У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Горелкіної Н.А., Євтушенко О.І.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом скаргою ОСОБА_4, заінтересовані особи: старший державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Охтирського міськрайонного управління юстиції Очкуренко Володимир Миколайович, Відділ державної виконавчої служби Охтирського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_6, Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» в порядку судового контролю за виконанням судового рішення щодо визнання протиправною бездіяльності державного виконавця та зобов'язання до вчинення певних дій, за касаційними скаргами Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» та ОСОБА_6 на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 09 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою, у якій просив визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Охтирського міськрайонного управління юстиції Очкуренка В.М. щодо непроведення звернення стягнення на заставлене майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, належну ОСОБА_6 та яка перебуває в заставі за кредитним договором відповідно до вимог ст. 54, 62 Закону України «Про виконавче провадження», зобов'язати старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Охтирського міськрайонного управління юстиції Очкуренка В. М. провести звернення стягнення на заставлене майно та реалізацію майна, на яке звернено стягнення, відповідно до вимог ст. 54, 62 Закону України «Про виконавче провадження».

У подальшому заявник змінив свої вимоги і просив визнати протиправною бездіяльність ВДВС Охтирського МРУЮ та зобов'язати його вчинити дії, провести звернення стягнення на заставлене майно, реалізацію майна, на яке звернено стягнення, а саме: квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_6, відповідно до вимог ст. 54, 62 Закону України «Про виконавче провадження».

Свої вимоги мотивував тим, що на виконання виконавчого листа від 13 серпня 2013 року №583/477/13 про стягнення з ОСОБА_6 на його (заявника) користь 1 013 402,11 грн постановою старшого державного виконавця Очкуренка В. М. від 19 серпня 2013 року було відкрито виконавче провадження.

10 червня 2014 року було отримано відповідь від ПАТ «ОТП Банк» про те, що станом на 03 червня 2014 року заборгованість за кредитним договором становить 22 154,54 дол. США.

Старший державний виконавець Очкуренко В. М. не вчиняє дій, передбачених ст. ст. 52, 54, 58, 62 Закону України «Про виконавче провадження», а саме не проводить опис квартири боржника, її оцінку та реалізацію з прилюдних торгів.

Посилаючись на протиправну бездіяльність державного виконавця, просив задовольнити скаргу.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03 вересня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 09 жовтня 2014 року, скаргу задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Охтирського міськрайонного управління юстиції з приводу непроведення звернення стягнення на заставлене майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_6, та яка перебуває у іпотеці, відповідно до вимог ст. ст. 54, 58 62 закону України «Про виконавче провадження».

Зобов'язано Відділ державної виконавчої служби Охтирського міськрайонного управління юстиції вчиняти дії з визначення, чи перевищує вартість предмета іпотеки розміру заборгованості ОСОБА_6 іпотекодержателю ПАТ «ОТП Банк» з метою встановлення можливості звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувана ОСОБА_4, який не є заставодержателем, у порядку ст. ст. 54, 58, 62 Закону України «Про виконавче провадження».

У касаційних скаргах ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_6 просять скасувати ухвали судів попередніх інстанцій, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги, мотивуючи свою вимогу порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, пославшись на ч. 6 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою у разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів, виходив з того, що дії державного виконавця ВДВС Охтирського МРУЮ щодо не проведення звернення стягнення на заставлене майно, є протиправними

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів.

Так, порядок звернення стягнення на заставлене майно врегульований ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Норми ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» зобов'язують державного виконавця у разі звернення стягнення на будинок, квартиру, інше приміщення чи земельну ділянку подавати запит до відповідних місцевих органів, що здійснюють реєстрацію та облік майна, про належність такого майна боржнику на праві власності, а також перевіряти, чи не перебуває це майно під арештом.

Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» після надходження документального підтвердження належності боржнику на праві власності будинку чи іншого нерухомого майна державний виконавець накладає на них арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідних реєстрів в установленому законом порядку. Про накладення арешту на будинок чи інше нерухоме майно, заставлене третім особам, державний виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

З матеріалів справи вбачається, що державний виконавець ВДВС Охтирського МРУЮ, отримавши дані про належність на праві власності ОСОБА_6 квартири АДРЕСА_1, не вчинив дій з накладення арешту на неї.

Зокрема, лист на а. с. 146 свідчить про те, що державний виконавець Очкуренко В.М. лише планував провести опис та арешт вищевказаної квартири для її подальшої оцінки і встановлення її ринкової вартості, проте такі дії не вчинив.

За нормами ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя.

Згідно з ч. 3 ст. 54 вказаного вище Закону для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі:

- виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів;

- якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

За таких обставин суди попередніх інстанцій з урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшли висновку про задоволення скарги ОСОБА_4

Доводи скарги та матеріали витребуваної справи не дають підстав вважати, що судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені статтями 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної скарги не можуть бути визнані як підстава для призначення справи до судового розгляду.

Оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скаргі Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» та ОСОБА_6 відхилити, ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 09 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Журавель

Судді Н.А. Горелкіна

О.І. Євтушенко