Справа № 200/5640/15-ц
Провадження №2/200/1961/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р Ї Н И

(заочне)

08 травня 2015 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого, судді - Єлісєєвої Т.Ю.

при секретарі - Кузьминій С.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Бабушкінський районний центр зайнятості м. Дніпропетровська, про розірвання трудового договору та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання трудового договору та зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 10 листопада 2008 року вона уклала трудовий договір з ОСОБА_2, про що було зроблено запис №7 в трудовій книжці позивача та договір зареєстровано Донецьким міським центром зайнятості за №9/4 від 11.11.2008 року.

16.02.2015 року до Єдиного державного реєстру фізичних осіб-підприємців та юридичних осіб внесено запис №4000596 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, у звязку з чим відповідач припинила свою трудову діяльність і виплату заробітної плати.

11.03.2015 року позивач на адресу відповідача надіслала листа щодо розірвання трудового договору, у відповідності до положень ст.38 КзПП України, але відповіді від відповідача так і не надійшло.

Оскільки розірвати даний трудовий договір з відповідачем у позивача немає можливості, а зняття з реєстрації трудового договору у центрі зайнятості можливо з умови звернення до нього обох сторін трудових відносин, тому позивач просить розірвати безстроковий трудовий договір від 11 листопада 2008 року, укладений з ФОП ОСОБА_2 та зареєстрований у Донецькому міському центрі зайнятості за №9/4 від 10.11.2008 року з подальшим зняття його з реєстрації у Бабушкінському районному центрі зайнятості м. Дніпропетровська в односторонньому порядку у разі відсутності роботодавця.

Позивач надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує повністю та проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 169, 224,225 ЦПК України - заочно.

У звязку з неявкою сторін суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що 10 листопада 2008 року позивач уклала безстроковий трудовий договір з ОСОБА_2, як фізичною особою-підприємцем, про що було зроблено запис №7 в трудовій книжці позивача та договір зареєстровано Донецьким міським центром зайнятості за №9/4 від 11.11.2008 року.

На підставі даного Договору виникають трудові відносини між працівником і роботодавцем.

16.02.2015 року до Єдиного державного реєстру фізичних осіб-підприємців та юридичних осіб внесено запис №4000596 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, у звязку з чим відповідач припинила свою трудову діяльність і виплату заробітної плати.

11.03.2015 року позивач на адресу відповідача надіслала листа щодо розірвання трудового договору, але відповіді від відповідача так і не надійшло, що є порушення діючого трудового законодавства.

Згідно з ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ч.1 ст.21 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч.1,3 ст.38 КзПП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Судом встановлено, що розірвати даний трудовий договір з відповідачем у позивача немає можливості, а зняття з реєстрації трудового договору у Донецькому міському центрі зайнятості, що знаходиться в зоні АТО, можливо лише за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин, що порушує право позивача на подальше працевлаштування.

За вказаних обставин суд вважає, що позивач реалізував передбачене ст.43 Конституції України та ст.38 Кодексу законів про працю України право на розірвання безстрокового трудового договору від 11 листопада 2008 року, укладений з ФОП ОСОБА_2 та зареєстрований у Донецькому міському центрі зайнятості за №9/4 від 10.11.2008 року з подальшим зняття його з реєстрації у Бабушкінському районному центрі зайнятості м. Дніпропетровська в односторонньому порядку у разі відсутності роботодавця та вимоги позивача обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Крім цього на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 4-11, 18, 57-60, 169, 208-209, 212-215, 218, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Бабушкінський районний центр зайнятості м. Дніпропетровська, про розірвання трудового договору та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.

Розірвати безстроковий трудовий договір від 11 листопада 2008 року, укладений з ФОП ОСОБА_2 і ОСОБА_1, та зареєстрований у Донецькому міському центрі зайнятості за №9/4 від 10.11.2008 року з подальшим зняття його з реєстрації у Бабушкінському районному центрі зайнятості м. Дніпропетровська в односторонньому порядку у разі відсутності роботодавця.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Позивачем рішення може бути оскаржене на протязі десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровська.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, шляхом подачі відповідачем заяви про перегляд заочного рішення протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Єлісєєва Т.Ю.