Справа № 573/2227/15-ц
Номер провадження 2/573/651/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст рішення)

05 листопада 2015 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Свиргуненко Ю. М.,

за участю секретаря: Федорченко Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя,

ВСТАНОВИВ:

07 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розподіл майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що з 16 грудня 1989 року по 16 квітня 2013 року перебували з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. В цей період вони придбали квартиру АДРЕСА_1. Свідоцтво про право власності на дану квартиру видане виконавчим комітетом Білопільської міської ради від 27 січня 2010 року на ім'я ОСОБА_2 Посилаючись на те, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя, позивачка просить визнати за нею право власності на 1/2 її частини.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник за договором про надання юридичних послуг ОСОБА_3 позов підтримали, просили його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав, не заперечував проти визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Разом із цим суду зазначив, що спільне проживання із ОСОБА_1 в одній квартирі не можливе, у зв'язку з тим, що між ними склалися неприязні стосунки. Крім того, він пропонував останній або продати спірну квартиру і гроші розділити порівну, або купити їй окрему однокімнатну квартиру, або викупити її половину, проте остання не погодилася.

Заслухавши позивачку ОСОБА_1, представника останньої ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_2, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали цивільної справи та інвентарної справи на квартиру, яка є предметом даного судового розгляду, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 16 грудня 1989 року по 16 квітня 2013 року (а. с. 11).

У відповідності до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1, виданого виконавчим комітетом Білопільської міської ради 27 січня 2010 року на підставі рішення виконкому Білопільської міськради №12 від 20 січня 2010 року, та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27 січня 2010 року НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1, номер запису 5436 у книзі 80 (а. с. 9-10 інвентарної справи №5436).

Згідно з довідкою філіалу Білопільської госпрозрахункової виробничої дільниці у складі КП Сумське міське бюро технічної інвентаризації №801 від 22 вересня 2015 року трьохкімнатна житлова квартира, розташована за вказаною вище адресою, на праві власності (ціла частка) зареєстрована за відповідачем на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Білопільської міської ради 27 січня 2010 року (а. с. 9).

Таким чином, у судовому засіданні доведено, що спірна квартира під НОМЕР_4, яка знаходиться по АДРЕСА_1, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У відповідності до ч. 3 ст. 368 ЦК України, ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об'єктом права спільної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного із цивільного обороту (ч. 1 ст. 61 СК України).

Відповідно до вимог ст. 63 СК України дружина і чоловік мають рівні права володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У відповідності до ст. 68 СК України та роз'яснень, які містяться в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69 СК України).

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбними договором.

Аналогічні положення закріплені і в ч. ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, підлягає задоволенню у повному обсязі.

Заперечення відповідача у судовому засіданні про те, що спільне проживання із позивачкою в одній квартирі є неможливим внаслідок неприязних стосунків, що склалися з останньою, а також, що він пропонував ОСОБА_1 розміняти спірну квартиру, або купити їй іншу квартиру чи сплатити кошти за належну останній половину не є підставою для відмови у позові.

Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України, згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачка ОСОБА_1 під час розгляду справи понесла витрати на правову допомогу у розмірі 400 грн., які згідно ст. 79 ЦПК України відноситься до судових витрат, що підтверджується відповідними квитанціями №643371 від 05 жовтня 2015 року та №643372 від 06 жовтня 2015 року (а. с. 5).

Крім того, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 621 грн. 46 коп. судового збору, сплаченого при зверненні до суду (а. с. 1).

Всього стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають кошти в сумі 1 021 грн. 46 коп.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст. 368, ч. ч. 1-2 ст. 372 ЦК України, ст. 60, ч. 1 ст. 61, ст. 63, ст. 68, ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70 СК України, п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 4, 10, 11, 57-61, 88, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири під АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1021 (одну тисячу двадцять одну) гривню 46 копійок судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

Справа № 573/2227/15-ц

Номер провадження 2/573/651/15

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна і резолютивна частина)

05 листопада 2015 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Свиргуненко Ю. М.,

за участю секретаря: Федорченко Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Зважаючи на складність справи, для складання повного тексту рішення необхідний тривалий час, а тому суд вирішив проголосити його вступну та резолютивну частину.

Повний текст рішення буде виготовлений протягом п'яти днів з дня проголошення вступної і резолютивної частини рішення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири під АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1021 (одну тисячу двадцять одну) гривню 46 копійок судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: