АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції: Калініченко Л.С.
№ 22-ц/796/6914/2015 Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Українець Л.Д., Крижанівської Г.В.,

при секретарі Шпируку О.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2, на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 02 березня 2015 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення його позову в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Орган опіки та піклування Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у володінні квартирою, виселення та позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Акціонерне товариство «Український інноваційний банк», Відкрите акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», Товарна біржа «Київська універсальна біржа», про визнання права власності,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02 березня 2015 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення його позову в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Орган опіки та піклування Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у володінні квартирою, виселення та позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Акціонерне товариство «Український інноваційний банк», Відкрите акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», Товарна біржа «Київська універсальна біржа», про визнання права власності.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить вказану ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою заборонити ОСОБА_3, ОСОБА_4 та іншим особам чинити будь-які перешкоди ОСОБА_2 у володінні та користуванні квартирою АДРЕСА_1. Посилається на те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права. Зазначає, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 протиправно чинять ОСОБА_2 перешкоди у користуванні та володінні квартирою. На підтвердження даного факту до заяви долучались докази звернення позивача до правоохоронних органів. Невжиття заходів забезпечення позову у визначений позивачем спосіб може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

В судове засідання ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5. ОСОБА_6 , представники Органу опіки та піклування Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації, АТ «Український інноваційний банк», ВАТ «КБ «Надра», Товарної біржи «Київська універсальна біржа» не з'явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.

Вислухавши пояснення представника ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Голосіївського районного суду м.Києва перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Орган опіки та піклування Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у володінні квартирою, виселення та позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Акціонерне товариство «Український інноваційний банк», Відкрите акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», Товарна біржа «Київська універсальна біржа», про визнання права власності.

В ході розгляду справи ОСОБА_2 подав до суду заяву про забезпечення його позову. Просив заборонити ОСОБА_3, ОСОБА_4 та іншим особам чинити йому будь-які перешкоди у володінні та користуванні квартирою АДРЕСА_1.

В обґрунтування поданої заяви зазначив, що він є єдиним власником квартири АДРЕСА_1 та з квітня 2014 року зареєстрований у ній. 17 лютого 2015 року він намагався потрапити до своєї квартири, проте ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не дозволили йому цього зробити. Відповідно він був змушений викликати наряд патрульно-постової служби Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві. Після цього він потрапив до своєї квартири. Однак, в подальшому ОСОБА_3 запросив 5-6 невідомих чоловіків, які виштовхали його з квартири.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02 березня 2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову було відмовлено.

Колегія суддів не убачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечено, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які викладені у постанові № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позовних вимог ОСОБА_2 є усунення перешкод у користуванні та володінні ним квартирою та виселення ОСОБА_3 та інших осіб, які з ним проживають, з вказаної квартири. Відповідно, у разі задоволення позову ОСОБА_2, відповідач набуває обов'язок звільнити квартиру.

Таким чином, у суду першої інстанції були відсутні підстави вважати, що невжиття визначених ОСОБА_2 заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання у разі задоволення його позову, а відтак, і підстави для задоволення заяви ОСОБА_2 про забезпечення його позову.

Доводи апеляційної скарги таких висновків суду першої інстанції не спростовують.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм процесуального права та підстав для скасування оскаржуваної ухвали. Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга представника ОСОБА_2 підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2, відхилити, а ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 02 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді