АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/937/15
Категорія : договірні Доповідач - Бобровський В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Бобровського В.В.,

с у д д і в Черкасова В.В.,

Пономаренко Ю.А.,

при секретарі Лашаковій Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 17 листопада 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про визнання кредитного договору і договору іпотеки недійсними, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ПАТ "УкрСиббанк" про визнання договору про надання споживчого кредиту № 0 від 30 січня 2008 року недійсним з моменту його укладання.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилалась на те, що відповідно умов цього договору вона отримала у відповідача кредит у розмірі 77000 доларів США еквівалентних на той час за курсом НБУ 388850 грн., з оплатою 13,90% річних за користування запозиченими коштами та з метою забезпечення виконання нею прийнятих зобов'язань на погашення заборгованості щомісячними внесками, був укладений договір іпотеки від 30 січня 2008 року , за яким вона передала банку в іпотеку трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Зазначивши, що укладання договору з наданням та повернення кредиту в доларах США суперечить чинному законодавству, яким передбачено розрахунки в гривнях, те що грошове зобов'язання має бути виконано виключно в національній валюті, а банк не мав право видавати споживчій кредит в іноземній валюті, користуючись її правовою необізнаністю та використовуючи нечесну підприємницьку практику, з посиланням на те, що внаслідок девальвації гривні до долару США автоматично збільшився обсяг сум її платежів по кредиту, на підставах Закону України "Про захист прав споживачів" а також норм ст..ст.215, 216, 227,229, 230 ЦК України, якими встановлені різні підстави недійсності правочинів, ОСОБА_3 просила визнати недійсним кредитний договір та як наслідок за нормою ст..548 цього Кодексу - договір іпотеки.

Представник банку заперечував проти позову з посиланням на укладання кредитного договору з дотриманням чинного законодавства та погодження ОСОБА_4 з його умовами.

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 17 листопада 2014 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 з посиланням на ухвалення судом рішення без дотримання норм та вимог матеріального і процесуального права при наявності підстав для визнання недійсним кредитного договору та договоруіпотеки на забезпечення виконання нею зобов'язань, рішення районного суду просить скасувати, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі як підставні та обґрунтовані.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заперечення проти них, колегія відповідно до положень ст..308 ЦПК України вирішила апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, рішення районного суду залишити без змін , виходячи з наведеного.

За правилом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

Суд, за нормою ч.1 ст.11 цього Кодексу , розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

По справі встановлено, згідно наданих доказів, та не оспорюється факт надання АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", ОСОБА_3 на підставі договору про надання споживчого кредиту від 30 січня 208 року кредиту у вигляді одного або декількох траншів 77000 доларів США, еквівалентних - за курсом НБУ на цей день 388850 грн.

За користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів встановлена ставка у розмірі 13,90 % та можливості перегляду її розміру в наступний період та оплатою в порядку, що передбачено п.п.1.3.1-1.3.4, п.5 договору.

Згідно додатків №№ 1-3 до цього договору як невід'ємною частиною встановлені графіки погашення кредиту, сплаті відсотків в доларах США, комісія у гривнях за курсом НБУ на дату нарахування.

З метою забезпечення виконання позичальником прийнятих зобов'язань, банком з ОСОБА_3 укладено договір іпотек, за яким вона передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , що належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 20 серпня 2004 року. АКІБ "УкрСиббанк" на час укладання кредитного договору з ОСОБА_3 мав банківську ліцензію №75 видану НБУ 24 грудня 2001 року на здійснення банківських операцій та дозвіл № 75-2 від 19 листопада 2002 року на такі операції з валютними цінностями, що не суперечить Декрету КМУ "Про систему валютного регулювання та валютному контролю" та відповідало Закону України "Про банки та банківську діяльність".

За таких обставин відмовляючи у позові ОСОБА_3 про визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки, з урахуванням допустимості за ч.3 ст.533 ЦК України, використання іноземної валюти на території України у випадках, порядку та на умовах встановлених законодавством, а також те, що позивач, як особа, що має досвід та освіту, достатні для розуміння можливих ризиків при отриманні кредиту в доларах США діяла вільно, суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав, передбачених ст..215 та інших норм цього Кодексу, на які вона посилалась, про визнання правочинів недійсними.

Доводи апеляційної скарги про те, що кредитний договір з урахуванням єдиного засобу платежу на території України національної валюти, обов'язковість контролю зі сторони банку за цільовим використанням кредитних коштів та фактичної купівлі або конвертації іноземної валюти позивачем, згідно п.1.1 цього договору, приховує надання кредиту у гривнях, а також про те, що умови договору розроблені банком без дотримання засад добросовісності, розумності та справедливості на шкоду споживача приховуючи від позичальником повну та об'єктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту у процентному значенні та грошовому виразі відсоткової ставки і вартості всіх сукупних послуг та фінансових зобов'язань, в тому числі комісії, колегія вважає такими, о не спростовують правильності висновку суду про відсутність підстав про визнання недійсними спірних договорів.

Підставою недійсності правочину за нормою ч.1 ст.215 ЦК України є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог встановлених ст..203 цього Кодексу про те, що зміст правочину не може суперечить актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства, а волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Кредитним договором сторонами визначено розмір кредиту, його предмет у вигляд 77000 доларів США та розмір відсоткової ставки з поверненням коштів та сплаті відсотків до 29 грудня 2017 року у розмірах, що встановлені графіками погашення кредиту та щомісячних платежів визначених додатками до договору, сукупної вартості кредиту , що не суперечить положенням ст..ст. 6, 627 ЦК України про свободу договору та можливості позичальника у разі необхідності купівлі або обміну (конвертації) відповідної іноземної валюти для погашення заборгованості за п.п.1.1.1 договору та усвідомлення позивачем можливих курсових різниць (коливань) валюти кредиту.

Безпідставними є посилання апелянта на те, що спірний кредитний договір є договір приєднання, враховуючи, що за нормою ст..634 ЦК України такий договір може бути розірваний за вимогою сторони, що приєдналась, а укладений спірний договір не має ознак стандартної форми.

Колегія не приймає доводи апеляційної скарги про порушення банком вимог Закону України "Про захист прав споживачів" з посиланням на п.п.5.6.8 ст.18 , оскільки на час укладання спірного кредитного договору будь-яких заборон про надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України на той час цим Законом не було передбачено.

Інші доводи скарги, а саме відсутність контролю за цільовим використанням кредиту, приховування інформації про подорожчання кредиту, оспорювання його розміру при наданні коштів, колегія відхиляє , як такі, що не стосуються спірних питань про недійсність договорів кредиту і іпотеки.

З огляду на викладене колегія вважає, що судом рішення ухвалено з додержанням норм і вимог матеріального, процесуального права, підстави до його скасування, задоволення апеляційної скарги у справі відсутню.

Керуючись ст..ст. 303, 304, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 17 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді