Справа № 288/833/14-ц
Провадження № 2/288/11/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2015 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Зленко А. В.,

при секретарі - Кудрявцевій Т.В.,

за участю :

позивача за первинним позовом (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1,

представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) - ОСОБА_3

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач за первісним позовом звернувся до суду з позовною заявою в якій вказує, 31.05.2014 року, близько 8 години, під час руху автодорогою між населеним пунктом с. Ходорків та населеним пунктом смт. Попільня трапилася ДТП, під час якої були пошкоджені транспортні засоби, якими керували він та відповідач за первісним позовом.

Позивач за первісним позовом - ОСОБА_1 вказує, що зазнавши стресу він погодився з переконаннями відповідача за первісним позовом - ОСОБА_3, в наслідок чого ОСОБА_1 був змушений сплатити ОСОБА_3 кошти для ремонту його автомобіля. В результаті чого ОСОБА_1 сплатив ОСОБА_3 кошти в розмірі 4000,00 гривень та написав розписку про позику ним у ОСОБА_3 8000,00 гривень.

ОСОБА_1 вказує, що незважаючи на написання розписки, в дійсності він в ОСОБА_3 ніколи не брав у борг жодних коштів, в тому числі 8000,00 гривень.

Позивач за первісним позовом - ОСОБА_1 просить визнати недійсною написану ним розписку від 31.05.2013 року про позику у ОСОБА_3 8000,00 гривень. Визнати неукладеним договір позики 8000,00 гривень від 31.05.2014 року між ним та ОСОБА_3 Стягнути на його користь з ОСОБА_3 15000,00 гривень (12000,00 гривень безпідставно набутих та 3000,00 гривень для відшкодування моральної шкоди) та судові витрати.

В подальшому, 01.07.2014 року до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, який він обґрунтовує тим, що дійсно, 31.05.2014 року він та ОСОБА_1 уклали усний договір позики коштів. В цей же день він передав ОСОБА_1 8000,00 гривень - суму обумовлену в договорі позики, яку він зобов'язався повернути протягом місяця. ОСОБА_3 стверджує, що у підтвердження отримання від нього грошей у сумі 8000,00 гривень відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 написав розписку. Не маючи наміру повертати борг, ОСОБА_1 подав позовну заяву до суду про визнання недійсним договору позики, в якій просить визнати недійсним договір позики та витребувати в нього розписку про позику 8000,00 гривень, в зв'язку з вищезазначеним, позивач за зустрічним позовом просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь борг за договором позики в сумі 8000,00 гривень та судовий збір в розмірі 243,60 гривень, а всього 8243,60 гривень.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом та його представник позовні вимоги первісного позову підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову заперечували.

В судовому засіданні позивач за зустрічним позовом та його представник позовні вимоги зустрічного позову підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі, проти задоволення первісного позову заперечували.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що зустрічний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні первісного позову слід відмовити, з наступних підстав:

Відповідно до розписки від 31.05.2014 року ОСОБА_1 позичив у ОСОБА_3 8000,00 гривень, зобов'язується віддати їх на протязі місяця.

Як вбачається з розписки від 31.05.2014 року ОСОБА_3 в разі оплати за ремонт його автомобіля «OPEL - VIVARO» д.н.з. претензій мати не буде і паспорт ОСОБА_1 поверне.

З виписки від 10.06.2014 року № 831696 вбачається, що ОСОБА_1 31.05.2014 року зняв з карткового рахунку кошти в розмірі 4000,00 гривень.

Згідно із постанови слідчого СВ Попільнянського РВ УМВС України в Житомирській області від 30.08.2014 року кримінальне провадження за заявою ОСОБА_1, згідно якої ОСОБА_3 вчинив шахрайські дії відносно нього 31.05.2014 року в смт. Попільня, закрито, у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Відповідно до приписів п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків , зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно приписів ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно приписів ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до приписів ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно приписів ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Нормами ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до приписів ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно приписів ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно до приписів ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до приписів ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

В свою чергу, в постанові про закриття кримінального провадження від 30.08.2014 встановлено, що 31 травня 2014року, близько 07.00 год., на автодорозі Ходорків - Попільня, неподалік с.Котлярка Попільнянського району, трапилося ДТП, за участю водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_3, розібравшись на місці, вказані водії прийшли до згоди, що ОСОБА_1 відшкодує за ремонт автомобіля ОСОБА_3, який останній оцінив в 12000 грн. Діставшись до смт.Попільня, ОСОБА_1 дав ОСОБА_3 4000грн., за домовленістю позичив у ОСОБА_3 ще 8000 грн., про що написав розписку. Написання вказаної розписки відбулося добровільно, без спричинення будь - яких тілесних ушкоджень ОСОБА_1

Тобто, судом встановлено, що ОСОБА_1 позичив кошти у розмірі 8000,00грн. у ОСОБА_3, однак, їх не повернув.

Враховуючи вищезазначене зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, підлягає задоволенню у повному обсязі.

Суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги в первісному позові про те, що договір позики є неукладеним, оскільки вимога про визнання правочину неукладеним не відповідає способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених ст. 16 ЦК, відповідно.

В свою чергу, посилання в позовній заяві ОСОБА_1 на те, що розписка написана ним внаслідок тиску зі сторони ОСОБА_3, без реального факту позичання грошей, а тому є підстави для визнання розписки недійсною є недоведеними та такими, що спростовуються матеріалами справи, а саме, матеріалами перевірки.

Щодо вимоги про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди то вона не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_1 не було доведено, з посиланням на конкретні докази, що йому було завдано душевні страждання, саме відсутністю паспорта. Крім того, слід зазначити, що паспорт було повернуто.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи вищезазначене, у задоволенні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 12000 грн. - безпідставно набутих коштів слід відмовити, у зв'язку з її недоведеністю, та такою, що не відповідає матеріалам справи.

Суд критично відноситься до посилань в судовому засіданні представника ОСОБА_1 на те, що правочин вчинено в 2013році, а на той час позивач і відповідач не були знайомі, оскільки виходячи з спірних правовідносин суд вважає, що це є технічною помилкою. Крім того, слід зазначити, що в прохальній частині позову сам ОСОБА_1 посилається на 2014рік, а не 2013 рік.

Таким чином, в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 57, 60, 174, 212- 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 203, 215, 625, 1049, 1050 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 борг за договором позики в сумі 8000,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 243 гривні 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Житомирської області через Попільнянський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Попільнянського

районного суду Зленко А. В.