АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 441/2-1037/11 22-ц/774/85/К/15
Справа № 2-1037/2011 Головуючий в І інстанції
Провадження 22ц/774/85/К/15 Тарасенко О.В.
Категорія № 27 (1У) Доповідач - Михайлів Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.,

суддів: Барильської А.П., Ляховської І.Є.,

при секретарі: Булах К.А.,

за участю: представника позивача Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"- Дорош Олександра Георійовича,

представника відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_6, який діє в інтересах відповідачів: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на заочне рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 04 травня 2012 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 про стягнення заборгованості, що виникла внаслідок порушення зобов'язань за кредитним договорами та договорами поруки

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2010 року Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" (надалі -Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, що виникла внаслідок порушення зобов'язань за кредитним договорам та договором поруки.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", зазначило що 27.06.2007р. між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір № 143/07-МК, згідно умов якого їй було надано кредит в розмірі 353 500,00 гри. зі сплатою 19 % відсотків річних за користування кредитом та на умовах забезпеченості, зворотності, строковості, платності. Строк повернення кредиту-26.06.2022 року. Крім того, був складений графік погашення кредиту, який є невід'ємною частиною кредитного договору.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, 27.06.2007 року між Банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 143/07-МК згідно умов яких ОСОБА_4 поручаються перед позивачем відповідати за виконання відповідачем ОСОБА_7 усіх її зобов'язань, що виникли з кредитного договору, як ті, що існують у даний час, так і тих, котрі можуть виникнути у майбутньому.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачами обов'язків по кредитному договору, утворилась заборгованість яка станом на 06.07.2010 року складає 593 818,98 грн., та складається з: поточної заборгованість по кредиту -282 795,99 грн., прострочена заборгованість по кредиту -33 386,13 грн.; нараховані відсотки -5 760,58 грн., прострочена заборгованість по відсоткам -53 534,77 грн., пеня за несвоєчасне погашення відсотків -127 731,56 грн., пеня за несвоєчасне погашення кредиту -90 609,95 грн. Яку і просили стягнути солідарно з відповідачів: ОСОБА_7 та ОСОБА_4, а також судовий збір в сумі 1700,0 грн. та витрати ІТЗ в сумі 120,0 грн.

У жовтні 2010 року ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_7. ОСОБА_4 . ОСОБА_5 та ОСОБА_8 про стягнення заборгованості що виникла внаслідок порушення зобов'язань за кредитним договором та договорами поруки.

В обґрунтування позову зазначило, що згідно умов кредитного договору № 369-пк-2007 від 04.07.2007 року позивач надав кредитні кошти ОСОБА_4 в розмірі 101 000,00 грн. зі сплатою 19 % відсотків річних за користування кредитом та на умовах забезпеченості, зворотності, строковості, платності, зі строком повернення кредитних коштів до 04.07.2024 року. Крім того, був складений графік погашення кредиту, який є невід'ємною частиною кредитного договору.

Одночасно з кредитним договором з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено договори поруки № 369/1-пп-2007 від 04.07.2007 року між Банком та ОСОБА_7, № 369/2-пп-2007 від 04.07.2007 р. між Банком та ОСОБА_5 та договір поруки № 369/3-пп-2007 від 04.07.2007 р. укладений між Банком та ОСОБА_8 згідно умов яких відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 поручаються перед позивачем відповідати за виконання відповідачем ОСОБА_4 усіх її зобов'язань, що виникли з кредитного договору № 369-пк-2007 від 04.07.2007 року, як ті, що існують у даний час, так і тих, котрі можуть виникнути у майбутньому.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачами обов'язків по вищевказаному кредитному договору, утворилась заборгованість яка станом на 06.07.2010 року складає 189 638,47 грн., та складається з: заборгованості по кредиту - 92 077,74 грн., заборгованості по відсоткам -20 594,64 грн.; заборгованості за комісією -1 400,00 грн., пені за несвоєчасне погашення кредиту -24 442,06 грн.; пені за несвоєчасне погашення відсотків -49 122,53 грн., пені за прострочену заборгованість за комісією - 2 001,50 грн., яку Банк і просив стягнути солідарно з відповідачів: ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 а також судовий збір в сумі 1700,00 грн. та витрати ІТЗ в сумі 120,00 грн.

У березні 2011 року ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" звернулось до суду із позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, що виникла внаслідок порушення зобов'язань за договором про відкриття кредитної лінії та за договором поруки.

В обґрунтування позову зазначило, що 31.08.2008 року між Банком з одного боку та ОСОБА_7 з іншого було укладено договір про відкриття кредитної лінії №734-шг-2008, згідно умов якого остання отримала на платіжну картку кредитні кошти в розмірі 3 450,5 грн. зі сплатою 22 % відсотків річних за користування кредитом та на умовах забезпеченості, зворотності, строковості, платності, зі строком повернення до 31.07.2010 року.

Одночасно з кредитним договором з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 734- шг/пп-2008 від 31.07.2008 року, згідно умов якого ОСОБА_4 поручається перед позивачем відповідати за виконання відповідачем ОСОБА_7 усіх її зобов'язань, що виникли з кредитного договору, як ті, що існують у даний час, так і тих, котрі можуть виникнути у майбутньому.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачами обов'язків по вищевказаному кредитному договору, утворилась заборгованість яка станом на 04.03.2011 року складає 11 309,80 грн., та складається з: заборгованості по кредиту - 3 359,64 грн., нарахованих та непогашених відсотків в сумі -819,02 грн., нарахованої комісії - 0,0 грн. та нарахованої пені -7 131,14 грн., яку Банк просив стягнути солідарно з відповідачів: ОСОБА_7 та ОСОБА_4, а також судовий збір в сумі 113,10 грн. та витрати ІТЗ в сумі 120,00 грн.

Ухвалою Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 26 вересня 2011 року вищезазначені позови були об'єднанні в одне провадження.

Заочним рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 04 травня 2012 року позовні вимоги ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_4 у солідарному порядку на користь Банку заборгованість за кредитним договором № 143/07-МК від 27.06.2007 року та договором поруки № 143/07-МК від 27.06.2007 року в сумі - 380 477,47 грн. яка складається з:

- заборгованості по кредиту -282 795,99 грн.,

- простроченої заборгованості по кредиту -33 386,13 грн.;

- нарахованих відсотках -5 760,58 грн., -

- прострочених відсотках -53 534,77 грн.,

- пені за несвоєчасне погашення кредиту та пені за несвоєчасне погашення відсотків у сумі 5 000,0 грн. та судовий збір в сумі 1 700,0 грн. та 120 грн. витрат ІТЗ, а разом 1 820,0 грн. -солідарно.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 у солідарному порядку на користь Банку заборгованість по кредитному договору № 369-пк-2007 від 04.07.2007 р. та договорів поруки № 369/1 -пп-2007 від 04.07.2007 року, № 369/2-пп-2007 від 04.07.2007 р.. № 369/3-пп-2007 від 04.07.2007 р. у сумі 119 072,38 грн., а саме:

- заборгованість по кредиту -92 077,74 грн.,

- заборгованість по відсоткам -20 594,64 грн.;

- заборгованість за комісією -1 400,00 грн.,

- пеню за несвоєчасне погашення кредиту, пеню за несвоєчасне погашення відсотків та пеню за прострочену заборгованість за комісією у сумі - 5 000,0 грн. та судовий збір в сумі 1 700,00 грн. та 120 грн. витрат ІТЗ а разом 1 820,00грн. -солідарно.

Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у солідарному порядку на користь Банку заборгованість по кредитному договору № 734-ШГ-2008 р. від 31.07.2008 року у сумі 4 678,66 грн., а саме:

- заборгованість по кредиту -3 359,64 грн.,

- нараховані відсотки -819,02 грн.,

- по комісії-0,0 грн.,

- пеня -500,0 грн. та судовий збір в сумі 51,00 грн. та витрати ІТЗ в сумі 120,0грн., а разом 171,00 грн.. солідарно.

В задоволені решти позову відмовлено.

В апеляційній скарзі на заочне рішення представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду в частині задоволення позову Банку до ОСОБА_4 щодо стягнення заборгованості по кредитним договорам та солідарного стягнення з відповідачів судових витрат та ухвалити в цих частинах нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про солідарне стягнення сум заборгованості та судового збору, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Також при розгляді справи не взято до уваги, що у договорі поруки № 143/07-МК від 27.06.2008 року, укладеному між Банком та відповідачем ОСОБА_4, а саме п. 5.1 встановлено ,що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором № 143/07-МК від 27.06.2007 року не заявив вимоги до поручителя, з урахуванням того, що вимоги Банку із вимогою дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_4 отримала у травні 2009 року, що підтверджується матеріалами справи, однак із позовом до суду позивач звернувся лише у жовтні 2010 року тобто з порушенням строку визначеного ч.4 ст.559 ЦК України, а отже договір поруки є припиненим.

Крім того, судом першої інстанції не враховано, що 26.03.2008 року між Банком та ОСОБА_7 було підписано договір про внесення змін №1 до кредитного договору № 143/07-МК від 27.06.2008 року, яким було змінено графік погашення заборгованості по кредиту та було збільшено відсоткову ставку по кредиту з 19% до 21.09% річних, що в свою чергу відбувалось без письмової згоди поручителя - відповідача по справі ОСОБА_4

Стосовно законності рішення суду в частині задоволення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором №369-пк-2007 від 04.07.2007 року, по якому ОСОБА_4 є позичальником, в апеляційній скарзі заявляє наступне.

Так, при ухвалені рішення судом першої інстанції був взятий до уваги розрахунок наданий Банком станом на 06.07.2010 рік, проте не було взято до уваги, те що 20.12.2011 року ОСОБА_4 у добровільному порядку була продана квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка була предметом забезпечення виконання її кредитних зобов'язань, відповідно до іпотечного договору №369-пз-2007 від 04.07.2007р, гроші отримані від її продажу у сумі 92 500 грн., були в день продажу вказаної квартири внесені в банк на погашення існуючої заборгованості по кредиту, але Банк дані зміни по фактичній заборгованості ОСОБА_4 в свій розрахунок заборгованості так і не вніс.

Крім того, 30.01.2012 року між Банком та ОСОБА_4 було укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору №369-пк-2007 від 04.07.2007 року, відповідно до умов якої сторони погодили між собою нові умови виконання кредитних зобов'язань, в тому числі і у новій редакції "Графік зниження розміру заборгованості", тобто фактично позивач підтвердив, що станом на 30.01.2012 року борг ОСОБА_4 по кредитному договору від 04.07.2007 року складає загалом 45 246,56 грн., проте в позовній заяві фігурує зовсім інша сума заборгованості.

Наведений факт також підтверджується Актом звірки залишків заборгованості за кредитним договором від 04.07.2007р.

Більше того, звертає увагу апеляційного суду на те, що оскаржуване заочне рішення суду було ухвалено за відсутності ОСОБА_4, а отже вона була позбавлена законних прав подавати докази та надавати пояснення по суті заявленого до нею позову.

В апеляційній скарзі на заочне рішення представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_5 як з поручителя заборгованості по кредитному договору від 04.07.2007 року та про солідарне стягнення судових витрат з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні заявлених до неї позовних вимог, в іншій частині рішення просити залишити без змін.

Так, судом не враховано, того що, 20.12.2011 року ОСОБА_4 у добровільному порядку була продана квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка була предметом забезпечення виконання її кредитних зобов'язань, відповідно до іпотечного договору №369-пз-2007 від 04.07.2007р, гроші отримані від її продажу у сумі 92 500 грн., були в день продажу вказаної квартири внесені в банк на погашення існуючої заборгованості по кредиту, проте Банк дані зміни по фактичній заборгованості ОСОБА_4 в наданий до суду розрахунок заборгованості не надав а суд в свою чергу при ухвалені рішення взяв до уваги розрахунок наданий Банком станом на 06.07.2010 рік, який не відповідає дійсному стану речей.

Крім того, судом не було прийнято до уваги, що відповідно до Додаткової угоди №1 до кредитної угоди від 04.07.2007 року від 30.01.2012р. сторони погодили між собою новий розрахунок заборгованості, який було погоджено сторонами з урахуванням внесених грошових коштів у сумі 92 500 грн. від продажу предмета іпотеки, в якій Банк жодного разу не зазначає про необхідність стягнення з ОСОБА_4 пені, яку він нарахував у своєму розрахунку заборгованості наданого суду станом на 06.07.2010 рік.

