Категорія: 27 Доповідач: Осіпук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Мудренко Л. І.,

при секретарі Лимар Р. С.,

з участю представника позивача Плєханова О. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 жовтня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось в суд із зазначеним позовом. Вказувало на те, що відповідно до укладеного 05 грудня 2006 року договору, відповідач ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом і з кінцевим терміном повернення 2 року, що відповідає строку дії картки.

Так як боржник ОСОБА_2 не виконує умови укладеного кредитного договору, не погашає кредит, то позивач просив стягнути з нього заборгованість станом на 30.06.2014 року в сумі 7114 грн. 19 коп. та відшкодувати йому судові витрати.

3 жовтня 2014 року рішенням Луцького міськрайонного суду позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 7114 грн. 19 коп. та 243 грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

В поданій на рішення апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить його скасувати як незаконне, прийняте з невірним застосуванням норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позов і відмовляючи відповідачу у клопотанні про застосування строку позовної давності, суд першої інстанції виходив з того, що термін дії платіжної картки, отриманої відповідачем, сторонами було обумовлено до грудня 2012 року, тому строк позовної давності позивачем не пропущений.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

Встановлено і це підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що між сторонами 5 грудня 2006 року було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позивач ПАТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу ОСОБА_2 кредит в сумі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, який становить два роки (а. с. 12 - 18).

Платіжну картку банк видав ОСОБА_2 12 грудня 2006 року, строк її дії закінчився 31 грудня 2008 року, тобто в останній календарний день зазначеного на ній місяця (а. с. 12).

Дані про продовження дії картки, з видачею відповідачу нової картки, в матеріалах справи відсутні і позивачем не надані.

Крім того з наданого банком розрахунку заборгованості за договором встановлено, що відповідач зняв з карткового рахунку 2500 грн. кредитних коштів та частково погашав проценти за користування кредитом і останній платіж - «погашення процентів» в сумі 0,81 грн. ним був здійснений 19 січня 2009 року (а. с. 7 - 11).

Згідно пунктів 3.1.1 - 3.1.3 розділу ІІ правила користування платіжною карткою Умов та правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною укладеного між сторонами кредитного договору і регулюють всі відносини щодо відкриття і обслуговування карткового рахунку відповідача, термін дії картки зазначений на лицьовій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця. Дата закінчення дії карток, виданих довіреним особам Клієнта, збігається з датою закінчення дії картки Клієнта. Після закінчення терміну дії відповідна картка продовжується Банком на новий термін (шляхом надання клієнту картки з новим терміном дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення терміну дії) не надійшла письмова заява Клієнта про закриття Картрахунку, а також при наявності коштів на картрахунку для сплати послуг за виконанням розрахункових операцій за Картрахунком (на передостанній день місяця закінчення терміну дії) та при дотриманні інших умов продовження терміну дії, передбачених Договором.

Відповідно до пункту 5.4 цих же Умов та правил надання банківських послуг термін погашення кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжним карткам без встановленого мінімального обов'язкового платежу, проводиться наступним чином: термін погашення відсотків по кредиту щомісяця за попередній місяць; Термін погашення кредиту в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, зазначеного на платіжній картці (у полі MONTH).

Наведені обставини свідчать про те, що відповідач взяті на себе зобов'язання по щомісячному погашенню процентів за користування кредитними коштами та поверненню всієї суми кредиту протягом терміну дії картки не виконав. За таких обставин у банку виникло право про стягнення заборгованості за кредитом у судовому порядку.

Згідно вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється у три роки (ст.. 257 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 258 цього Кодексу позовна давність в один рік встановлюється до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Отже, наведені обставини свідчать, що судом першої інстанції залишено поза увагою те, що відповідно до зазначених пунктів 3.1.1 - 3.1.3, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указані на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказано на картці та що погашення процентів в сумі 81 коп. здійснено в січні 2009 року, а дія картки закінчилась 31 грудня 2008 року. Висновок же суду про те, що позовна давність не сплинула, оскільки це слідує з довідки банку від 03.10.2014 року не відповідає дійсним обставинам справи і спростовується іншими безспірними доказами, наявними в матеріалах справи, достовірність яких не викликає сумнівів у колегії суддів.

Тому на думку колегії суддів строк позовної давності, на застосуванні якого наполягав відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції, на вимогу позивача про сплату відповідачем заборгованості за даним кредитним договором сплинув 31 грудня 2011 року, а банк звернувся до суду з такими вимогами лише 12 серпня 2014 року не заявивши клопотання про поновлення строку.

Таким чином колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що позовна давність не сплинула, не ґрунтується на умовах цього договору та не відповідає встановленим обставинам справи.

Отже оскаржене рішення як таке, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та невідповідністю висновків суду обставинам справи, відповідно до вимог п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові із-за пропуску позивачем строку звернення до суду без поважних причин.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задоволити, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 жовтня 2014 року в даній справі скасувати.

В позові публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - суддя

Судді