Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Рябченко Л. А. ,

при секретарі - Приймак Л. А.,

з участю прокурора Кандзьоба М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

в інтересах малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,

до ОСОБА_3

третя особа: Орган опіки та піклування Апостолівської райдержадміністрації Дніпропетровської області,

Орган опіки та піклування Білоцерківської міської ради Київської області,

про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вимоги обґрунтувала тим, що дитина перебуває на її особистому утриманні. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Матеріальної допомоги не надає, аліментів, стягнутих за рішенням суду, не сплачує, в зв'язку з чим утворилася значна заборгованість. Розвитком, вихованням та навчанням доньки не цікавиться, не відвідує її.

Позивач вже зверталася до суду з позовом про позбавлення його батьківських прав, проте рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 27.02.2014 у задоволенні позову відмовлено. З того часу відношення батька до дитини та до своїх обов'язків не змінилося. Він відмовив у наданні дозволу у виїзді дитини за кордон на відпочинок. Дитина хворіє та потребує додаткових коштів на лікування, проте відповідач змінив номер телефону, внаслідок чого позивач не може спілкуватися з ним. Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків.

В судове засідання позивач не з'явилася, просить розглядати справу у її відсутність, позов підтримує.

Відповідач позовні вимоги та факти, викладені у заяві, не визнав, подав до суду заперечення, які обґрунтував тим, що позивач безпідставно хоче позбавити його можливості підтримувати родинні стосунки з дитиною.

В 2011 році, коли дочці було два роки, позивач з власної ініціативи, не питаючи його дозволу та думки, відвезла дитину до своїх батьків в м.Апостолове Дніпропетровської області, куди згодом і сама виїхала. Проте, дочка з народження і по даний час зареєстрована разом з ним, на даний час у квартирі АДРЕСА_1. Забравши дитину, позивач усвідомлювала, що відповідач не матиме змоги часто з нею бачитися. Дійсно, цього року він не мав можливості відвідати дочку, хоча на кожен день народження раніше приїздив до неї. ОСОБА_1 тривалий час перебуває у фактичних шлюбних стосунках з іншим чоловіком і його минулорічний приїзд скінчився скандалом. Крім того, відповідач має фінансові труднощі, що йому перешкоджає часто приїздити до іншої області, має на утриманні онкохвору матір-інваліда, стан здоров'я якої погіршився, і залишити її немає можливості. Разом з тим, він постійно телефонував і телефонує позивачці, цікавився своєю дитиною, яку він дуже любить і не хоче втрачати з нею зв'язок. Думка про неможливість з нею бачитися та спілкуватися його дуже гнітить. Іншої сім'ї та дітей відповідач не має. А поведінка відповідачки від початку їхніх стосунків свідчила про небажання її ні одружуватися, ні виховувати разом дитину, вона навіть прізвища не змінила.

Відповідач має намір при досягненні певного віку дитиною ставити питання про періодичність побачення з нею та можливість її приїзду до нього, щоб він міг брати повноцінну участь у її виховані. Останнім часом позивач уникає спілкування з ним, не відповідає на дзвінки, не виходить на зв'язок через інтернет, хоча він мав таке бажання в день народження дитини.

Що стосується надання дозволу на виїзд дитини за кордон, як зазначила позивач, з метою виступу у танцювальних конкурсах, то з цього приводу була лише одна телефонна розмова, відповідач просив пояснити підстави та мету, період такого виїзду, країну, враховуючи малий вік дитини, проте продовження вирішення даного питання не послідувало.

Офіційно відповідач не працює, має періодичні заробітки, але аліменти позивачці направляє поштовими переказами, про що свідчать відповідні фіскальні чеки, які не відображені у наданій позивачкою довідкою про заборгованість МВ ДВС Білоцерківського МУЮ. Твердження позивачки про його вимогу відкликати заяву про стягнення аліментів є відвертою брехнею та наклепом. Будь-яких вимог про стягнення додаткових витрат в зв'язку з хворобою чи позашкільним навчанням дитини до нього не надходило.

Твердження позивачки, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків не відповідає дійсності. Той факт, що відповідач на даний час в силу ряду об'єктивних причин не має можливості особисто спілкуватися та бачитися з дитиною, брати безпосередню участь у її вихованні, не свідчить про свідоме нехтування своїми обов'язками. Позивач фактично створює перешкоди у спілкуванні з дочкою з метою позбавлення його батьківських прав, бажає «викреслити» його з життя дитини, що зовсім не відповідає її інтересам.

Третя особа - Орган опіки та піклування Апостолівської райдержадміністрації Дніпропетровської області - просить розглядати справу у відсутність представника, позов підтримує, надала до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача.

Третя особа - Орган опіки та піклування Білоцерківської міської ради Київської області - просить розглядати справу у відсутність представника, вирішення спору довіряє на розсуд суду.

Прокурор вважає, що позов задоволенню не підлягає, оскільки в судовому засіданні не знайшов своє підтвердження той факт, що батько навмисно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини, протягом року сплачував аліменти, підтримував зв'язок з позивачкою та дитиною, а той факт, що він в силу об'єктивних причин не зміг відвідати дитину не може бути підставою для позбавлення батьківських прав.

Заслухавши доводи відповідача, прокурора, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить копія свідоцтва.

Сторони перебували у шлюбі з 19.06.2009. Шлюб розірваний за позовом ОСОБА_1 Білоцерківським міськрайонним судом 4.08.2011. Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з матір'ю без реєстрації по АДРЕСА_2 у м.Апостолове Дніпропетровської області, що підтверджується відповідною довідкою від 10.10.2014 та актом обстеження від 16.09.2014. З 2012 року ОСОБА_2 відвідує КДНЗ № 1 «Малятко» у м. Апостолове.

Зареєстрована дитина разом з батьком по АДРЕСА_1 у м.Білій Церкві Київської області. Також за вказаною адресою зареєстрована мати відповідача ОСОБА_4, яка є власником даного житла.

Згідно з рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 16.09.2011 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання дитини. Згідно з довідкою МВ ДВС Білоцерківського МУЮ від 10.07.2014, заборгованість відповідача по аліментах станом на 1.07.2014 становить 12199грн., проплати відсутні. Проте, згідно з наданими відповідачем чеками, переказ коштів на ім'я ОСОБА_1 здійснювався 31.01.2014, 18.02.2014, 27.02.2014, 11.04.2014, 20.05.2014, 18.08.2014, 26.09.2014, 5.11.2014, 3.12.2014.

Відповідач офіційно не працює. Надав суду довідку про хворобу та інвалідність матері ОСОБА_4, з якою він проживає.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.02.2014 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав відмовлено. Позивач стверджує, що після ухвалення рішення відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків.

Згідно з висновком районного органу опіки та піклування Апостолівської райдержадміністрації Дніпропетровської області від 9.10.2014, райдержадміністрація вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, посилаючись на те, що мати самостійно займається вихованням дитини, батько невчасно та не в повному обсязі сплачує аліменти, не спілкується з донькою та не бере участі у її вихованні, не відвідує дитячий навчальний заклад, де вона навчається, не цікавиться здоров'ям дитини, не піклується про її розвиток, змінив номер телефону, отже, зазначені факти свідчать, що він повністю ухиляється від виконання батьківських обов'язків.

Проте, суд не погоджується з даним висновком, в якому відсутні посилання на джерела, з яких стало відомо про зазначені факти, не зазначається, чим вони підтверджуються, які обставини свідчать, що батько дитини зовсім не цікавиться розвитком дитини та не спілкується з нею, не зазначено, чи викликали батька на засідання органу опіки та піклування, чи надавав він будь-які пояснення.

До органу опіки та піклування Білоцерківської міської ради Київської області позивач не зверталася.

Прокурор, що брав участь у справі, теж дійшов висновку про відсутність підстав для позбавлення батьківських прав відповідача та його навмисне ухилення від виконання батьківських обов'язків з врахуванням обставин, що склалися, та стосунків між сторонами, віддаленість населених пунктів, в яких проживають батько та дитина, обмеженість можливостей відповідача безпосередньо брати участь у вихованні дитини.

Відповідно до ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) батько не бачиться з дитиною понад шість місяців і не виявляє щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, тощо.

Беручи до уваги факти, які виклали сторони, обставини, що склалися після винесення рішення суду від 27.02.2014, та докази, на які посилаються сторони, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог про позбавлення батьківських прав відповідача. При ухваленні рішення суд враховує характер стосунків, що склалися між сторонами, відношення батька та вияв турботи щодо дитини, яку він любить та бажає підтримувати з нею родинні стосунки, по мірі можливості, враховуючи віддаленість населених пунктів, в яких вони проживають, намагається спілкуватися з нею та цікавиться її життям, сплачує аліменти, проживає разом з матір'ю, що є інвалідом, та не має постійної офіційної роботи. Факти, які б свідчили про свідоме нехтування відповідачем своїх батьківських обов'язків судом не встановлено. Доводи позивача не підтверджені належними на те доказами. Тому, суд вважає за доцільне відмовити у задоволенні позовних вимог, які не відповідають інтересам дитини.

Понесені позивачем судові витрати покладаються на нього.

На підставі викладеного, ст..ст. 164, 165, 166, 180 СК України, керуючись ст.ст. 3-13, 79, 208, 212-215, 218, 222, 224-228, 294 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Л. А. Рябченко