САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/2934/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2015 року Самарський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Малихіної В.В.,

при секретареві Сєдовій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

10.06.2015 року позивач звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог (з урахуванням уточнень) зазначила, що її мати ОСОБА_3 13 вересня 1974 року за договором купівлі-продажу придбала у ОСОБА_4 2/5 частини житлового глинобитного будинку, літ. А-1 квартира № 3, загальною житловою площею 41,1 кв.м з господарськими будівлями, що знаходився в АДРЕСА_1 ( нова адреса: АДРЕСА_1), що складається з: 3-2 веранда, 3-3, 3-4 житлоі кімнати площею 24,2 кв.м.; сіней а-1, ? частини колодязя № 1. Даний договір було нотаріально посвідчено та зареєстровано в КП «ДМБТІ» за реєстровим номером № 47 в реєстровій книзі № 1. 30 липня 1975 року її мати ОСОБА_3, за договором купівлі-продажу придбала у ОСОБА_4 7/20 частини вищезначеного будинку, квартира № 1, що складається з : 1-3 прихожа; 1-2 коридор; 1-4 житлова кімната площею 8,2 кв.м.; сіней 1-1 та відповідними надвірними спорудами. Даний договір було нотаріально посвідчено та зареєстровано в КП «ДМБТІ» за реєстровим номером № 7 в реєстровій книзі № 30. Тож, її мати була власницею ? частини домоволодіння АДРЕСА_1, а ? частини вказаного домоволодіння, належала ОСОБА_5. 19 травня 1994 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено рішення по справі № 2-199/94, відповідно до якого виділено у користування власника ? частини спірного домоволодіння ОСОБА_5 - земельну ділянку загальною площею 379 кв.м. по першому варіанту судової експертизи, виділеної червоним кольором; ОСОБА_3, як власнику 3/4 частини спірного домоволодіння, було виділено у користування земельну ділянку загальною площею 1138 кв.м. по першому варіанту судової експертизи, виділеної синім кольором; земельну ділянку виділену жовтим кольором по першому варіанту судової експертизи залишити у спільному користуванні ОСОБА_5 та ОСОБА_3 Окрім того, її мати прибудувала та узаконила за вищевказаною адресою: гараж «Е», сарай «И», прибудову «А». В квартирі № 2 спірного житлового будинку, яка належала ОСОБА_5, останні 17 років ніхто не проживав, але на початку 2015 року з'явився відповідач та почав виганяти їх, у зв'язку з чим вона зверталась до органів внутрішніх справ. Пізніше відповідач надав дублікат договору дарування частини домолодіння від 16.11.2002 року, відповідно до якого він прийняв у дар від попереднього власника ? частину спірного домолодіння. ІНФОРМАЦІЯ_3 року її мати померла, а вона як єдиний спадкоємець за законом звернулась до Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак на сьогодняшній день відповідач не дає можливості користуватись спадковим майном, перешкоджає навіть у доступі у двір, у зв'язку з чим вимушена звернутись до суду. Також зазначає, що у зв'язку із переліченими діями зі сторони відповідача вона зазнала сильних душевних хвилювань та моральних, відшкодування заподіяної їй моральної шкоди визначає у сумі 8000 гривень, судові витрати сятгнути з відповідача ( а.с. 2-5; 38-39).

У судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_6 позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав. Пояснив, що він є власником всього будинку, отримав його в дар, почав там проживати з 2002 року, де також мешкала мати позивачки та дід.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно договорів купівлі продажу від 13 вересня 1974 року ОСОБА_7 придбала 2/5 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ( в постіне користування відійшло в житловому будинку А-1 кв. № 3, що складається: 3-2 веранда; 3-3, 3-4 жилі кімнати, площею 24,2 кв.м., сіні а,,-1, 1/2 частина колодязя № 1 (а.с. 6-7), а від 30.07.1975 року придбала ще 7/20 частини вказаного частини житлового будинку (а.с. 8-9).

Також, відповідно технічного паспорту виданого БТІ 25 травня 1988 року, на житловий будинок АДРЕСА_1 вбачається, що у будинку А-1 є три квартири (а.с. 13-16).

Згідно рішення № 591 від 23.12.1994 року Виконавчого комітету Самарської районної ради народних депутатів було вирішено узаконити за гр. ОСОБА_3, яка мешкає по АДРЕСА_1, самовільно побудований гараж «Е», сарай «И» та прибудовану до будинку прибудову «А» (а.с. 20).

З довідки № 107 від 26.06.2014 року виданої відділом комунального господарства Самарської районної у місті Дніпрпетровську ради, вбачається, що домоволодіння належне ОСОБА_3 мало АДРЕСА_1, на теперішній час має АДРЕСА_1 (а.с. 29).

Згідно свідоцтва про смерть від 09 лютого 2015 року, серія НОМЕР_1 виданого Самарскьим РАЦС реєстраційної служби Дніпропетровського МУЮ, вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, актовий запис № 136 (а.с. 23).

Згідно свідоцтва про право на спадщину виданого 03.09.2015 року державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, спадкоємцем зазначеного у ньому майна ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, є її дочка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2. Спадщина на яку видано дане свідоцтво складається з: ? частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. До житлового, глиноб.обл.цеглою, будинку А-1, з прибудовою А1-1 - бетон глиноб.; сіни а1-1- дер.маз.обл.цеглою, прибудова А,,-1- цегла, ганок а, загальною площею 99,3 кв.м., житловою площею 41,2 кв.м., примикають господарсько-побутові будівлі: літня кухня Б - дер.маз.обл.цеглою; убиральня В - цегляна; убиральня Г - дощата; погріб Д - цегла; сарай И - цегла; гараж Е - шл.блок огорожа № 2-4 - дощат.; метал. в метал.столбах; колодязь № 1; водоколонка № 5; мощення І (зареєстровано в реєстрі за № 1-1432) (а.с. 87).

За змістом витягу № 43206922 від 03.09.2015 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, (опис об'єкта: житловий будинок літ. А.1, житловою площею 41,2 кв.м.; літ. Б - літня кухня; літ. В -душ; літ. Г - погріб; літ. Е - гараж; літ. Ж - навіс; літ. З - погріб, літ. И - вбиральня; літ. Л - сарай (побудований самовільно); літ. Н - сарай; літ. Н, О - навіс,сітка; поз. № 1-7, К, І - інші споруди, є ОСОБА_1 (а.с. 99-100).

В судовому засіданні встановлено, що згідно дублікату договору дарування частини домоволодіння відповідач ОСОБА_2 прийняв у дар від ОСОБА_5, ? (одну четверту) частину домоволодіння з відповідною частиною надвірних побудов, що знаходиться у АДРЕСА_1 та розташований на земельній ділянці площею 1517 кв.м. За заявою власника відчужено у житловому будинку літ. А-1, приміщення 2-2, 2-3, сіни а-1, ганок а, ? ч. інших споруд № 1-7, ОСОБА_9 площа - 8,7 кв.м. (а.с. 22)

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею319 ЦК України визначено, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як встановлено в судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 не впускає позивача ОСОБА_1 на територію домоволодіння АДРЕСА_1, а саме до частини, яка їй належить і таким чином перешкоджає доступу до житлових приміщень позивачки в зазначеному будинку, в тому місці, де раніше вона користувалась входом. Ці обставини узгоджуються з показами свідків.

Так, свідок ОСОБА_10, в судовому засіданні пояснив, що він є зятем позивача, у 2014 році у спірному домолодінні з'явився відповідач та почав чинити перешкоди у користуванні майном, про що стало відомо від квартиронаймачів. Спадкодавець дійсно була матірю позивачки.

Свідок ОСОБА_11, в судовому засіданні пояснила, що працює соціальним працівником у територіальному центрі Самарського району м. Дніпропетровська та відвідувала матір позивачки з 2006 року два рази на тиждень до її смерті. Позивач була єдиною дитиною ОСОБА_3 та вона дійсно мешкала за життя за адресою: АДРЕСА_1. Даний будинок був розділений, у квартирі № 3 мешкала померла, у квартирі № 2 квартиранти. Відповідача вперше побачила восени. До будинку мати доступ було важко, оскільки відповідач виганяв з двору.

Згідно з рішенням Самарського районного суду м. Дніпорпетровська від 19 травня 1994 року дійсно було визначено порядок користування земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с. 17).

Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в частині усунення перешкод у користуванні спадковим майном та забезпеченням їй вільного доступу до належного їй спадкового майна та земельної ділянки виділеній померлій ОСОБА_3 площею 1138 кв.м., згідно рішення Самарського районного суду м. Дніпорпетровська від 19 травня 1994 року.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 8000 гривень в якості відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 1167 ЦК України компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача.

Судова практика при цьому виходить із положення, що "відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору" (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди").

Враховуючи, те що позивачем не надано доказів чим саме підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, суд вважає за доцільне відмовити у задоволенні цієї вимоги.

На підставі ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача, пропорційно до задоволених вимог, документально підтверджені судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 316, 317, 391, 1216, 1218 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 57-60, 88, 214, 215, 218, 222 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном та стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні спадковим майном, забезпечити їй вільний доступ до належного їй спадкового майна, яке складається з ? частини домоволодіння АДРЕСА_1, м. Дніпропетровск, з відповідним описом об'єкта нерухомого майна: житловий будинок літ. А-1, житловою площею 41,2 кв.м; літ. Б - літня кухня; літ. В - душ; літ. Г - погріб; літ. Е - гараж; літ. Ж - навіс; літ. З - погріб; літ. И - вбиральня; літ. Л - сарай (побудований самовільно); літ. Н - сарай; літ. Н, О - навіс, сітка; поз. № 1-7, К, І - інші споруди, а також земельною ділякою площею 1138 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, яка була виділена померлій ОСОБА_3, згідно з рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 1994 року.

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у сумі 243,60 гривень.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд міста Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Малихіна