АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 756/6346/14
№ апеляційного провадження:22-ц/796-1714/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Яценко Н.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

28 січня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Кравець В.А., Шиманського В.Й.,

при секретарі - Круглику В.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 4 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання такими, що втратили право користування квартирою та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про вселення та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 4 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено.

Визнано ОСОБА_3, ОСОБА_5 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_6

В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано всі обставини, що мають значення для справи

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе слухати справу у відсутність особи, яка не з'явилася.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у травні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 1 листопада 2012 року.

Зазначила, що після отримання даної квартири в дар, їй стало відомо, що в ній є зареєстрованими сторонні особи: ОСОБА_3 та її малолітня дитина ОСОБА_5

Зі слів попереднього власника квартири ОСОБА_6, вказані особи не є членами його сім'ї та в родинних стосунках з ним не перебувають. Він також повідомив позивачку про те, що ОСОБА_3 була зареєстрована ним на прохання родичів його померлої дружини формально. Водночас відповідач зареєструвала свого неповнолітнього сина в 2012 році без його згоди. Також він запевнив в тому, що відповідачка та її син в квартирі ніколи не проживали та не проживають, оскільки мають інше місце проживання в м. Бровари Київської області, де проживають з листопада 2010 року. Також зазначають, що будь-які речі відповідачки та її дитини в квартирі відсутні. Всі рахунки по сплаті житлово-комунальних послуг, а також за електроенергію сплачувала та сплачує позивачка або її чоловік ОСОБА_7 особисто.

Будь-яких усних чи письмових домовленостей між відповідачкою та позивачкою стосовно проживання її та її дитини у вказаній квартирі не існує.

Посилаючись на те, що відповідачка та її неповнолітня дитина в квартирі не проживали та не проживають понад встановлений законодавством строк, а постійно проживають в іншому населеному пункті, а також з огляду на те, що вона не несе витрат на утримання квартири та жодного разу не сплачувала за житлово-комунальні послуги, просила суд визнати ОСОБА_3, ОСОБА_5 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_6

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_4 про вселення, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що вона є онукою померлого ОСОБА_8, який був власником квартири за адресою : АДРЕСА_2.

Зазначила, що за життя діда та бабусі проживала разом з ними у квартирі за адресою: АДРЕСА_2, де разом з дитиною прописана і на сьогоднішній день.

У 2010 році тимчасово переїхала до квартири, що знаходиться у АДРЕСА_3 для легшого оформлення документів на вказану квартиру, а після оформлення документів повинна була повернутися до спірної квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла її бабуся, дружина ОСОБА_8, він почав зловживати спиртними напоями, вів себе неадекватно. Дивлячись на такі обставини виїжджала до квартири в Броварах, щоб не травмувати дитину.

В лютому 2014 року зверталася за допомогою до Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві із заявою, що її виганяють з квартири не дають можливості вселитися та не дають користуватися власними речами.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер її дідусь ОСОБА_6 Зазначила, що після похорон, намагалася вселитися у спірну квартиру, як місце прописки, але в дверях були змінені замки та до квартири потрапити не змогла. У зв'язку із викладеним просила суд зобов'язати ОСОБА_4 не чинити перешкод у користуванні квартирою за вказаною адресою.

Як вбачається з матеріалів справи, 1 листопада 2012 року між ОСОБА_6, як дарувальником, та ОСОБА_4, як обдарованою було укладено договір дарування квартири АДРЕСА_4, посвідчений державним нотаріусом Двадцять першої київської державної нотаріальної контори ОСОБА_9

Вищевказаний договір дарування був предметом розгляду в суді, проте рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним відмовлено. На даний час ОСОБА_4 є власником спірної квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_6 помер.

З довідки форми № 3 вбачається, що в спірній квартирі зареєстровані ОСОБА_3 з 11 вересня 2007 року та малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 2 жовтня 2012 року.

Як вбачається з відповіді КЗБМР «БМЦПМСД» ОСОБА_5, який проживає разом з матір'ю за адресою АДРЕСА_5, прибув на дільницю 8 листопада 2010 року та знаходиться під наглядом дільничного педіатра по даний час.

Відповідно до довідки Управління освіти і науки Броварської міської ради з дошкільного навчального закладу «Джерельце» ОСОБА_5, зарахований в дошкільний навчальний заклад «Джерельце» 31 серпня 2012 року і відвідує його до теперішнього часу.

З матеріалів справи вбачається, що малолітній ОСОБА_5 дошкільний навчальний заклад на території Оболонського району не відвідує та в поліклініці на території даного району не обслуговується.

Судом встановлено і це не заперечується сторонами, що відповідачка та її малолітній син з 2010 року проживають у АДРЕСА_5

Стаття 107 ч.2 ЖК України визначає, що у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 і ОСОБА_5 не є членами сім'ї нового власника спірної квартири - ОСОБА_4

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 6 травня 2014 року направила ОСОБА_3 письмову вимогу про зняття з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_6 у зв'язку зі зміною власника квартири.

Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Задовольняючи первісний позов суд першої інстанції вважав його обґрунтованим.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для його задоволення.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що судом помилково застосована ст. 107 ЖК України, оскільки вказаною нормою регулюються саме правовідносини, які склалися між сторонами, та якою позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.

Також колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції не встановлено належними та допустимими доказами факт відсутності відповідачки та її сина за місцем реєстрації у квартирі АДРЕСА_6 понад встановлений законом строк, оскільки судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 і ОСОБА_5 проживають за іншою адресою - АДРЕСА_5.

За змістом ст. 107 ЖК України, у разі вибуття на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги, що судом не було залучено до справи в якості відповідача ОСОБА_5, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 року, тобто, є малолітнім, і законним представником його та його інтересів, відповідно до діючого законодавства, виступає його мати - ОСОБА_3 - відповідач за первісним позовом.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 4 грудня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді