УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Горелкіної Н.А., Євтушенко О.І.,

Мартинюка В.І., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Екватор-Клуб», Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Арма Факторинг», про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 22 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Екватор-Клуб» (далі - ТОВ «Екватор-Клуб»), Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» (далі - ПАТ «ВТБ Банк»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Арма Факторинг»(далі - ТОВ «Арма Факторинг»), про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позивач зазначав, що 26 травня 2009 року між Відкритим акціонерним товариством «ВТБ Банк» (далі - ВАТ «ВТБ Банк»), правонаступником якого є ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Екватор-клуб» укладено договір овердрафту, відповідно до умов якого останньому надано грошові кошти для проведення операцій по поточному рахунку у вигляді овердрафту з лімітом кредитування в сумі 1 400 000 грн на строк до 30 червня 2009 року зі сплатою 25% річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором між ВАТ «ВТБ Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_5, ОСОБА_6 12 червня 2009 року укладено договір наступної іпотеки, згідно із умовами якого передано банку в іпотеку вбудоване приміщення магазину промислових товарів по АДРЕСА_1.

Вказане нерухоме майно належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 - 1/2 частка, ОСОБА_6 - 1/4 частка, та ОСОБА_7 1/4 частка.

Також позивачка вказувала про те, що 05 березня 2014 року ПАТ «ВТБ Банк» відступило ТОВ «Арма Факторинг» право вимоги за зазначеними вище кредитним договором, а також договором іпотеки, яке в свою чергу передало їй право грошової вимоги, а також будь-які інші з ним пов'язані права (поруки, застави тощо) за спірними правочинами.

Посилаючись на те, що ТОВ «Екватор-Клуб» своїх зобов'язань за кредитним договором не виконує, внаслідок чого існує заборгованість в розмірі 2 880 091 грн 23 коп., позивачка просила в рахунок її погашення, звернути стягнення на предмет іпотеки - вбудоване приміщення магазину промислових товарів по АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 із реалізацією предмета іпотеки шляхом продажу з прилюдних торгів, встановивши початкову ціну предмета іпотеки для реалізації у розмірі 377 495 грн.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 січня 2015 року, позов задоволено. В рахунок погашення заборгованості за договором овердрафту від 26 травня 2009 року в розмірі 2 880 091 грн 23 коп. перед ОСОБА_4, звернуто стягнення на предмет іпотеки - вбудоване приміщення магазину промислових товарів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, із способом реалізації предмета іпотеки шляхом продажу з прилюдних торгів, за початковою ціною предмета іпотеки в розмірі 377 495 грн.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 22 квітня 2015 року рішення місцевого суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення апеляційного суду скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, місцевий суд, дійшов висновку про те, що оскільки ТОВ «Екватор-Клуб» не виконані зобов'язання, прийняті ним за кредитним договором, тому в рахунок погашення заборгованості необхідно звернути стягнення на заставне майно.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в позові, апеляційний суд, виходив із того, що правові підстави для задоволення позову відсутні, оскільки позивачкою пропущено визначений ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк для пред'явлення вимоги після настання строку виконання основного зобов'язання.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів не можна.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Матеріалами справи підтверджується, що 26 травня 2009 року між ВАТ «ВТБ Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Екватор-клуб» укладено договір овердрафту, відповідно до умов якого останньому надано грошові кошти для проведення операцій по поточному рахунку у вигляді овердрафту з лімітом кредитування в сумі 1 400 000 грн на строк до 30 червня 2009 року зі сплатою 25% річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, між ВАТ «ВТБ Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_5, ОСОБА_6 12 червня 2009 року укладено договір наступної іпотеки, згідно із умовами якого передано банку в іпотеку вбудоване приміщення магазину промислових товарів по АДРЕСА_1.

ПАТ «ВТБ Банк» відступило ТОВ «Арма Факторинг» право вимоги за зазначеними вище кредитним договором, а також договором іпотеки, яке в свою чергу передало ОСОБА_4 право грошової вимоги, а також будь-які інші з ним пов'язані права (поруки, застави тощо ) згідно із договорами про відступлення права вимоги від 05 березня 2014 року.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

За змістом ст. ст. 572, 575 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Таким чином, порука та застава (іпотека) є різними видами забезпечення і регулюються неоднаковими положеннями закону, у зв'язку із чим норми, що регулюють поруку (ст. ст. 553-559 ЦК України), не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем (ст. ст. 572-593 ЦК України та Закони України «Про іпотеку та «Про заставу»), отже висновок апеляційного суду про відсутність правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки з посиланням на ч. 4 ст. 559 ЦК якою врегульовані питання припинення поруки є безпідставним.

Разом із тим, не може залишатися в силі рішення місцевого суду, з огляду на таке.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 березня 2013 року в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Екватор-клуб» за договором овердрафту від 26 травня 2009 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на належне ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вбудоване приміщення магазину промислових товарів по АДРЕСА_1.

Тобто, задовольняючи позов, суд першої інстанції не перевірив чи передбачено законодавством можливість для задоволення вимог нового кредитора та стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом повторного звернення на один і той же предмет іпотеки, чи суб'єктивні права позивача підлягають реалізації судом у порядку ст. 378 ЦПК України шляхом заміни сторони виконавчого провадження.

З огляду на викладене ухвалені у справі не можна визнати законними й обґрунтованими, тому вони підлягають скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 22 квітня 2015 року та рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 січня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді: Н.А. Горелкіна
О.І. Євтушенко
В.І. Мартинюк
О.М. Ситнік