АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/165/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 5 Пироженко С. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВасиленко Л. І.
суддівПодороги В. М. , Демченка В. А.
при секретаріВолвенко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа: Центральний відділ державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, про витребування майна із чужого незаконного володіння, -

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2013 року ОСОБА_6 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_7, третя особа: Центральний відділ державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, про витребування майна із чужого незаконного володіння.

В обґрунтування заявлених вимог вказала, що 29 жовтня 2009 року приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис, який став підставою реалізації належного їй нерухомого майна, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та яке в подальшому було придбано з прилюдних торгів 21 листопада 2012 року відповідачем ОСОБА_7 В лютому 2013 року невідома особа, яка представилась власником приміщення, змусила залишити приміщення, та не надала змоги забрати особисті речі, даною особою виявився батько відповідача.

Позивач вважає, що оскільки відповідачем було придбано лише нерухоме майно, то речі, які знаходились на той момент в приміщенні, можуть бути відділені не порушуючи при цьому цілісність конструкції та залишаються у її власності, тому просила суд витребувати належне їй майно, зазначене в додатку переліку речей залишених в приміщені до позовної заяви, з незаконного володіння відповідача на загальну суму 133 420 грн.

В ході судового розгляду позивач свої вимоги уточнила та просила стягнути грошову компенсацію в сумі 109 322 грн. 24 коп., за її майно яким володіє незаконно відповідач та судові витрати.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати дане рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

ОСОБА_6 вказала, що суд не взяв до уваги те, що між нею та батьком відповідача у день, коли вона намагалася вивезти свої речі з приміщення на АДРЕСА_1 відбувся конфлікт, щодо того, що батько відповідача не давав можливості їй вивезти повністю свої речі, хоча не мав ніякого права ні до цих речей, ні до самого приміщення. Вона надала письмові докази про реєстрацію злочинів в Єдиному реєстрі щодо вищевказаних подій, а свідки надали під присягою свідчення про те, що апелянт не вивезла всі речі.

Судом, також, не було взято до уваги і свідчення працівників Відділу ДВС про те, що на торгах з продажу нерухомого майна, яке знаходилось за адресою АДРЕСА_1, та належало апелянту, було реалізовано лише нерухоме майно. Рухоме майно в опис не входило та з торгів реалізованим не було.

Крім того, ОСОБА_6, зазначила, що нею було надано до суду квитанції на придбання нею рухомих речей, що залишилися в належному їй в минулому приміщенні і які вона не змогла забрати, але суд не взяв їх до уваги, оскільки вони не містили власника.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_8, представника ОСОБА_7 - ОСОБА_9, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до відхилення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи позивачу в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вважав їх недоведеними.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 179 цього ж Кодексу предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014, у п. п. 19, 23 Постанови № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснив, що застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред'явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений.

Відповідно до статті 387 ЦК та частини третьої статті 10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача.

При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача.

Факт знаходження майна на балансі особи сам по собі не є доказом права власності чи законного володіння.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 29 жовтня 2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_10 було вчинено виконавчий напис за реєстраційним № 10139 про звернення стягнення на належне ОСОБА_6, на підставі договору купівлі-продажу від 05.03.2007 року, нерухоме майно, а саме нежитлову будівлю загальною площею 214,1 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

21 листопада 2012 року з прилюдних торгів відповідачем ОСОБА_7. було куплено нежитлову будівлю загальною площею 214,1 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Згідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_7., на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень індексний номер : 420355 від 18.02.2013 р., являється власником нежитлової будівлі за адресою АДРЕСА_1.

Сторони визнали той факт, що до 16 березня 2013 року позивач використовувала нежитлове приміщення АДРЕСА_1 у своїй підприємницькій діяльності, звільнивши його 16 березня 2013 року.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 вересня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 30 жовтня 2013 року виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_10 від 29 жовтня 2009 року, зареєстрований у реєстрі за № 10139, визнано таким, що не підлягає виконанню.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач, як на підставу звернення, посилалась на те, що належні їй спірні побутові речі залишились у відчуженому в неї нежитловому приміщенні, власником якого є відповідач.

Відповідно до переліку речей залишених в будівлі це є наступні речі: шкіряне крісло керівника, ролети на вікна, металева тротуарниця, жалюзі на 23 вікна, кондиціонер, меблева стінка, письмовий великий стіл на нозі, сейф 2-х секційний, полиця скляна з дзеркалом, ковбик гумовий, двері металеві, дверний замок, трансформер будівельний, металевий кут, швелер, фарба (жовта, біла, коричнева), мийка нержавіюча, підставка для посуду, пральна машина «Ауріка», дистилятор води, підставка для дистилятора, відра (металеві, емальовані), шланг для поливу, приналежності для автомобіля (полі роль, скребок, рушник мікрофібра, серветки), інвентар (лопати будівельні та огородні, сапа, граблі), котел опалювальний «Вісма», лічильник газовий в упаковці, стільці металеві зі шкіряним сидінням, бочка пластмасова, ківшики пластмасові, миючі засоби (Ейвон, доме стос, білизна, Фері, шампунь, освіжував повітря, засіб для зняття іржі, пральний порошок), будівельний інструмент (молоток, валіки, штапелі, скребки), кріплення на підвісну стелю і для плінтусів, кріплення для облаштування водостоку, проволока будівельна, фен для волосся, горщики для квітів, кран на мийку, кран для душа, вантуз, пристрій для миття вікон, металевий лом, дерев'яна полиця, дрель, лавка, лічильники над кабінетами, дріб'язок (крейда, гвозді, шурупи,швабри, щітки), поштова скринька,решітки на вікна, навіс на вході, решітки на вікна, металева огорожа на стіні та на клумбі, клумба (тиси, ялівець, кипарис, камінь, галька), світильники, лампи, посуд (чашки, тарілки, друшляк і т.д.), вентилятор. Вартість даних речей становить 109322,24 грн. а. с. 115, 116.

Не всі приведені в переліку речі містять родові ознаки.

В якості доказу заявлених позовних вимог, позивач надала накладні, рахунки-фактури, товарні чеки, зокрема датовані 2000 роком (жалюзі горизонтальні, вертикальні рахунок-фактура від 08.09.2000 р. а. с. 41, 122), 2003 роком (вентилятор видаткова накладна від 11.06.2003 р. а. с. 41, 130) та з 2007 по 2012 роки в яких зазначено назва товару (без зазначення індивідуальних ознак), кількість та вартість, на час його придбання.

Будь-яких належних доказів того, що спірне рухоме майно, на момент розгляду справи в суді, фактично знаходиться у відповідача, як суду першої так і суду апеляційної інстанції надано не було.

Надані позивачем в підтвердження заявлених вимог накладні, рахунки-фактури, товарні чеки не є доказом перебування спірного рухомого майна, на момент розгляду справи в суді, саме у відповідача.

Крім того, позивачем до переліку спірного майна включено майно, яке може бути нерозривно пов'язане з будівлею, бути її конструктивними елементами та інженерними мережами, зокрема навіс на вході, металеві двері (без уточнення їхнього знаходження у позовній заяві), дверний замок, віконні решітки, ролети, поштову скриньку, металеву огорожу, крани, опалювальний котел, лічильники, рослини, якими виконано озеленення території біля будівлі.

Враховуючи викладене, приведені вимоги закону колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що твердження апелянта стосовно того, що суд першої інстанції не взяв до уваги надані нею письмові докази та покази свідків є безпідставним, оскільки дані докази не підтверджують, як факт належності позивачу спірних речей, так і факт того, що дані речі на момент розгляду справи в суді, фактично знаходяться у відповідача.

Враховуючи те, що посилання апелянта в апеляційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження при розгляді даної справи, а судом повно та всебічно перевірені надані сторонами докази, дана їм належна оцінка у рішенні, які належним чином мотивовані і за своїм змістом та формою відповідають вимогам матеріального та процесуального закону, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з моменту набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :