У х в а л а

19 січня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,
суддів: Журавель В.І., Карпенко С.О.,Євграфової Є.П., Колодійчука В.М.,

розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 серпня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання батьківства та стягнення аліментів,

в с т а н о в и л а:

18 грудня 2013 року рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 31 липня 2014 року, позов ОСОБА_7 задоволено частково.

Визнано ОСОБА_6 батьком ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_8 у розмірі ј частки заробітку (доходу) ОСОБА_6 щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 5 березня 2013 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення витрат на проїзд до експертної установи відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

29 серпня 2014 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відповідачу відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі за його касаційною скаргою на рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

28 листопада 2014 року відповідач подав заяву про перегляд цієї ухвали з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявник зазначає:

- ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 17 січня 2007 року у справі основним позовом про встановлення батьківства та за зустрічним - про оспорювання батьківства, якою судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині встановлення батьківства скасовані, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, в решті судові рішення залишені без змін;

- ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 червня 2008 року у справі про визнання батьківства, якою ухвалені у справі судові рішення скасовані, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції;

- ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 29 квітня 2009 року у справі про визнання факту батьківства та визнання права власності в порядку спадкування на квартиру, якою рішення апеляційного суду про відмову у задоволенні позову скасовано, а рішення суду першої інстанції про задоволення позову залишено в силі.

На обґрунтування заяви про перегляд судового рішення заявник посилається на ті обставини, що судом касаційної інстанції при вирішенні подібних спорів неоднаково застосовані ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю України та ст. 128 Сімейного кодексу України, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень.

Перевіривши доводи заяви, зміст судових рішень, на які посилається заявник, та судового рішення, про перегляд якого подана заява, колегія суддів дійшла висновку, що справу потрібно допустити до провадження Верховного Суду України з таких підстав.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Зі змісту ухвали суду касаційної інстанції, про перегляд якої подана заява, вбачається, що суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про задоволення позову, які ухвалюючи рішення, виходили з того, що відповідач не надав суду доказів, які б спростовували твердження позивачки про те, що він є біологічним батьком її дитини, оскільки від проведення судово-генетичної експертизи він ухилився, що є підставою для визнання його батьком дитини на підставі ст. 128 Сімейного кодексу України без встановлення та з'ясування інших обставин.

При цьому судом було встановлено, що дитина народилася до 1 січня 2004 року, коли діяв Кодекс про шлюб та сім'ю України.

Разом із тим, зі змісту ухвал суду касаційної інстанції від 17 січня 2007 року та від 11 червня 2008 року, від 29 квітня 2009 року, на які посилається заявник, як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, вбачається, що суд касаційної інстанції, вирішуючи спори, виходив з того, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, зокрема і ст. 53 цього Кодексу, тоді як норми СК України (ст. 128 цього Кодексу) застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року.

Таким чином існує неоднакове застосування судом касаційної інстанції наведених норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що наведені заявником доводи містять ознаки, які згідно з вимогами статті 355 ЦПК України є підставою для перегляду судового рішення касаційної інстанції, а тому справу потрібно допустити до провадження Верховного Суду України.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Справу за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання батьківства та стягнення аліментів, за заявою ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 серпня 2014 року - допустити до провадження Верховного Суду України.

Ухвалу суду про допуск справи до провадження разом із заявою про перегляд судового рішення та доданими до неї матеріалами надіслати до Верховного Суду України, а копію ухвали разом із копією заяви - особам, які беруть участь у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Журавель

Є.П. Євграфова

С.О. Карпенко

В.М. Колодійчук