Справа №480/1536/15-ц 29.09.2015 29.09.2015 29.09.2015
Справа № 480/1536/15-ц Головуючий по першій інстанції ОСОБА_1
Провадження№22ц/784/2354/15Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року м. Миколаїв

Колегія судів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої - Довжук Т.С.,

суддів: Шолох З.Л., Коломієць В.В.,

при секретарі судового засідання Богуславській О.М.,

за участю прокурора Цвілікевич Н.В.,

представника реєстраційної служби ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу реєстраційної служби Миколаївського районного управління юстиції

на ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 31 липня 2015 року за позовом

прокурора Миколаївського району Миколаївської області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Миколаївській області (далі Держземагенство)

до

реєстраційної служби Миколаївського районного управління юстиції (далі реєстраційна служба),

ОСОБА_4, ОСОБА_5

про визнання недійсними та скасування свідоцтв про право власності на земельні ділянки та зобовязання повернути земельні ділянки,

ВСТАНОВИЛА:

23 липня 2015 року прокурор Миколаївського району Миколаївської області в інтересах держави в особі Держземагенства звернувся до суду з позовом до реєстраційної служби, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсними та скасування свідоцтв про право власності на земельні ділянки та зобовязання повернути земельні ділянки.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 31 липня 2015 року відкрито провадження по вказаній справі.

В апеляційній скарзі реєстраційна служба просить ухвалу суду скасувати та закрити провадження у справі. На думку апелянта, ухвала суду є незаконною, так як порушені норми цивільно-процесуального законодавства щодо юрисдикції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора та представника реєстраційної служби, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» суди мають виходити з того, що згідно зі статтями 13 і 14 Конституції України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК України земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. Отже, суд має з'ясувати, є спір приватно - правовим або публічно-правовим; чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи пов'язані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності; чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин.

Згідно із частиною першою статті 15 ЦПК України розгляд справ, зокрема, у спорах, що виникають із права власності, належить до компетенції судів загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 17 Кодексу про адміністративного судочинства України (далі КАС України) компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, а також спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень ( п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органами державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно й прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Критеріями розмежування справи цивільного судочинства від справи адміністративного судочинства є одночасно: суб'єктивний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідно до розпорядження Миколаївської районної державної адміністрації № 320-р від 13 листопада 2014 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документу про посвідчення права власності на земельні ділянки голові Фермерського господарства «ОСОБА_4Г.» та голові Фермерського господарства «ОСОБА_5В.» по 11, 2644 га ріллі кожному для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення в межах території Криничанської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області та вказані земельні ділянки передані у власність вказаним фермерським господарствам. Право власності було зареєстровано реєстраційною службою та ОСОБА_5 і ОСОБА_4 видані свідоцтва про право власності на ці земельні ділянки.

Проте, 27 січня 2015 року вищевказане розпорядження Миколаївської райдержадміністрації було скасовано, як незаконне, а тому, на думку позивача, який діє в особі Головного управління Держземагенства у Миколаївській області (належний розпорядник землі сільськогосподарського призначення), - свідоцтва про право власності на земельні ділянки, які були видані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підлягають визнанню недійсними.

Із наведеного випливає, що при здійсненні повноважень власника землі (держава) в особі Головного управління Держземагенства у Миколаївській області, яке є належним розпорядником землі сільськогосподарського призначення, останнє не є суб'єктом владних повноважень у тому значенні цього терміну, в якому його вжито у п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України, а є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

Тобто, в даному випадку виник спір про право, а не спір між фізичною особою та суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності, а тому даний спір не є публічно-правовим, оскільки виник спір про право, який належить до компетенції загальних (господарських) судів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги, що вказаний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, є безпідставними.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції, яка перевірялась в межах доводів апеляційної скарги, є законною і обґрунтованою, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу реєстраційної служби Миколаївського районного управління юстиції відхилити, а ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 31 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуюча

Судді