Справа № 463/3899/15-ц
Провадження № 2/463/1687/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2015 року Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді Грицка Р.Р.,

при секретарі - Козак М.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, третьої особи про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_7, який помер 25.08.2013 року та за правом представлення після смерті бабці ОСОБА_8, яка померла 24.02.2014 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що він є сином померлого ОСОБА_7, після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається з ? частки, що належала йому на праві спільної сумісної власності квартири за адресою: м.Львів, вул.Дж.Вашингтона,13/79. Померлий ОСОБА_7 заповіту не залишив, позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом. Крім цього, як йому стало відомо 24.02.2014 року померла його бабця ОСОБА_8, яка є матірю померлого ОСОБА_7 і якій належало на праві спільної сумісної власності ? частки квартири за адресою: м.Львів, вул.Дж.Вашингтона,13/79. Відповідно до ст.1266 ЦК України внуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Зазначає, що бабця померла після смерті свого сина його батька, а отже, ОСОБА_7 має право на спадкування за своєю матірю, якщо б був живий на час відкриття спадщини після смерті своєї матері. У встановлений законом шестимісячний строк після відкриття спадщини він не мав можливості звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки батьки були розлучені, позивач проживав з матірю, з батьком не спілкувався, а відтак йому не було відомо про факт смерті батька. Крім цього, він формував себе як особистість, навчався, з 10.08.2012 року по даний час працює та проживає у м.Києві, у м.Львові буває рідко, що не давало змоги часто провідувати батька. Про смерть батька дізнався лише у червні 2015 року, зателефонувавши до відповідача ОСОБА_4 Вважає, що за таких обставин він з поважних причин пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини, тому просить позов задоволити.

В судовому засіданні позивач та його представники позовні вимоги підтримали повністю. Крім наведеного вище, додатково пояснили, що позивача виховувала матір, померлий батько відмовлявся від участі у вихованні дитини, сплачуючи лише аліменти. Вважають, що строк для прийняття спадщини пропущено з поважних причини, оскільки позивач працює в м.Києві, в м.Львові буває лише 2-3 рази на три місяці, не мав прямих контактів з батьком, оскільки такий відмовився від спілкування та виховання останнього. Беручи до уваги всі обставини ОСОБА_1 не мав змоги подати заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк, позов вважають підставним і такий просять задовольнити.

Відповідач та її представник в судовому засіданні проти обґрунтованості позову заперечили та пояснили, що свідчення позивача про те, що він пропустив строк для прийняття спадщини через те, що не знав про смерть батька і бабці, оскільки працював з 2012 року в м.Києві та рідко бував в м.Львові, не являються обєктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача на вчинення цих дій, тобто не є поважними, що відповідно до абз.6 п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» є обовязковим при вирішенні питання про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Також, позивачем не було зроблено жодних спроб налагодження стосунків з батьком, який справно сплачував аліменти. Відповідач зазначила, що померлий був інвалідом 3-ої групи, останні роки свого життя не виходив з дому. Інвалідність була встановлена ще до народження позивача, тому останній не міг не знати про цей факт. Позивач до батька не приходив, жодним способом не спілкувався, його життям не цікавився. Крім цього, ОСОБА_4 заперечує покликання позивача про її обовязок повідомити про смерть ОСОБА_7, оскільки не зобовязана цього робити. В судовому засіданні представник відповідача зазначила, що необізнаність позивача про смерть батька не може бути причиною для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, а відтак просять відмовити у задоволенні позову.

Третя особа - приватний нотаріус ЛМНО ОСОБА_6 в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Крім цього, на адресу суду поступила заява про розгляд справи без її участі (а.с.47).

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до Свідоцтва про смерть (а.с.6), ОСОБА_7 помер 25 серпня 2013 року, про що складено відповідний актовий запис за № 1223.

Згідно з копією Свідоцтва про народження (а.с.7), батьком позивача зазначено ОСОБА_7

Відповідно до Свідоцтва про смерть (а.с.5), ОСОБА_8 померла 24 лютого 2014 року, про що складено відповідний атковий запис за № 179.

Частиною 1 ст.1268 ЦК України зазначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання на основі аналізу цих правових норм, Верховний Суд України під час розгляду цивільної справи № 6-85цс12 сформулював правову позицію, згідно з якою прийшов до висновку, що правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Як вбачається з Довідки № 13/15 від 04 серпня 2015 року (а.с.11), позивач ОСОБА_1 з 10 серпня 2012 року по даний час працює на посаді фахівця відділу приватного банкінгу у ПАТ «Міжнародний інвестиційний банк».

Ні в мотивах позову, ні в судовому засіданні позивач не зміг довести ту обставину, що у нього були перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини. Оскільки факт проживання останнього в м.Києві, на переконання суду, не являється перешкодою для подачі відповідної заяви.

В судовому засіданні встановлено, що позивач 2-3 рази на три місяці перебуває в м.Львові, що відповідно давало змогу йому звернутись із заявою про прийняття спадщини після смерті батька.

Крім того, даючи правову оцінку мотивам позову та доказам, якими позивач його обґрунтовує, суд не вбачає поважними причини пропуску встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини, а відтак, не вбачає підстав для визначення додаткового строку.

В п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що під час вирішення питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Сторона позивача в судовому засідання не змогла категорично підтвердити про відсутність можливості спілкування з померлим. Судом встановлено, що померлий був інвалідом, місце проживання не змінював, сплачував аліменти, а відтак труднощів для спілкування були відсутні. Суд не має підстав вважати, що необізнаність позивача про смерть батька та бабці складала об'єктивні труднощі, через які позивач не мав змоги подати відповідну заяву у встановлений законом строк.

В цілому, звернення до суду із згаданим позовом по спливу майже дворічного строку з часу відкриття спадщини є очевидною ознакою пропуску встановленого законом строку не з поважних причин.

Відтак, суд не знаходить правових підстав для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а відповідно для задоволення позову в цілому.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити за безпідставністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Грицко Р.Р.