У доповненнях до апеляційної скарги, ОСОБА_6 зазначив, що у зв'язку із тим, що банк змінив кінцеву дату сплати кредитного зобов'язання, надіславши перший раз 13.04.2009 року вимогу поручителю та боржнику про дострокове повернення усієї суми кредиту та пов'язаних з ним платежів протягом трьох дні з моменту їх отримання то датою виконання кредитних зобов'язань у повному обсязі слід вважати 23.04.2009 року, а отже ним порушений шестимісячний термін в розумінні ч.4 ст.559 ЦК України.

Зазначення у п.5.1 договору поруки №369/2-пп-2007 від 04.07.2007 року, що порука також припиняється, якщо кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором не заявив позовні вимоги до поручителя, не є встановленням дії поруки, а є лише погодженням між сторонами строку позовної давності, що є незаконним та не застосовуються до даних правовідносин. Зазначене є підставою для відмові у позові у зв'язку із припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя.

В запереченнях на подані апеляційні скарги Банк зазначає, що оскаржуване заочне рішення суду та додаткове рішення суду є законними та обґрунтованими, ухваленими без порушень норм матеріального та процесуального права, тому апеляційні скарги відповідачів підлягають відхиленню, а вищевказані рішення - залишенню без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, заперечень на них та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що 27 червня 2007 року між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ОСОБА_7 був укладений кредитний договір за № 143/07-МК, згідно умов якого ОСОБА_7 було надано кредитні кошти в сумі 353 500,00 грн., під 19% річних, терміном з 27.06.2007 року по 26.06.2022 рік. Крім того, був складений графік погашення кредиту, який є невід'ємною частиною кредитного договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

З метою забезпечення своєчасного виконання зобов'язань, які виникають з кредитного договору, 27.06.2007 року було укладено договори поруки між Банком та ОСОБА_4 № 143/07-МП, згідно умов яких відповідач ОСОБА_4, поручається перед позивачем відповідати за виконання відповідачем ОСОБА_7 усіх її зобов'язань, що виникли з кредитного договору, як ті, що існують у даний час, так і тих, котрі можуть виникнути у майбутньому.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_7 та ОСОБА_4 солідарно, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_7, як боржник не виконала взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, з ОСОБА_4, як з поручителя за договором поруки, солідарно з боржником підлягає стягненню сума заборгованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, згідно ст. 553 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором своїм особистим майном за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Так, 26 березня 2008 року між Банком та ОСОБА_7. був укладений Договір про внесення змін №1 до вищевказаного кредитного договору, в якому сторони домовилися викласти Додаток №2 до договору щодо графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною даного договору. Згідно умов якого сторони погодили, що реальна процентна ставка, яка сплачується банку буде складати 21,09% річних. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника за Договором.

Доводи апеляційної скарги з приводу, того, що порука ОСОБА_4 за кредитним договором 143/07-МП від 27.06.2007р. припинилась, у зв'язку із підвищенням процентної ставки за кредитним договором без відома поручителя, у зв'язку із чим змінилась основна сума заборгованості, колегія суддів відхиляє з огляди на наступне.

Відповідно до п.п. 5.2 кредитного договору № 143/07-МК від 27.06.2007 року, передбачено, що належне виконання позичальником зобов'язань, за вищевказаним кредитним договором, забезпечується зокрема порукою ОСОБА_4

Пунктом 1.1. договору поруки № 143/07-МП від 27.06.2007р., поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за вищевказаним кредитним договором.

Згідно п.1.3 договору поруки, поручитель свідчить, що він ознайомлений з умовами кредитного договору та погоджується з ним.

Пунктом 2.2 визначено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому обсязі, що і боржник, в тому числі по основному боргу, сплаті щомісячних процентів і підвищених процентів, сплаті комісійної винагороди, сплаті неустойки по основному боргу та процентам а також по відшкодуванню всіх збитків.

З вищевказаного вбачається надання згоди поручителя на підвищення процентів по кредитному договору. Сторонами факт підписання та ознайомлення з умовами договору поруки не оскаржується, у зв'язку із чим доводи апеляційної скарги, колегією суддів відхиляються.

Доводи апеляційної скарги, з приводу того, що вимоги Банку із вимогою дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_4 отримала у травні 2009 року, що підтверджується матеріалами справи, однак із позовом до суду позивач звернувся лише у жовтні 2010 року тобто з порушенням строку визначеного ч.4 ст.559 ЦК України, а отже договір поруки є припиненим, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Якщо строк основного зобов'язання не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Як вбачається з матеріалів справи, у пункті 5.1 договору поруки сторони погодили, що поручительство припиняється з припиненням основного зобов'язання, яке ним забезпечується, а також якщо кредитор на протязі 6 місяців з дня настання строку виконання зобов'язання за Кредитним договором не пред'явить вимог до Поручителя (а.с. 8 - зворот).

Договором про внесення змін №1 від 26.03.2008 року до Кредитним договором встановлено кінцевий термін виконання зобов'язань - 26.06.2022 року (п. 3.2.) який на час ухвалення рішення по справі не настав, а тому доводи апеляційної скарги про припинення поручительства, помилково вважаючи кінцевим терміном виконання зобов'язань жовтень 2009 року, виходячи з вимог Банку про дострокове повернення кредиту (досудова вимога травень 2009р), є хибними та такими які не ґрунтуються на вимогах закону.

Враховуючи зазначене, порука є дійсною та боржник ОСОБА_7 і поручитель ОСОБА_4 відповідають перед кредитором ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" як солідарні боржники, і підстави для визнання припиненими зобов'язань, що виникли на підставі договору поруки, відсутні, у зв'язку із чим доводи апеляційної скарги в цій їх частині відхиляються.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 липня 2007 року між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір за № 369-пк-2007, згідно умов якого ОСОБА_4 було надано кредитні кошти в сумі 101 000,00 грн., під 19% річних, терміном з 04.07.2007 року по 04.07.2024 рік. Крім того, був складений графік погашення кредиту, який є невід'ємною частиною кредитного договору.

З метою забезпечення своєчасного виконання зобов'язань, які виникають з кредитного договору, було укладено договори поруки № 369/1-пп-2007 від 04.07.2007 року між Банком та ОСОБА_7, № 369/2-пп-2007 від 04.07.2007 р. між Банком та ОСОБА_5 та договір поруки № 369/3-пп-2007 від 04.07.2007 р. укладений між Банком та ОСОБА_8 згідно умов яких відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 поручаються перед позивачем відповідати за виконання відповідачем ОСОБА_4 усіх її зобов'язань, що виникли з кредитного договору № 369-пк-2007 від 04.07.2007 року, як ті, що існують у даний час, так і тих, котрі можуть виникнути у майбутньому.

30 січня 2012 року між Банком та ОСОБА_4 була укладена Додаткова угода №1 до вищевказаного кредитного договору, в якому сторони погодили новий графік погашення кредиту та визначили розмір загальної суми простроченої заборгованості, що утворилась на дату укладання даної додаткової угоди.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості за кредитним договором № 369-пк-2007 від 04.07.2007 року з відповідача ОСОБА_4., суд першої інстанції виходив з того, що остання порушила взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитом договором.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком суду з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, боржник ОСОБА_4, у порушення норм чинного законодавства та умов договору, не виконала зобов'язання по кредитному договору, у зв'язку з чим станом на 06.07.2010 року виникла заборгованість яка складає 189 638,47 грн., та складається з: заборгованість по кредиту - 92 077,74 грн., заборгованості по відсоткам -20 594,64 грн.; заборгованість за комісією -1 400,00 грн., пені за несвоєчасне погашення кредиту -24 442,06 грн.; пені за несвоєчасне погашення відсотків -49 122,53 грн., пені за прострочену заборгованість за комісією - 2 001,50 грн.

У зв'язку з чим, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь Банку суми заборгованості за кредитним договором.

Умовами укладеного кредитного договору №369-пк-2007 від 04.07.2007 року передбачено право позивача, як кредитора, вимагати дострокового повернення кредиту та нарахування процентів у випадку порушення позичальником термінів повернення кредиту або термінів сплати процентів та/або порушення інших умов договору.

Відповідно до п.п. 2.1.,2.2 укладених договорів поруки передбачено, що у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань по кредитному договору, кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які останній зобов'язаний виконати протягом 1-го календарного дня з моменту настання строку сплати процентів, основного боргу чи комісійної винагороди, інакше у кредитора виникає право вимагати від сплати боргу у повному обсязі з поручителя (а.с. 14-16, Т.1).

Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку з порушенням відповідачем ОСОБА_4 основного обов'язку - погашення заборгованості по кредиту, позивачем на адресу відповідачів було направлено повідомлення-вимоги про усунення порушення основного зобов'язання, однак, жодних заходів щодо виконання такої вимоги відповідачами у відповідності до умов укладених ними договорів здійснено не було (а.с. 24-32, Т.1).

Отже, встановивши факт неналежного виконання ОСОБА_4 зобов'язання за укладеним кредитним договором щодо погашення кредиту, сплати відсотків за його користування та пені відповідно до вищенаведених умов договору, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідно до ст. 554 ЦК України й умов договору у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручителі відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, дійсно, правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені ст. 554 ЦК України, згідно якої у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Тобто зі змісту вказаної норми вбачається можливим встановлення поруки щодо виконання одного й того ж зобов'язання одночасно з боку декількох осіб. Однак така порука виникає лише на підставі її спільного надання у формі укладення одного договору декількома поручителями (ч.3 ст. 554 ЦК України). Лише у випадку укладення одного договору декількома поручителями (спільна порука) поручителя відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою.

Законом не заборонено укладення й кількох договорів поруки на виконання того самого зобов'язання, але в цьому випадку ч.3 ст. 554 ЦК України застосована бути не може. Поручителі не несуть у такому разі солідарної відповідальності між собою, оскільки не можна вважати поруку їхньою спільною. За таких обставин кредитор має право пред'явити вимогу до кожного з поручителів на підставі відповідного договору, але поручитель, що виконав зобов'язання, не може висунути вимогу до іншого поручителя на предмет розподілу відповідальності перед кредитором.

Отже, стягуючи з відповідачів ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5, як з поручителів в солідарному порядку суму заборгованості за кредитним договором №369-пк-2007 від 04.07.2014 року, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в даному випадку ч.3 ст. 554 ЦК України застосована бути не може і поручителі не несуть солідарної відповідальності, так як відсутня їх спільна порука, оскільки з кожним із них укладено окремі договори поруки.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що районним судом невірно застосовано матеріальний закон, який не поширюється на дані правовідносини, у зв'язку з чим рішення суду в частині солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором № 369-пк-2007 від 04.07.2007 року підлягає зміні в частині визначення порядку стягнення коштів з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України.

Перевіряючи доводи апеляційних скарг ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про те що, 20 грудня 2011 року ОСОБА_4 у добровільному порядку була продана квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка була предметом забезпечення виконання її кредитних зобов'язань, відповідно до іпотечного договору №369-пз-2007 від 04.07.2007р, та гроші отримані від її продажу у сумі 92 500 грн., були в день продажу внесені в банк на погашення існуючої заборгованості по кредиту, яка в свою чергу зменшилась на вказану суму на що суд першої інстанції уваги не звернув та задовольнив позов Банку на суму 119072,38 грн., колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦКП України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги Банку, виходив з тих позовних вимог які заявлені позивачем, тобто стягнення з відповідачів заборгованості нарахованої станом на 06.07.2010 року, а не на час ухвалення рішення по справі.

Акт звірки залишків заборгованості за кредитним договором від 04.07.2007 року № 369-пк-2007, станом на 01.10.2014 рік, на який посилаються відповідачі в апеляційних скаргах, відповідно до якого залишок основної заборгованості складає- 42 543,52 грн.; - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитними ресурсами у розмірі - 7526,47 грн. та 1 303,09- прострочена заборгованість по комісійній винагороді, в даному випадку не має відношення до заборгованості за кредитним договором станом на 06.07.2010р., так як виникла пізніше. Зазначене повинно бути враховано на стадії виконавчого провадження, у зв'язку з цим доводи апеляційних скарг в цій частині задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_5, про припинення договору поруку, у зв'язку із пропуском позивачем шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов'язання, колегія суддів відхиляє оскільки зазначений довід спростовується вищевикладеним.

Так, відповідно до пункті 5.1 договору поруки № 369/2пп-2007 від 04.07.2007 року сторони погодили, що поручительство припиняється з припиненням основного зобов'язання, яке ним забезпечується, а також якщо кредитор на протязі 6 місяців з дня настання строку виконання зобов'язання за Кредитним договором не пред'явить вимог до поручителя (а.с. 15 - зворот, Т.1).

Кредитним договором встановлено кінцевий термін виконання зобов'язань - 04 липня 2024р. (п. 3.2 Кредитного договору № 369/2пп-2007 від 04.07.2007 р.)який на час ухвалення рішення по справі не настав, а тому доводи апеляційної скарги про припинення поручительства, помилково вважаючи кінцевим терміном виконання зобов'язань лютий 2010 року, виходячи з вимог Банку про дострокове повернення кредиту( досудова вимога від 18.08.2009р.), є хибними та такими який не ґрунтуються на вимогах закону.

Враховуючи зазначене, порука є дійсною та боржник ОСОБА_4 і поручитель ОСОБА_5 відповідають перед кредитором ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" як солідарні боржники, і підстави для визнання припиненими зобов'язань, що виникли на підставі договору поруки, відсутні, у зв'язку із чим доводи апеляційної скарги в цій їх частині відхиляються.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, щодо порушення судом першої інстанції при розгляді справи норм процесуального права, а саме щодо непоінформованості відповідачів про час та місце розгляду справи, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 74,76 ЦПК України належне повідомлення відповідачів підтверджено копіями судових повісток, (а.с. 152-164,167-168) , якими відповідачі повідомлялись за останньою відомою адресою місця проживання та реєстрації, а також поштовим конвертом направленим рекомендованим листом, що було повернуто з відміткою поштового відділення "по закінченню строку зберігання"(а.с.169-178) . В матеріалах справи відсутні повідомлення відповідачем про причини їх неявки.

Одже, суд першої інстанції мав необхідні правові підстав для розгляду справи в заочному порядку, оскільки у відповідності до положень ст. 224 ЦПК України, судом першої інстанції проведено заочний розгляд даної справи за наявності обов'язкових для цього умов.

Заслуговують на увагу, доводи апеляційних скарг, з приводу не правомірного визначення судом стягнення судового збору з відповідачів у солідарному порядку.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Розглядаючи справу та стягуючи солідарно з відповідачів судові витрати по сплаті судового збору, суд першої інстанції не звернув увагу на роз'яснення постанови № 10 Пленуму ВССУ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" від 17 жовтня 2014 року, в п. 35 якої зазначено, що при майновому позові до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми витрат законом не передбачено.

Тому, висновок суду в частині солідарного стягнення судових витрат є помилковим і підлягає в цій частині скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення судових витрат з кожного з відповідачів у рівних частинах.

Враховуючи зазначене та керуючись ст.ст. 303, 307, п.4.3 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_6, який діє в інтересах відповідачів: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовольнити частково.

Заочне рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 04 травня 2012 року в частині задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 про стягнення заборгованості, що виникла внаслідок порушення зобов'язань за кредитним договором №369-пк-2007 від 04.07.2007, змінити в частині визначення порядку стягнення коштів, виклавши абзац 4 резолютивної частини рішення суду в наступній редакції.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" заборгованість за кредитним договором №369-пк-2007 від 04.07.2007 року у сумі 119 072,38 грн., яка складається з:

- заборгованості по кредиту -92 077,74 грн.

- заборгованості по відсоткам -20 594,64 грн.

- заборгованість за комісією -1 400 грн.

- пеню за несвоєчасне погашення кредиту та пені за несвоєчасне погашення відсотків та комісії -5000 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_8 на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" заборгованість за кредитним договором №369-пк-2007 від 04.07.2007 року у сумі 119 072,38 грн., яка складається з:

- заборгованості по кредиту -92 077,74 грн.

- заборгованості по відсоткам -20 594,64 грн.

- заборгованість за комісією -1 400 грн.

- пеню за несвоєчасне погашення кредиту та пені за несвоєчасне погашення відсотків та комісії -5000 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" заборгованість за кредитним договором №369-пк-2007 від 04.07.2007 року у сумі 119 072,38 грн., яка складається з:

- заборгованості по кредиту -92 077,74 грн.

- заборгованості по відсоткам -20 594,64 грн.

- заборгованість за комісією -1 400 грн.

- пеню за несвоєчасне погашення кредиту та пені за несвоєчасне погашення відсотків та комісії -5000 грн.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5, судовий збір у розмірі 1 700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн., а разом 1820,00 на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" у рівних частинах.

В іншій частині рішення залишити без змін

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: