УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Червинської М.Є., Лесько А.О., Хопти С.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Голопристанська міська рада, про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні власністю за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Херсонської області від 17 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що він є власником земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_5 є власником житлового будинку АДРЕСА_2. Зазначав, що весною 2014 року ОСОБА_5 самовільно перемістив межу, що розподіляє їхні земельні ділянки вглиб його ділянки на 1 м та побудував паркан. На підставі викладеного, просив суд зобов'язати ОСОБА_5 усунути перешкоди у користуванні належної йому на праві приватної власності земельної ділянки, шляхом демонтажу 12 метрів самовільно зведеного паркану, що складається із залізобетонних стовпчиків і металевої сітки та привести межі земельної ділянки у попередній стан, заборонити ОСОБА_5 в подальшому будівництво будь-яких будівель та споруд на його земельній ділянці.

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від

15 серпня провадження у справі за позовом ОСОБА_4 в частині вимог про усунення перешкод у користуванні власністю закрито на підставі

ст. 205 ЦПК України.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від

15 серпня у задоволенні позову ОСОБА_4 в частині вимог про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 17 листопада 2014 року зазначені судові рішення місцевого суду скасовані та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задоволено. Зобов'язано ОСОБА_5 усунути перешкоди у користуванні належної ОСОБА_4 на праві власності земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом демонтажу 12 метрів самовільно зведеного паркану, що складається із залізобетонних стовпчиків і металевої сітки та привести межі земельної ділянки у попередній стан. Заборонено ОСОБА_5 в подальшому будівництво будь-яких будівель та споруд на земельній ділянці, яка розташована за вищевказаною адресою, що належить ОСОБА_4 на праві приватної власності на землю. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначене рішення апеляційної інстанції, та залишити в силі судові рішення місцевого суду.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судового рішення апеляційної інстанції в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Апеляційний суд, задовольняючи позов, на підставі доказів, наданих сторонами й належним чином оцінених судом (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що самовільним будівництвом паркану, який зведено весною 2014 року, відповідачем зайнята частина земельної ділянки, що належить на праві приватної власності ОСОБА_4, а тому вимоги позивача щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу паркану, зведеного відповідачем, є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Також апеляційний суд правомірно заборонив відповідачу в подальшому будівництво будь-яких будівель та споруд на земельній ділянці, що належить ОСОБА_4, оскільки право позивача на звернення з таким позовом передбачено ст. ст. 16, 386, 391, ЦК України, згідно з яким власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення апеляційної інстанції, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 17 листопада

2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.Є. Червинська

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта