У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів:Коротуна В.М.,Парінової І.К.,
Ступак О.В., Штелик С.П.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до спільного українсько-швейцарського підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Луцькенергоком», товариства з обмеженою відповідальністю «Майстер-ЗБК-Україна», товариства з обмеженою відповідальністю «Атлас», товариства з обмеженою відповідальністю «Світязь», ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою спільного українсько-швейцарського підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Луцькенергоком» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 05 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ПАТ «Банк Кредит Дніпро» звернулось в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивує тим, що між ЗАТ КБ «Кредит-Дніпро», правонаступником якого є ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та спільним українсько-швейцарським підприємством товариством з обмеженою відповідальністю «Луцькенергоком» (далі - СУШП ТОВ «Луцькенергоком») було укладено кредитний договір №220807-Л від 22 серпня 2007 року, згідно якого, з урахуванням змін та доповнень до нього, позичальнику було надано не поновлювальну мультивалютну кредитну лінію для ведення статутної поточної діяльності, в тому числі на поповнення обігових коштів, виконання зобов'язань за зовнішньоекономічними контрактами з лімітом кредитування в сумі еквівалентній 5500000,00 євро зі сплатою відсотків та комісії з остаточним погашенням 21 серпня 2012 року. Крім того, ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та СУШП ТОВ «Луцькенергоком» було укладено кредитний договір №220409-К від 22 квітня 2009 року, за умовами якого позичальнику надано строковий кредит для ведення статутної поточної діяльності на суму 2200000,00 грн.

З метою забезпечення виконання вказаних кредитних зобов'язань спільного українсько-швейцарського підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Луцькенергоком» були укладені договори поруки:

22 серпня 2007 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро», СУШП ТОВ «Луцькенергоком» та ТОВ «Атлас» - договір поруки № 220807-П/З;

22 серпня 2007 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро», СУШП ТОВ «Луцькенергоком» та ТОВ «Світязь» - договір поруки № 220807-П/4;

22 серпня 2007 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро», СУШП ТОВ «Луцькенергоком» та ОСОБА_7 - договір поруки №220807-П/2;

24 січня 2008 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро», СУШП ТОВ «Луцькенергоком» та ТОВ «Майстер-ЗБК-Україна» - договір поруки № 240108-П.

Посилаючись на те, що СУШП ТОВ «Луцькенергоком» свої зобов'язання щодо погашення кредитної заборгованості не виконало і станом на 03 вересня 2013 року його борг за кредитним договором № 220807-Л становив 1192985,69 грн та 5130392,48 євро, а борг за кредитним договором № 220409-К - 2027944,77 грн , позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд задовольнити позов та стягнути вказану заборгованість із боржника та поручителів.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 05 лютого 2014 року, позов задоволено.

Стягнено солідарно з спільного українсько-швейцарського підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Луцькенергоком», товариства з обмеженою відповідальністю «Майстер-ЗБК-Україна» на користь публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за кредитним договором №220807-Л від 22.08.2007 року в розмірі - 1192985 (один мільйон сто дев'яносто дві тисячі дев'ятсот вісімдесят п'ять) грн. 69 коп. та 5130392 (п'ять мільйонів сто тридцять тисяч триста дев'яносто два) євро 48 євроцентів.

Стягнено солідарно з спільного українсько-швейцарського підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Луцькенергоком», товариства з обмеженою відповідальністю «Атлас» на користь публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за кредитним договором №220807-Л від 22.08.2007 року в розмірі - 1192985 (один мільйон сто дев'яносто дві тисячі дев'ятсот вісімдесят п'ять) грн. 69 коп. та 5130392 (п'ять мільйонів сто тридцять тисяч триста дев'яносто два) євро 48 євроцентів.

Стягнено солідарно з спільного українсько-швейцарського підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Луцькенергоком», товариства з обмеженою відповідальністю «Світязь» на користь публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за кредитним договором №220807-Л від 22.08.2007 року в розмірі - 1192985 (один мільйон сто дев'яносто дві тисячі дев'ятсот вісімдесят п'ять) грн. 69 коп. та 5130392 (п'ять мільйонів сто тридцять тисяч триста дев'яносто два) євро 48 євроцентів.

Стягнено солідарно з спільного українсько-швейцарського підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Луцькенергоком», ОСОБА_7 на користь публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за кредитним договором №220807-Л від 22.08.2007 року в розмірі - 1192985 (один мільйон сто дев'яносто дві тисячі дев'ятсот вісімдесят п'ять) грн. 69 коп. та 5130392 (п'ять мільйонів сто тридцять тисяч триста дев'яносто два) євро 48 євроцентів.

Стягнено солідарно з спільного українсько-швейцарського підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Луцькенергоком», товариства з обмеженою відповідальністю «Майстер-ЗБК-Україна» на користь публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за кредитним договором №220409-К від 22.04.2009 року в розмірі - 2027944 (два мільйони двадцять сім тисяч дев'ятсот сорок чотири) грн. 77 коп.

Стягнено солідарно з спільного українсько-швейцарського підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Луцькенергоком», товариства з обмеженою відповідальністю «Атлас» на користь публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за кредитним договором №220409-К від 22.04.2009 року в розмірі - 2027944 (два мільйони двадцять сім тисяч дев'ятсот сорок чотири) грн. 77 коп.

Стягнено солідарно з спільного українсько-швейцарського підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Луцькенергоком», ОСОБА_7 на користь публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за кредитним договором №220409-К від 22.04.2009 року в розмірі - 2027944 (два мільйони двадцять сім тисяч дев'ятсот сорок чотири) грн. 77 коп.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2013 року та ухвали апеляційного суду Волинської області від 05 лютого 2014 року і направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Судами встановлено, що між ЗАТ КБ «Кредит-Дніпро», правонаступником якого є ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та спільним українсько-швейцарським підприємством товариством з обмеженою відповідальністю «Луцькенергоком» (далі - СУШП ТОВ «Луцькенергоком») було укладено кредитний договір №220807-Л від 22 серпня 2007 року, згідно якого позичальнику було надано не поновлювальну мультивалютну кредитну лінію для ведення статутної поточної діяльності, в тому числі на поповнення обігових коштів, виконання зобов'язань за зовнішньоекономічними контрактами з лімітом кредитування в сумі еквівалентній 5500000,00 євро зі сплатою відсотків та комісії з остаточним погашенням 21 серпня 2012 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань спільного українсько-швейцарського підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Луцькенергоком» за кредитним договором були укладені договори поруки:

24 січня 2008 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро», СУШП ТОВ «Луцькенергоком» та ТОВ «Майстер-ЗБК-Україна»- договір поруки № 240108-П;

22 серпня 2007 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро», СУШП ТОВ «Луцькенергоком» та ТОВ «Атлас» - договір поруки № 220807-П/З.

22 серпня 2007 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро», СУШП ТОВ «Луцькенергоком» та ТОВ «Світязь» - договір поруки № 220807-П/4;

22 серпня 2007 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро», СУШП ТОВ «Луцькенергоком» та ОСОБА_7 - договір поруки №220807-П/2.

Також, як встановлено судами, між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та СУШП ТОВ «Луцькенергоком» укладалися додаткові угоди до кредитного договору, якими змінювалася відсоткова ставка за користування кредитними коштами та кінцевий строк виконання зобов'язань, а саме:

додаткова угода № 220807 від 22.08.2007 р.;

додаткова угода № 230108 від 23.01.2008 р.;

додаткова угода № 240108 від 24.01.2008 р.;

додаткова угода № 290408 від 29.04.2008 р.;

додаткова угода № 080708 від 08.07.2008 р., якою встановлено відсоткову ставку у розмірі 16 % річних за користування кредитними коштами, що надані в гривні, у разі прострочення повернення кредиту у розмірі 21 % річних та у розмірі 10,5 % річних за користування кредитними коштами, що надані в євро, у разі прострочення повернення кредиту у розмірі 15,5 % річних;

додаткова угода № 290908 від 29.09.2008 р., якою встановлено відсоткову ставку у розмірі 17 % річних за користування кредитними коштами, що надані в гривні, у разі прострочення повернення кредиту у розмірі 22 % річних, та у розмірі 11,5 % річних за користування кредитними коштами, що надані в євро, у разі прострочення повернення кредиту у розмірі 16,5 % річних;

додатковий договір № 271008 від 27.10.2008 р., яким встановлено нову відсоткову ставку у розмірі 21% річних за користування кредитними коштами, що надані в гривні, у разі прострочення повернення кредиту у розмірі 26% річних, та у розмірі 14% річних за користування кредитними коштами, що надані в євро, у разі прострочення повернення кредиту у розмірі 19% річних;

додатковий договір № 120309 від 12.03.2009 р., згідно п. 1.1 якого банк надає позичальнику строковий кредит для ведення статутної поточної діяльності, в т.ч. на поповнення обігових коштів, виконання зобов'язань за зовнішньоекономічними контрактами позичальника у сумі 2 120 000,00 грн. та 4 847 135,00 євро;

додатковий договір № 170510 від 17.05.2010 р., яким встановлено відсоткову ставку у розмірі 18% річних за користування кредитними коштами, що надані в гривні, у разі прострочення повернення кредиту у розмірі 23% річних, та у розмірі 11,5% відсотків річних за користування кредитними коштами, що надані в євро, у разі прострочення повернення кредиту у розмірі 16,5% річних;

додатковий договір № 010910 від 01.09.2010 р.;

договір № 280111 від 28.01.2011 р., яким встановлено новий графік погашення заборгованості;

договір № 081211 від 08.12.2011 р., яким встановлену відсоткову ставку у розмірі 18% річних за користування кредитними коштами, що надані в гривні, у разі прострочення повернення кредиту у розмірі 23% річних, та у розмірі 11% річних за користування кредитними коштами, що надані в євро, у разі прострочення повернення кредиту у розмірі 16% відсотків річних;

договір № 020312 від 02.03.2012 р.;

договір № 180512 від 18.05.2012 р.;

договір № 060912 від 06.09.2012 р., згідно п. 1.1 якого банк надає позичальнику строковий кредит для ведення статутної поточної діяльності у сумі 2067000,00 грн. та 4774635 євро. Встановлена відсоткова ставка у розмірі 20% річних за користування кредитними коштами, що надані в гривні та у розмірі 13% річних за користування кредитними коштами, що надані в євро, у разі прострочення повернення кредиту у розмірі 16% річних. Строк виконання зобов'язань встановлено до 01.10.2012 р.

Як вбачається з виписки з рахунку СУШП ТОВ «Луцькенергоком» та довідки ПАТ «Банк Кредит Дніпро» № 890 від 03 вересня 2013 року кредитна заборгованість за кредитним договором № 220807-Л від 22 серпня 2007 року станом на 03 вересня 2013 року складає 1192985,69 грн та 5130392,48 євро (а.с. 50-54).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що СУШП ТОВ «Луцькенергоком» не виконувало належним чином свої кредитні зобов'язання, що призвело до порушення умов кредитного договору № 220807-Л від 22 серпня 2007 року в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 03 вересня 2013 року складає 1192985,69 грн та 5130392,48 євро та підлягає солідарному стягненню з боржника та кожного з поручителів.

Проте, повністю з такими висновками судів погодитись не можна, оскільки вони прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають з огляду на наступне.

З урахуванням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту цих прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 жовтня 2013 року відкрито провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до СУШП ТОВ «Луцькенергоком», ТОВ «Майстер-ЗБК-Україна», ТОВ «Атлас», ТОВ «Світязь», ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Справа призначена до розгляду на 04 листопада 2013 року об 11:00 в приміщенні суду.

Однак, цього дня судове засідання у даній справі не відбулось, оскільки з 28 жовтня 2013 року до 27 листопада 2013 року вказана справа за апеляційною скаргою СУШП ТОВ «Луцькенергоком» на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 жовтня 2013 року перебувала на розгляді апеляційного суду Волинської області.

Розгляд справи по суті у суді першої інстанції було призначено на 11 грудня 2013 року.

При цьому, судом першої інстанції не було враховано складність та особливість розгляду даної справи і не призначено попереднє засідання у справі.

За положеннями статті 130 ЦПК України попереднє судове засідання проводиться з метою з'ясування можливості врегулювання спору до судового розгляду або забезпечення правильного та швидкого вирішення справи. Попереднє судове засідання проводиться суддею за участю сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини 7 статті 130 ЦПК України попереднє судове засідання не є обов'язковим. Питання про необхідність його проведення вирішується суддею під час відкриття провадження у справі.

Однак, пунктом 8 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що ураховуючи складність та особливість спорів, що виникають із кредитних правовідносин, проведення попереднього судового засідання є необхідним. При його проведенні суд має вчинити дії для врегулювання спору до судового розгляду, а якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному частиною третьою статті 130 ЦПК, то суд має виконати дії, передбачені частиною шостою цієї статті. Зокрема, суд має визначити, які правовідносини виникли між сторонами та які норми права підлягають застосуванню при вирішенні справи.

09 грудня 2013 року СУШП ТОВ «Луцькенергоком» подало до суду першої інстанції заяву про відкладення розгляду справи, у зв'язку з тим, що представник та директор товариства не зможуть бути присутні у судовому засіданні призначеному на 11 грудня 2013 року (а.с. 22-23).

Ухвалюючи 11 грудня 2013 року рішення у справі, суд першої інстанції вважав за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів та задовольнив позов про стягнення з останніх на користь банку суму кредитної заборгованості за кредитним договором № 220807-Л у розмірі 1192985,69 грн та 5130392,48 євро, та борг за кредитним договором № 220409-К - 2027944,77 грн.

Однак, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що ухвалюючи рішення про стягнення з відповідачів кредитної заборгованості у першому судовому засіданні у справі без проведення попереднього засідання та розглядаючи справу за відсутності відповідачів, судом першої інстанції не дотримано положень статей 10-11, 57, 60 ЦПК України, що призвело до порушення прав відповідачів на доступ до правосуддя, яке передбачено статтею 55 Конституції України та частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 04.XI.50).

З урахуванням процесуальних порушень допущених судом першої інстанції, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ погоджується із доводами касаційної скарги відносно того, що судом апеляційної інстанції було безпідставно відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання про призначення комісійної судово-економічної (бухгалтерської) експертизи.

Згідно з положеннями статей 57-60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Матеріали справи містять клопотання СУШП ТОВ «Луцькенергоком» від 05 лютого 2014 року про призначення комісійної судово-економічної (бухгалтерської) експертизи. Вказане клопотання було мотивоване, зокрема, тим, що розрахунок кредитної заборгованості боржника є спірним, оскільки позивачем не надано доказів того, в якому порядку та у яких розмірах надавалися кредитні кошти, на яку суму кредитні зобов'язання та зобов'язання щодо сплати відсотків були погашені. Крім того, відповідач зазначив, що кредитні кошти за кредитними договорами надавались частинами та у різних валютах, так само здійснювалось і погашення тіла кредиту та відсотків за користування ним, а тому для визначення дійсного розрахунку спірної заборгованості необхідна наявність спеціальних знань у економічно-бухгалтерській галузі, якими суд та сторони у справі не володіють.

На думку суду касаційної інстанції, вказані доводи касаційної скарги спростовують висновки суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для проведення вказаної експертизи у справі, що розглядається.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення, зазначені у частинах першій і другій цієї статті, допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Неповно з'ясувавши дійсні обставини справи, не давши належної оцінки доказам, суди допустили порушення норм матеріального й процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та відповідно до статті 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених судових рішень із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з положеннями статті 348 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне скасувати також ухвалу суду касаційної інстанції від 28 квітня 2014 року, якою товариству з обмеженою відповідальністю «Світязь» відмовлено у відкритті касаційного провадження у даній справі.

Керуючись статтями 336, 338, 348 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу спільного українсько-швейцарського підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Луцькенергоком» задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2013 року, ухвалу апеляційного суду Волинської області від 05 лютого 2014 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 квітня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді:В.М. Коротун
І.К. Парінова
О.В. Ступак
С.П. Штелик