АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/2449/2015 Головуючий в 1 інстанції - Вовк Є.І.
Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Рубан С.М., Кабанченко О.М.

при секретарі Осмолович В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року про повернення позовної заяви в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13.10.2014 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Залишаючи позовну заяву без руху суд першої інстанції виходив з того, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України, а саме: не надано довіреності щодо повноважень представника позивача, відповідно до положень ст.42 ЦПК України; зміст позовних вимог викладено не конкретно щодо відсутності посилання на відповідну квартиру, в тому числі на її місце знаходження.

Ухвалою Данницького районного суду м. Києва від 17.12.2014 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири -повернуто заявнику на підставі ч. 2-3 ст. 121 ЦПК України.

Не погодившись з такою ухвалою суду, представник ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду. В скарзі посилався на те, що позовна заява відповідала вимогам ст. ст. 119, 120 ЦПК, а тому суд не мав процесуального права залишати її без руху. Також суд не мав підстав повертати позовну заяву, оскільки остання була підписана представником, а на підтвердження права підписувати та подавати позовну заяву, до неї була долучена довіреність. Висновок суду про невідповідність копії довіреності представника вимогам ст. 42 ЦПК України є безпідставним .

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення представника банку, який доводи скарги підтримав, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст.121 ЦПК України, позовна заява повертається у випадку, коли заяву від імені заявника подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Відповідно до ст. 42 ЦПК України, повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені такими документами:

1) довіреністю фізичної особи;

2) довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують службове становище і повноваження її керівника;

3. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, статутом або положенням, з прикладенням печатки юридичної особи.

5. Оригінали документів, зазначених у цій статті, або копії з них, посвідчені суддею, приєднуються до справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач через представника звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири.

Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що недоліки щодо відсутності довіреності представника позивача не усунуті - надано лише фотокопію довіреності, всупереч положенням ст.42 ЦПК України. При цьому, заявником, в тому числі на вимогу судді, не було надано до суду оригіналу вказаного документу (при цьому, всупереч вимогам указаного закону надана до суду фотокопія довіреності, була завірена не підписом відповідної уповноваженої особи, а підписом зацікавленої особи - самого ОСОБА_4, а також замість печатки вказаної юридичної особи на наданій фотокопії довіреності прикладена печатка центру по роботі з проблемними активами навіть без надання документів щодо повноважень цього центру), і тому суддя був позбавлений можливості посвідчити копію.

Колегія суддів з таким висновком не погоджується тому, що суд першої інстанції, постановив ухвалу без належного врахування обставин, що мають значення для справи та невірно застосував положення процесуального права.

Згідно до ч. 8 ст. 119 ЦПК України, якщо позовна заява подається представником позивача, до позовної заяви додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження.

Матеріали справи свідчать про те, що подаючи позовну заяву представником позивача надано копію довіреності, якою позивач уповноважив представника представляти його інтереси та вести від його імені справи, в тому числі підписувати та подавати позовні заяви (а.с.6, 50-53).

Жодних актів про те, що при подачі позовної заяви був відсутній додаток № 17 (копія довіреності), матеріали справи не містять.

Крім того, як свідчить супровідний лист на а.с. 22, на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху представником позивача надавалась суду позовна заява від 11.12.2014 року та копія довіреності, яка посвідчувала повноваження представника на подачу позовної заяви.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 44 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності.

Жодних обмежень, щодо відсутності повноважень представника позивача на підписання позовної заяви та звернення з нею до суду довіреність не містить.

Тобто, представником позивача при поданні позовної заяви до суду першої інстанції були надані копії документів, які дають йому право подавати позовну заяву від імені позивача.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача і відповідача, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви.

При цьому діючий цивільний процесуальний Кодекс надає можливість позивачу вільно викласти обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, і зазначити ті докази, які він вважає за необхідне. На стадії прийняття позовної заяви суд позбавлений можливості зробити висновок про достатність або недостатність наявних або зазначених позивачем доказів.

Відповідно до ст. 31 ЦПК України позивач протягом розгляду справи має право уточнити свої позовні вимоги, а суд у судовому засіданні може уточнити обставини судового спору, якщо вважає, що вони не чітко викладені у позовній заяві.

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України, суд під час проведення попереднього судового засідання вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Зокрема, у попередньому судовому засіданні у позивача суд повинен з'ясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст вимог (який спосіб захисту свого права він обрав).

Про це ж саме йдеться і у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» № 5 від 12 червня 2009 року.

Подана позовна заява відповідала вимогам ст. 119, 120 ЦПК України, в ній зазначені позивач та відповідач, місце їх знаходження, викладений зміст позовних вимог та викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, зазначаються докази, був сплачений судовий збір, а тому суд першої інстанції не мав правових підстав для залишення її без руху.

Отримавши зазначену позовну заяву, суд повинен був призначити у справі попереднє засідання, в якому зобов`язаний був з`ясувати предмет позову, та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, суб'єктний склад сторін, тощо.

За таких обставин, судова колегія вважає, що при постановленні ухвали про повернення позовної заяви було порушено порядок, встановлений для вирішення цього питання.

Також, колегія суддів роз'яснює позивачу, що прохання в апеляційній скарзі про направлення справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду не може бути задоволене, оскільки провадження в даній справі ще не було відкрито, а така процесуальна дія належить виключно до компетенції суду першої інстанції, тому апеляційна скарга задовольняється частково.

Пунктом 3 статті 312 ЦПК України передбачено, що розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року скасувати, а питання про відкриття провадження передати на новий розгляд до того ж суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді: