною особою, має власне майно, рахунок в банку та печатку та відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України може бути відповідачем в цивільній справі.

Враховуючи, що під час розгляду справи не встановлено, що працівники УМВС України в Сумській області здійснювали щодо позивача які-небудь незаконні дії або бездіяльність в задоволенні його позову до про відшкодування моральної шкоди до УМВС України в Сумській області також необхідно відмовити.

Отже, рішення суду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області про відшкодування шкоди.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що позивач не позбавлений можливості захистити свої права, пред'явивши відповідний позов до належних відповідачів.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.2; 309 ч. 1 п. 4; 313-314; 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 грудня 2014 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області про відшкодування шкоди - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -