АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5589/13-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/300/К/15 суддя Літвіненко Н.А.
Категорія - 47 ( 1 ) Суддя-доповідач - Зубакова В.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Зубакової В.П.

суддів: Бондар Я.М., Остапенко В.О.

при секретарі: Булах К.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 18 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства "Кривбасводоканал", Криворізької міської ради, треті особи Криворізьке міське управління земельних ресурсів, Науково - виробниче підприємство "Укргеопроект", про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, зобов'язання вчинити певні дії.

Особи які беруть участь у розгляді справи:

позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2011 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства "Кривбасводоканал" (надалі - КП "Кривбасводоканал"), Криворізької міської ради, треті особи Криворізьке міське управління земельних ресурсів, Науково - виробниче підприємство "Укргеопроект" (надалі - НВП "Укргеопроект"), про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, зобов'язання вчинити певні дії. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що 14.08.1998 року вона придбала у ОСОБА_4 домоволодіння АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 1 000, 00 кв.м.

01.08.2006 року вона уклала із НВП "Укргеопроект" Договір №750/1 для оформлення права власності на цю земельну ділянку.

Згідно акту відновлення меж земельної ділянки суміжні землекористувачі не заперечують проти встановлення її меж, однак КП "Кривбасводоканал" відмовилося від підписання цього акту, посилаючись на те, що земельна ділянка розміщена на трасі водогону Д-500 "Піонерський" та капітальні споруди на даній ділянці споруджені на відстані меншій за 5 метрів від вісі трубопроводу, що є порушенням СНІП 02.07.01-89 містобудівництва.

Зважаючи на те, що домоволодіння АДРЕСА_1 збудоване у 1937 році, а водогін Д-500 "Піонерський" по АДРЕСА_1 прокладено значно пізніше у період з 1950 року по 1954 рік, уточнивши позовні вимоги, просила суд: зобов'язати КП "Кривбасводоканал" підписати акт про відновлення меж земельної ділянки, зобов'язати Криворізьку міську раду визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,2421 га., яка прилягає до домоволодіння АДРЕСА_1, усунути перешкоди в користуванні домоволодінням № 11 та земельною ділянкою 0,2421 га по АДРЕСА_1, а саме зобов'язати КП "Кривбасводоканал" демонтувати дільницю водогону Д-500 "Піонерський", який пролягає на зазначеній земельній ділянці, стягнути з КП "Кривбасводоканал" на користь позивача витрати в сумі 650 грн. та 950 грн. за проведення будівельно-технічної експертизи, 610 грн. за послуги НПП "Укргеопроект", 38,76 за оцінку земельної ділянки.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 18 грудня 2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи та неврахування того, що відмова КП "Кривбасводоканал" перешкоджає позивачу оформити право власності на земельну ділянку площею 0, 2421 га, яка прилягає до домоволодіння АДРЕСА_1, належного їй на праві приватної власності. Позивач, як власник земельної ділянки, не надавала права КП "Кривбасводоканал" на прокладення водогону, а тому останній повинен бути демонтований.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно рішення виконкому Криворізької міської Ради депутатів трудящих № 403 за 1952 рік з додатками (а.с. 16-22), на будинок АДРЕСА_1 було встановлено право приватної власності у 1952 році, а збудовано його у 1937 році, будинок глинобитний, розміром 7,85х6,75 м. ( дві кімнати, кухня, коридор), веранда та сарай.

У 1954-1955 роках по АДРЕСА_1 збудовано водогін Д-500 "Піонерський" (а.с. 9).

На підставі договору купівлі-продажу від 14.08.1998 року ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_4 домоволодіння АДРЕСА_1, що складався з глинобитного сараю, водоколонки, паркана, житлового будинку обкладеного цеглою, загальною площею 48,5 кв.м. та земельну ділянку площею 0,1 га, що перебувала у приватній власності ОСОБА_4 згідно державного акту на право приватної власності на землю № 2604 (а.с.5-6, 12-13).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та зобов'язання вчинити певні дії, суд першої інстанції виходив з того, що водогін Д-500 "Піонерський" пролягає на земельній ділянці, яка не є власністю позивача, а тому її права не порушені та не підлягають судовому захисту.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду з огляду на наступне.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, та інших осіб, які беруть участь в справі. При цьому як передбачено ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 58 Конституцій України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ст. 30 Земельного Кодексу України, введеного в дію з 15 березня 1991 року, Постановою Верховної Ради Української РСР від 18 грудня 1990 року N 562-XII, в редакції станом на 14.08.1998 року (дата укладення договору купівлі-продажу домоволодіння), при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об'єктів.

При передачі підприємствами, установами і організаціями будівель та споруд іншим підприємствам, установам і організаціям разом з цими об'єктами до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій знаходяться зазначені будівлі та споруди.

Право власності або право користування земельною ділянкою у перелічених випадках посвідчується Радами народних депутатів відповідно до вимог статті 23 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 23 цього Кодексу право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Відповідно ж до ст. 22 цього Кодексу, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 6-ю Криворізькою держнотконторою 09.07.1979 року по реєстру №3777 на праві приватної власності належав жилий будинок АДРЕСА_1 з належною частиною надвірних споруд: глинобитний сарай Б, глинобитний сарай В, водоколонка І, паркан №1, каркасний обкладений цеглою житловий будинок загальною площею 48,5 кв.м. та житловою площею 26,8 кв.м.

Згідно Державного Акту на право приватної власності на землю Серії ДП, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2604, ОСОБА_4 на підставі рішення виконкому Криворізької міської ради народних депутатів №247/1 від 14.05.1997 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1000 га в межах згідно з планом для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, із яких: 0,0329 га під будівлями, лісами та іншими угіддями, а 0,0671 га під багаторічними насадженнями (а.с. 12-13).

З цього ж Акту вбачається, що окрім 0,1000 га земель приватної власності, ОСОБА_4 має у користуванні земельну ділянку площею 1421 кв.м.

На підставі договору купівлі-продажу від 14.08.1998 року ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_4 домоволодіння АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 1 000,00 кв.м. (а.с.5-6).

Тобто, з 14.08.1998 року до ОСОБА_2 перейшло право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, яке, згідно чинного на той час земельного законодавства України, повинно бути посвідчено державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 у встановленому порядку, діючому на час набуття права власності на житловий будинок, права власності на земельну ділянку 0,1000 га, яка перейшла до неї на підставі договору купівлі-продажу від 14.08.1998 року, та права користування земельною ділянкою площею 0,421 га, якою вона фактично почала користуватися, не оформила.

З 1 січня 2002 року набув чинність Земельний кодекс України від 25.10.2001 № 2768-III.

Згідно ч.ч.1,2 ст.118 ЗК України, в редакції 2001р., громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної місцевої ради за місцем знаходження земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Позивачем, ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції, не надано доказів про звернення до Криворізької міської ради щодо приватизації спірної земельної ділянки.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Оскільки, судом не було встановлено обставин, які б свідчили про порушення або ж невизнання Криворізькою міською радою прав позивача ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку, колегія суддів приходить до висновку про передчасність заявленого позову до Криворізької міської ради про зобов'язання визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,2421 га., яка прилягає до домоволодіння АДРЕСА_1, та погоджується із висновком суду про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції щодо правомірної відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про зобов'язання КП "Кривбасводоканал" підписати акт про відновлення меж земельної ділянки, колегія суддів виходить з наступного.

Так, відповідно до ст. 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

Предметний аналіз статей 125,198 ЗК України свідчить про те, що у зміст терміну „погодження (відновлення) меж земельної ділянки" покладений принцип добровільності вчинення зазначених дій суб'єктами земельних відносин, і чинним земельним законодавством не передбачено обов'язку щодо надання згоди у примусовому порядку на погодження (відновлення) меж земельної ділянки, у тому числі і за рішенням суду.

Згідно ст.198 ЗК України, складовою кадастрових зйомок є, зокрема, погодження (відновлення) меж земельної ділянки. Із цього зовсім не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документу - акту погодження (відновлення) меж - слід вважати, що погодження (відновлення) меж не відбулося, і процедура приватизації земельної ділянки має зупинитися.

Оскільки погодження (відновлення) меж земельної ділянки землекористувача ОСОБА_2 зі сторони відповідача КП "Кривбасводоканал" відбулося у формі відмови (т. 1 а.с. 8), то таке погодження має бути прийняте і враховане органом місцевого самоврядування при підготовці технічної документації із землеустрою щодо складання документа, який засвідчує право на земельну ділянку позивача, та при розгляді питання щодо передачі земельної ділянки у приватну власність.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16.04.2004 року №7, згідно зі ст.158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів. Тобто встановлення меж земельної ділянки не є компетенцією суду.

При цьому, приватизація позивачем земельної ділянки без погодження меж із КП "Кривбасводоканал" не позбавляє останнього права звернутися до суду за захистом своїх прав у випадку, якщо він вважає, що приватизація земельної ділянки у таких межах порушує його права.

Частиною першою ст.15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55).

Статтею 16 ЦК визначено перелік способів захисту порушених прав та інтересів в судів, а способи захисту порушених прав на земельні ділянки встановлені ст.152 ЗК України, частиною 2 якої передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угод недійсними; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Приймаючи до уваги те, що зобов'язання інших землекористувачів (у даному випадку КП "Кривбасводоканал") підписати акт відновлення меж земельної ділянки як спосіб захисту права чинним законодавством не передбачено, відмова відповідача підписати акт погодження (відновлення) та закріплення меж спірної земельної ділянки не тягне за собою порушення прав позивача на набуття права власності на цю земельну ділянку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність будь-яких правових підстав для цієї частини позовних вимог.

Погоджуючись із рішенням суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про усунення перешкоди в користуванні домоволодінням № 11 та земельною ділянкою 0,2421 га по АДРЕСА_1, зобов'язання КП "Кривбасводоканал" демонтувати дільницю водогону Д-500 "Піонерський", який пролягає на зазначеній земельній ділянці, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано позивачем у суді апеляційної інстанції, у 1954-1955 роках по АДРЕСА_1 збудовано водогін Д-500 "Піонерський" (а.с. 9).

На підставі рішення виконкому Криворізької міської ради народних депутатів №247/1 від 14.05.1997 року земля під домоволодінням АДРЕСА_1 та прилегла до неї земельна ділянка передані ОСОБА_4, а саме: на праві приватної власності - 0,1000 га, на праві користування - 0,1421 га.

Тобто, до отримання ОСОБА_4 право власності та права користування спірною земельною ділянкою, водогін Д-500 "Піонерський" вже було прокладено, а тому колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неправомірності прокладення водогону після побудови будинку, як такі, що не мають правового значення для вирішення спору.

Оскільки, під час придбання ОСОБА_2 домоволодіння АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1000га у серпні 1998 року, водогін вже було прокладено по земельній ділянці, яка прилягає до зазначеної земельної ділянки, колегія суддів приходить до висновку про те, що прокладення водогону Д-500 "Піонерський" по АДРЕСА_1 у 1954-1955 роках жодним чином не порушує права позивача, а тому відхиляє доводи апеляційної скарги в цій частині.

Зважаючи на те, що позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з КП "Кривбасводоканал" витрат в сумі 650 грн. та 950 грн. за проведення будівельно-технічної експертизи, 610 грн. за послуги НПП "Укргеопроект" та 38,76 грн. за оцінку земельної ділянки є похідними від вищевикладених позовних вимог, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в їх задоволенні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

За таких обставин судова колегія вважає, що позивач ОСОБА_5 в порушення вимог діючого законодавства звернувся до суду для вирішення даного спору, а тому доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що підстав, передбачених законом, для скасування рішення суду немає, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 18 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання

нею законної сили.

Головуючий:

Судді: