Справа № 460/4047/13 Головуючий у 1 інстанції: Гоцко В.І.
Провадження № 22-ц/783/97/15 Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца Ю. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Бойко С.М., Берези В.І.

за участі судового секретаря: Брикайло М.В.

представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, та представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 12 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом, відшкодування моральної шкоди та оплату додаткових витрат, -

в с т а н о в и л а:

В жовтні 2013 року позивач ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства (далі ПАТ) «Українська Пожежно-Страхова компанія» та ОСОБА_4 про стягнення зі страхової компанії вартості відновлювального ремонту автомобіля на суму 8 426,25 грн. та витрат на проведення авто-товарознавчої експертизи в розмірі 750 грн., а з ОСОБА_4 - 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 1000 грн. матеріальної шкоди. А також просила стягнути з обох відповідачів судові витрати.

Після уточнення позовних вимог в квітні 2014 року, ОСОБА_2, фактично відмовившись від позову до ПАТ «Українська Пожежно-Страхова компанія» у зв'язку зі сплатою цією страховою компанією на її користь вартості відновлювального ремонту в розмірі 13 457 грн. 25 коп., просила стягнути на її користь з відповідача ОСОБА_4 різницю між виплаченим страховим відшкодуванням та фактичним розміром заподіяних збитків, а всього в сумі 31 201,21 грн., а також 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, 1000 грн. витрат на придбання квитків та понесені судові витрати в розмірі 2523 грн.

На обґрунтування заявленого позову зазначила, що10 липня 2013 року, вона, як пасажир автомобіля марки «БМВ-525», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить їй на праві власності, під керуванням водія ОСОБА_6, прямувала до місця постійного проживання у Чеську Республіку. Однак близько 01 години на автодорозі сполученням Львів-Краковець, автомобіль марки "ВАЗ-2109", реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням відповідача ОСОБА_4, внаслідок порушення останнім Правила дорожнього руху, виїхав на смугу зустрічного руху, де відбулось зіткнення з її автомобілем «БМВ-525», внаслідок чого належний їй транспортний засіб отримав технічні пошкодження, а вона отримала стрес і нервове потрясіння, у зв'язку з чим змушена була звертатися за допомогою в Новояворівську районну лікарню. Оскільки автомобіль був пошкоджений, то вона вимушена була добиратися до місця призначення автобусом, у зв'язку з чим понесла витрати на квитки.

Оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля марки "ВАЗ-2109", реєстраційний номер НОМЕР_1, була застрахована у ПАТ «Українська Пожежно-Страхова компанія», відповідно до договору обов'язкового страхування за №АС/1920147 від 23 травня 2013 року, остання відшкодувала їй вартість відновлювального ремонту, а тому вона не має претензій до страхової компанії.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 12 травня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Судом постановлено відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування 31201 грн. 21 коп. різниці між фактичним розміром заподіяної шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням. Постановлено стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 3000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, 2000 грн. витрат на правову допомогу, 525 грн. судового збору.

Крім того, додатковим рішенням цього ж суду від 15.09.2014 року задоволено позовну вимогу ОСОБА_2 в частині стягнення в її користь 1000 грн. матеріальної шкоди за придбання квитків на дорогу додому, та ухвалено стягнути цю суму з відповідача ОСОБА_4.

Рішення суду першої інстанції від 12 травня 2014 року частково оскаржив представник позивача ОСОБА_3 В апеляційній скарзі просить це рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заподіяної матеріальної шкоди скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в цій частині. На думку апелянта суд порушив процесуальні норми, невірно застосував норми матеріального права. Безпідставно не взяв до уваги висновки авто-товарознавчого дослідження щодо вартості заподіяної їй матеріальної шкоди, яка складається з вартості відновлювального ремонту, вартості робіт, матеріалів та запасних частин, які необхідні для відновлення пошкодженого автомобіля позивача. Стверджує, що відповідач повинен сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, яка належним чином була доведена у судовому засіданні. (а.с. 106-108).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_3 на обґрунтування апеляційної скарги, представника відповідача ОСОБА_5 в заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів не вбачає достатніх підстав для задоволення скарги.

Згідно положень ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи та безспірно встановлено судом першої інстанції 10 липня 2013 року, близько 01 години, на автодорозі сполученням Львів-Краковець, водій ОСОБА_4, керуючи легковим автомобілем марки "ВАЗ-2109", реєстраційний номер НОМЕР_1, порушивши Правила дорожнього руху, виїхав на смугу зустрічного руху, де вчинив дорожньо-транспортну пригоду, зіткнувшись з автомобілем марки "БМВ-525", реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6. В результаті цього зіткнення названі транспортні засоби отримали технічні ушкодження, а ОСОБА_3 звернулася за медичною допомогою до Новояворівської районної лікарні з гіпертонічним кризом.

Вина ОСОБА_4 в дорожньо-транспортній пригоді за даних обставин доведена сукупністю досліджених судом доказів, в тому числі висновками постанови Яворівського районного суду Львівської області від 12 серпня 2013 року, за якою ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено штраф (а.с.31,33).

Відповідач ОСОБА_4 не заперечує своєї вини у вчиненні ДТП та пошкодженні належного ОСОБА_2. автомобіля марки «БМВ-525», реєстраційний номер НОМЕР_2.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4, суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення керуючись положеннями ст.ст.1166, 1167 ЦК України стягнув з відповідача на користь позивача 3000 грн. на відшкодування заподіяної їй моральної шкоди та судові витрати на загальну суму 2525 грн.

Крім того, при ухваленні додаткового рішення задовольнив вимоги позивача щодо стягнення на її користь 1000 грн. матеріальної шкоди за придбання квитків на дорогу додому.

Сторони вказані судові рішення в частині задоволених позовних вимог не оскаржили, а тому, виходячи з положень ст.303 ЦПК України, апеляційним судом в цій частині рішення суду першої інстанції не переглядається, а спір розглядає лише в межах доводів апеляційної скарги.

Судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 щодо відшкодування 31 201,21 грн., як різниці між фактичним розміром заподіяної шкоди та виплаченим ПАТ «Українська Пожежно-Страхова компанія» страховим відшкодуванням в розмірі 13 457 грн. 25 коп..

Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно частини 1 статті 1166 Цивільного Кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В той же час, згідно з п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, відповідальність за спричинену в ДТП шкоду позивачу несе страховик- ПАТ «Українська Пожежно-Страхова компанія» в межах ліміту відповідальності, а ОСОБА_4 має нести відповідальність тільки в тому випадку, коли страхової виплати буде недостатньо для повного відшкодування завданої в ДПТ шкоди.

У відповідності до ст.9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

А відповідно до ст.29 цього ж Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з роз'ясненнями п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку із заподіянням шкоди майну. При стягненні на користь потерпілого вартості пошкодженого майна враховується зношеність пошкодженого майна.

Як вбачається із висновку експертного авто-товарознавчого дослідження від 15 серпня 2013 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «БМВ-525», реєстраційний номер НОМЕР_2, з урахуванням коефіцієнту його фізичного зносу, становить 13457 гривень 25 копійок. (а.с.9-17).

Таким чином, слід дійти висновку, що реальні збитки, які заподіяні позивачу становлять вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля потерпілого з врахуванням зносу транспортного засобу, які фактично відшкодовані страховою компанією, що визнано сторонами та не потребує доказування.

З огляду на викладене колегія суддів, з врахуванням положень ст.308 ЦПК України не знаходить достатніх підстав для скасування чи зміни рішення суду щодо відмови у стягненні з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 31 201,21 грн.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.313, п.1ч.1ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 12 травня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Штефаніца Ю.Г.

Судді: Бойко С.М.

Береза В.І.