АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2693/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 59 Колода Л. Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоДемченка В. А.
суддівБородійчука В. Г. , Василенко Л. І.
при секретаріАнкудінові О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 09 вересня 2015 року у справі за позовом Департаменту соціального захисту населення Черкаської облдержадміністрації до ОСОБА_6, треті особи - Управління ДАІ УМВС України в Черкаській області, Черкаська митниця про повернення та вилучення предмету гуманітарної допомоги, -

в с т а н о в и л а :

Позивач департамент соціального захисту населення Черкаської облдержадміністрації звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, треті особи - Управління ДАІ УМВС України в Черкаській області, Черкаська митниця про повернення та вилучення предмету гуманітарної допомоги.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що відповідно до Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року N 999, інвалід війни II групи ОСОБА_7 був забезпечений через Головне управління праці та соціального захисту населені Черкаської обласної державної адміністрації, гуманітарним автомобілем з правом передачі керування цим автомобілем членам сім'ї.

Згідно з вимогами Закону України «Про гуманітарну допомогу» та Закону України «Про деякі питання ввезення на митну територію Україні транспортних засобів», ОСОБА_7 мав право на отримання через органи соціального захисту населення від іноземного донора, як гуманітарну допомогу, автомобіль віком не старше 8 років на момент ввезення в Україну з обсягом двигуна до 1800 куб.см.

22.07.2004 року ОСОБА_8 (Німеччина) подарував Головному управлінню, як гуманітарну допомогу, автомобіль марки «Опель», 1996 року випуску, для передачі його інваліду ОСОБА_7

Рішенням комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України від 03.11.2005 року № 26/ГД-10159, автомобіль марки «Опель», 1996 року випуску, кузов № НОМЕР_1, двигун бензиновий N НОМЕР_2, об'єм двигуна 1799 см. куб., визнаний гуманітарною допомогою.

На підставі митної декларації № 902000003/4/030566 від 22.07.2004 року самоходом через Чернігівську митницю на адресу Головного управління доставлено гуманітарну допомогу автомобіль марки «Опель», 1996 року випуску, митною вартістю 26803,90 грн.

22.07.2004 року ОСОБА_7 письмово звернувся до Головного управління про передачу йому вищезазначеного предмету гуманітарної допомоги в тимчасове користування, що підтверджується відповідним зобов'язанням від 22.07.2004 року. Після митного оформлення автомобіль марки «Опель», 1996 року випуску, передано в тимчасове користування ОСОБА_7 з правом передачі керування членам його родини та зареєстровано в УДАІ УМВС України в Черкаській області.

На підставі заяви ОСОБА_7, рішенням колегії Головного управління від 22.04.2004 року № 5-4 у зв'язку з неспроможністю керування автомобілем, право керування надано його племіннику ОСОБА_6.

У 2013 році Департаменту стало відомо, що ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Абз. 7 п.41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999, після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через головне управління соціального захисту і користувався менше ніж 10 років, може бути переданий у власність одному з членів сім'ї інваліда за рішенням Мінсоцполітики за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля, які повинні бути сплачені членом сім»і померлого інваліда, дитини-інваліда протягом шести місяців з дня смерті інваліда. Контроль за дотриманням зазначеного строку здійснюється головним управлінням соціального захисту чи управлінням виконавчої дирекції.

Автомобіль, яким інвалід користувався менше ніж 10 років, після смерті інваліда може залишитись у користуванні його сім'ї безоплатно, якщо в ній є інвалід, у випадках, зазначених в абзацах третьому-шостому пункту 16 цього Порядку в яких зазначено, що автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років (крім випадку, зазначеного в абзаці другому цього пункту), після смерті інваліда залишається у користуванні його сім'ї, якщо в ній є інвалід, який:

мав підстави для забезпечення автомобілем на час смерті інваліда або протягом не більше 6 місяців з дня його смерті;

був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його реєстрації;

не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції.

Якщо інвалід, дитина-інвалід користувався автомобілем більше ніж 10 років, за бажанням членів його сім'ї автомобіль може бути переданий їм у власність безоплатно.

У разі несплати членом сім'ї інваліда, дитини-інваліда податків і зборів (обов'язкових платежів) автомобіль повертається (вилучається) головному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції після закінчення шестимісячного строку з дня смерті інваліда. Вилучення автомобіля здійснюється відповідно до абз. 12 п. 16 цього Порядку, яким передбачено, що автомобіль, отриманий інвалідом, законним представником недієздатного інваліда, дитини-інваліда, вилучається відповідними органами державної виконавчої служби за рішенням суду за поданням головного управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції.

02.12.2014 року листом Департаменту повідомлено ОСОБА_6 щодо повернення автомобіля.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_7 помер, а член сім'ї померлого інваліда звертався з заявою щодо переоформлення автомобіля до органів соціального захисту, то автомобіль відповідно до вимог пункту 41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, повинен бути повернутий державі, яка надала його у користування, в особі Головного управління. Так як, автомобіль, у відповідності до вимог чинного законодавства України, відповідачем до Головного управління в добровільному порядку не повернутий, то позивач вважає, що право на володіння цим автомобілем порушено, та таким, що підлягає захисту.

Враховуючи те, що членом сім'ї автомобіль добровільно, у відповідності із наведеною нормою підзаконного акту до Департаменту не повернуто, ним порушено вимоги ст. З Закону України «Про гуманітарну допомогу», згідно з якою отримувач гуманітарної допомоги має такі самі права на її використання, що і набувач гуманітарної допомоги.

Позивач при зверненні з позовом повідомив, що на підставі розпорядження облдержадміністрації від 11.04.2013 року № 99 змінилась назва установи з Головного управління праці та соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації на Департамент соціального захисту населення Черкаської облдержадміністрації.

А тому, позивач просив постановити рішення, яким вилучити у ОСОБА_6 автомобіль марки «Опель Вектра», 1996 року випуску, кузов № НОМЕР_3, двигун бензиновий № НОМЕР_4, об»єм двигуна 1977 см. куб., колір синій, тип легковий та передати його Департаменту соціального захисту населення Черкаської облдержадміністрації.

Рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 09 вересня 2015 року позов задоволено та вилучено у ОСОБА_6 автомобіль марки «Опель Вектра», 1996 року випуску, кузов № НОМЕР_3, двигун бензиновий № НОМЕР_4, об'єм двигуна 1977 см. куб., колір синій, тип легковий, з передачею його Департаменту соціального захисту населення Черкаської облдержадміністрації.

Не погоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони по справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, а рішення суду першої інстанції до залишення без змін з наступних підстав.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, і як наслідок ухвалив рішення по справі з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, за матеріалами справи колегією суддів установлено, що 22.07.2004 року ОСОБА_8 (Німеччина) подарував Головному управлінню, як гуманітарну допомогу, автомобіль марки «Опель», 1996 року випуску, для передачі його інваліду ОСОБА_7

Рішенням комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України від 03.11.2005 року № 26/ГД-10159, автомобіль марки «Опель», 1996 року випуску, кузов № НОМЕР_3, двигун бензиновий N НОМЕР_2, об'єм двигуна 1799 см. куб., визнаний гуманітарною допомогою.

На підставі митної декларації № 902000003/4/030566 від 22.07.2004 року самоходом через Чернігівську митницю на адресу Головного управління доставлено гуманітарну допомогу автомобіль марки «Опель», 1996 року випуску, митною вартістю 26803,90 грн.( а. с. 17).

22.07.2004 року ОСОБА_7 письмово звернувся до Головного управління про передачу йому вищезазначеного предмету гуманітарної допомоги в тимчасове користування, що підтверджується відповідним зобов'язанням від 22.07.2004 року ( а. с. 5,6). Після митного оформлення автомобіль марки «Опель», 1996 року випуску передано в тимчасове користування ОСОБА_7 з правом передачі керування членам його родини та зареєстровано в УДАІ УМВС України в Черкаській області.

На підставі заяви ОСОБА_7 рішенням колегії Головного управління від 22.04.2004 року № 5-4 у зв'язку з неспроможністю керування автомобілем, право керування надано його племіннику ОСОБА_6 (. а. с. 11, 13)

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_5 ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а. с. 9).

Так, із матеріалів справи вбачається, 02.12.2014 року листом Департаменту повідомлено відповідача ОСОБА_6 про повернення автомобіля ( а. с. 14).

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про гуманітарну допомогу» у разі відсутності обліку щодо отримання та цільового використання гуманітарної допомоги вона вважається використаною не за цільовим призначенням.

Тобто, передача або продаж гуманітарної допомоги іншій особі тягне за собою втручання в умови благодійності, використання гуманітарної допомоги здійснюється не за цільовим призначенням, а тому автомобіль не може бути переданий у володіння іншій особі чи проданий (в тому числі в успадкування іншій особі).

Транспортний засіб, раніше визнаний гуманітарною допомогою, може бути відчужений або переданий у володіння, користування, розпорядження зі сплатою передбачених законодавством податків та зборів, за умови прийняття Комісією з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України відповідного рішення.

Статтею 11-1 Закону України «Про гуманітарну допомогу» передбачено, що після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через органи праці та соціального захисту населення і користувався менше 10 років, може бути переданий у власність одному із членів сім'ї за рішенням Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля. У разі несплати членом сім'ї інваліда, дитини-інваліда податків і зборів (обов'язкових платежів) автомобіль повертається (вилучається) органам праці та соціального захисту населення у порядку та на умовах, що визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 360-7 ЦІІК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх судів України.

Так, відповідно до Постанови Верховного суду України від 16 травня 2012 року (справа № 6-10 цс12) визначено, що питання щодо вилучення після смерті інваліда в членів його сім'ї автомобіля, отриманого інвалідом як гуманітарна допомога, повинно вирішуватися на підставі нормативно-правових актів, чинних на час смерті інваліда.

Оскільки права та обов'язки в членів сім'ї інваліда стосовно спірного автомобіля виникли після смерті інваліда, а не в момент забезпечення його автомобілем, то застосуванню до спірних правовідносин підлягає зазначений Порядок від 19 липня 2006 р. (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16 січня 2013 р. у справі N 6-153цс12).

Відповідно до абз. 7 п. 41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999, після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через головне управління соціального захисту і користувався менше ніж 10 років, може бути переданий у власність одному з членів сім'ї інваліда за рішенням Мінсоцполітики за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля, які повинні бути сплачені членом сім»і померлого інваліда, дитини-інваліда протягом шести місяців з дня смерті інваліда. Контроль за дотриманням зазначеного строку здійснюється головним управлінням соціального захисту чи управлінням виконавчої дирекції.

Автомобіль, яким інвалід користувався менше ніж 10 років, після смерті інваліда може залишитись у користуванні його сім'ї безоплатно, якщо в ній є інвалід, у випадках, зазначених в абзацах третьому-шостому пункту 16 цього Порядку в яких зазначено, що автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років (крім випадку, зазначеного в абзаці другому цього пункту), після смерті інваліда залишається у користуванні його сім'ї, якщо в ній є інвалід, який:

мав підстави для забезпечення автомобілем на час смерті інваліда або протягом не більше 6 місяців з дня його смерті;

був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його реєстрації;

не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції.

Якщо інвалід, дитина-інвалід користувався автомобілем більше ніж 10 років, за бажанням членів його сім'ї автомобіль може бути переданий їм у власність безоплатно.

У разі несплати членом сім'ї інваліда, дитини-інваліда податків і зборів (обов'язкових платежів) автомобіль повертається (вилучається) головному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції після закінчення шестимісячного строку з дня смерті інваліда. Вилучення автомобіля здійснюється відповідно до абз. 12 п. 16 цього Порядку, яким передбачено, що автомобіль, отриманий інвалідом, законним представником недієздатного інваліда, дитини-інваліда, вилучається відповідними органами державної виконавчої служби за рішенням суду за поданням головного управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції.

Колегія суддів погоджується із висновком районного суду, що покійний ОСОБА_7 не був власником автомобіля, автомобіль знаходився в його володінні, а відповідач мав право керування автомобілем. Також, районним судом вірно зазначено, що після смерті ОСОБА_7 членами його сім*ї податки і збори (обов'язкові платежі) не сплачувалися, а тому на цій підставі позов Департаменту соціального захисту населення Черкаської про повернення та вилучення предмету гуманітарної допомоги підлягає до задоволення.

Доводи апелянта відносно того, що він є неналежним відповідачем по справі, оскільки не є членом сімї померлого інваліда, є безпідставними та спростовуються наявними у справі доказами, що відповідачу, як члену сімї інваліда, передано право керування транспортним засобом (а.с.11), а відповідно до довідки №886к від 02.03.2004 року відповідач був членом см*ї інваліда (а.с.12), проживав разом з ним, і до цього часу має право на керування даним транспортним засобом.

А тому, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки відповідач ОСОБА_6 має право тільки на керування даним транспортним засобом, яке йому було передано встановленим порядком за час життя інваліда, то повинен повернути даний автомобіль позивачу для вирішення питання щодо його розпорядження відповідно до чинного законодавства, і при цьому майнові права та інтереси апелянта судовим рішенням не порушуються.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно застосовано норми матеріального права та ухвалено рішення з додержанням положень законодавства, а доводи апелянта у апеляційній скарзі на те, що рішення суду незаконне нічим не підтверджено та не наведено підстави, передбачені ст. 309 ЦПК України, які б давали підстави скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення у справі.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 307 , 308 , 313 , 314, 315 , 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 09 вересня 2015 року у справі за позовом Департаменту соціального захисту населення Черкаської облдержадміністрації до ОСОБА_6, треті особи - Управління ДАІ УМВС України в Черкаській області, Черкаська митниця про повернення та вилучення предмету гуманітарної допомоги - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :