Номер провадження: 22-ц/785/8466/15
Головуючий у першій інстанції Крачкова С. В.
Доповідач Коротков В. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Короткова В.Д.

суддів Гончаренко В.М., Комаровської Н.В.

з участю секретаря Абалдової О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 16 липня 2015 року,

встановила:

03 січня 2013 року Біляївський міжрайонний прокурор Одеської області (далі Прокурор) звернувся до суду з вказаним позовом в інтересах держави в особі Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Одеського обласного правління ПАТ "Ощадбанк" (далі - Банк), обґрунтовуючи вимоги тим, що 04 грудня 2007 року між Банком та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 1887, за яким позичальнику було передано грошові кошти в розмірі 60 000 грн. строком до 04 грудня 2010 року під 17,5 відсотків річних за користування кредитом з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячно згідно Графіку. В забезпечення забов"язань за кредитним договором ОСОБА_3 уклав з Банком договір поруки від 4 грудня 2007 року.

Внаслідок невиконання позичальником умов кредитного договору станом на 03 грудня 2012 року виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 74931,79 грн., яку Прокурор просив стягнути солідарно з відповідачів.

Під час розгляду справи Прокурор звернувся до суду з заявою про зміну позовних вимог, у якій просив стягнути заборгованості в сумі 74931,79 грн. з поручителя ОСОБА_3, а позов в частині вимог до ОСОБА_2 залишити без розгляду, посилаючись на те, що ОСОБА_2 стверджує, що він не підписував кредитний договір (т.1, а.с. 62).

В письмових поясненнях Банк просив суд стягнути заборгованість за кредитним договором солідарно з ОСОБА_2та ОСОБА_3 (т.1, а.с. 78-81).

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 5 квітня 2013 року позов Прокурора в інтересах Банка в частині позовних вимог до ОСОБА_2 залишений без розгляду.

Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 5 квітня 2013 року позов Прокурора до ОСОБА_3 задоволений, стягнуто з нього заборгованість за кредитним договором в сумі 74931, 79 грн.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 6 червня 2013 року скасована ухвала Біляївського районного суду Одеської області від 5 квітня 2013 року про залишення позову без розгляду, а справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 16 липня 2015 року в позові до ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі Банка ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та доводи заперечень на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що Банком були порушені умови видачі кредиту, кредитні кошти отримав не ОСОБА_2, а поручитель ОСОБА_3

Колегія суддів не погоджується з висновками суду, оскільки вони не ґрунтуються на законі та не підтверджуються матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що 04 грудня 2007 року між Банком та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 1887, за яким позичальнику було передано грошові кошти в розмірі 60 000 грн. строком до 04 грудня 2010 року під 17,5 відсотків річних за користування кредитом(т.1, а.с.6-7).

Отримання коштів ОСОБА_2 в розмірі 60 000 грн. підтверджується заявою на видачу готівки від 4 грудня 2007 року(т.1, а.с.14).

В забезпечення забов"язань за кредитним договором ОСОБА_3 уклав з Банком договір поруки від 4 грудня 2007 року(т.1, а.с.8-9).

Відповідно до висновку почеркознавчої експертизи від 29.12.2014року підписи від імені ОСОБА_2 у кредитному договорі, у договорі поруки, у заяві на видачу готівки виконані самим ОСОБА_2.(т.1, а.с.276-279).

Висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 не отримував кредитні кошти спростовується вищезазначеними письмовими доказами та висновкомпочеркознавчої експертизи, яким суд в порушення вимог ст.212 ЦПК України не надав належної оцінки.

Суд першої інстанції також не врахував, що факт укладення ОСОБА_2 кредитного договору та отримання кредитних коштів в сумі 60 000 грн. строком до 04 грудня 2010 року під 17,5 відсотків річних встановлений заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 5 квітня 2013 року, яке набрало законної сили(т.1, а.с.86-88).

Внаслідок невиконання ОСОБА_2 умов кредитного договору станом на 03 грудня 2012 року виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 61 054,02 грн., яка складається з:

-прострочений основний борг в сумі 35 226,20грн.

-прострочені проценти в сумі 18 000,48грн.

-пеня за прострочений основний борг в сумі 5 338,54грн.

-пеня за прострочені проценти в сумі 2 488,80грн.

Наявність цієї заборгованості підтверджується уточненим розрахунком Банку, з якого виключена відсоткова ставка 21,5%, яка була безпідставно застосована Банком на підставі додаткової угоди від 01.02.2009року, яка з ОСОБА_2 не укладалася(т.2, а.с.37-40).

Оскільки ОСОБА_2порушені умови договору по поверненню кредиту, сплаті відсотків тому на підставі ч.1 ст.1054 ЦК України з нього підлягає стягненню заборгованість за кредитом, за відсотками, а також пеня на підставі ч.1 ст.549 ЦК України на загальну суму 61 054,02 грн.

Приймаючи до уваги те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом не правильно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права, рішення суду на підставі п.п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Понесені Банком витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги на ухвалу суду від 05.04.2013року в сумі 114,70 грн. та за подачу апеляційної скарги на рішення суду від 16.07.2015року в сумі 374,70грн., а всього 489,40грн. підлягають стягненню на його користь з ОСОБА_2 на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України(т.1, а.с.109, т.2, а.с.34).

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.3, 4, 314 ч.2 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 16 липня 2015 року скасувати.

Позов публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором в сумі 61 054 гривень 02 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судовий збір в сумі 489 гривень 40 копійок.

В решті позову публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області В.Д.Коротков

В.М.Гончаренко

Н.В.Комаровська