Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/1791/14-ц
Провадження № 2/321/28/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2015 року смт. Михайлівка

Михайлівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого: судді Дараган Л.В.

при секретарі: Мосієнко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, розташованого в смт. Михайлівка Запорізької області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

В позові зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла мати позивача - ОСОБА_5, після смерті якої відкрилась спадщина, що складається із земельної ділянки, площею 7,6649 га, у межах згідно з планом, розташованої на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та земельної ділянки, площею 0,9704 га, у межах згідно з планом, розташованої на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Після смерті матері іншим спадкоємцем першої черги за законом був її чоловік - батько позивача ОСОБА_6, який фактично прийняв спадщину після смерті дружини, однак за життя не встиг її переоформити. ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер батько позивача - ОСОБА_6, після смерті якого відкрилась спадщина, що складається із земельної ділянки, площею 7,7091 га, у межах згідно з планом, розташованої на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та земельної ділянки, площею 0,9704 га, у межах згідно з планом, розташованої на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач є спадкоємцем першої черги, інших спадкоємців першої черги, що прийняли б спадщину, немає. Однак, позивач не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, так як у встановлений законом строк вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Позивач вважає, що цей строк вона пропустила з поважних причин, так як на момент смерті спадкодавця вона проживала окремо, всі необхідні документи знаходились за місцем мешкання спадкодавця, але вона отримувала орендну плату за користування землею спадкодавця. Позивач просить суд надати їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, від них надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області не з'явився, від нього надійшло клопотання з проханням розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за їх відсутності від них не надходило, тому суд визнає їх неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити рішення за відсутності відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача і представника відповідача про слухання справи за їх відсутності та в зв'язку з неявкою відповідачів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про неможливість задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у томі числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у вдачі свідоцтва про право на спадщину. Визнаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Повторне визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини одним і тим же спадкоємцем законодавством не передбачено. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно свідоцтва про народження, виданого 10 березня 1958 року Центральним міськрайонним бюро РАГС м. Горлівки Сталінської області, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою ОСОБА_6 та ОСОБА_5, про що в книзі актів громадянського стану про народження 10 березня 1958 року зроблено відповідний запис № 570.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, 26 квітня 1979 року ОСОБА_8 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, прізвища чоловіка - ОСОБА_8 та дружини - ОСОБА_1, актовий запис № 1052, складений 26 квітня 1979 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого повторно 11 лютого 2003 року відділом реєстрації актів громадянського статну Комунарського районного управління юстиції м. Запоріжжя Запорізької області, шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 19 листопада 1992 року зроблено запис № 796.

Згідно свідоцтва про переміну прізвища, імені та по батькові, виданого 11 лютого 2003 року відділом реєстрації актів громадянського статну Комунарського районного управління юстиції м. Запоріжжя Запорізької області, ОСОБА_1 перемінила прізвище на ОСОБА_1, про що в книзі реєстрації актів про переміну прізвища, імені, по-батькові 11 лютого 2003 року зроблено запис № 14.

Згідно свідоцтва про смерть, виданого повторно ІНФОРМАЦІЯ_5 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Михайлівського управління юстиції Запорізької області, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, про що 25 грудня 2006 року складено відповідний актовий запис № 52.

Після її смерті залишилось спадкове майно - земельна ділянка, площею 7,6649 га, у межах згідно з планом, розташована на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_5 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 021640 від 01 лютого 2005 року, та земельна ділянка, площею 0,9704 га, у межах згідно з планом, розташована на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_5 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 021641 від 01 лютого 2005 року.

Згідно копії заповіту, 05 лютого 2009 року ОСОБА_6 склав заповіт, посвідчений секретарем Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області Гостіщевою Р.В. та зареєстрований в реєстрі за № 02, відповідно до якого земельну ділянку, площею 7,7091 га, на підставі державного акту серії ЗП № 021638, виданого Михайлівською районною державною адміністрацією Запорізької області 01 лютого 2005 року, земельну ділянку, площею 0,9704 га, на підставі державного акту серії ЗП № 021639, виданого Михайлівською районною державною адміністрацією Запорізької області 01 лютого 2005 року, житловий будинок з усіма господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1, грошові вклади з належними відсотками і компенсаційними виплатами, які зберігаються в ТВБВ 10007/0218 за номером НОМЕР_1, а також все майно, яке буде йому належати і на що він буде мати право на день своєї смерті, він заповів ОСОБА_3.

Згідно свідоцтва про смерть, виданого повторно ІНФОРМАЦІЯ_5 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Михайлівського управління юстиції Запорізької області, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, про що 07 серпня 2012 року складено відповідний актовий запис № 168.

Після його смерті залишилось спадкове майно - земельна ділянка, площею 7,7091 га, у межах згідно з планом, розташована на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_11 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 021638 від 01 лютого 2005 року, та земельна ділянка, площею 0,9704 га, у межах згідно з планом, розташована на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_11 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 021639 від 01 лютого 2005 року.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 є позивач та відповідач ОСОБА_4. Інших спадкоємців першої черги за законом немає.

Спадкоємцем за заповітом є відповідач ОСОБА_3. Інших спадкоємців за заповітом немає.

Крім того, згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, відкрита спадкова справа.

Згідно заяви від 14 грудня 2012 року, зареєстрованої за № 546, відповідач ОСОБА_3 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Згідно рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2014 року було встановлено факт належності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженці м. Запоріжжя, заповіту від 05 лютого 2009 року, складеного ОСОБА_6 на її ім'я, засвідченого секретарем Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області ОСОБА_10, зареєстрованого в реєстрі за № 02. Рішення суду набрало чинності 18 лютого 2014 року.

Таким чином, судом було встановлено, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 з причин, які не можуть бути визнані поважними, тому що позивачем було зазначено в якості причин пропуску строку для прийняття спадщини наступні, а саме: ті обставини, що на момент смерті спадкодавця позивач проживала окремо, всі необхідні документи знаходились за місцем мешкання спадкодавця, але вона отримувала орендну плату за користування землею спадкодавця. Проте суд вважає неможливим визнати вказані вище причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними, оскільки відсутність звернення позивача до нотаріальної контори не була викликана об'єктивними, непереборними, істотними для неї труднощами на вчинення таких дій.

При цьому суд не може прийняти посилання позивача на те, що в теперішній час виникла потреба укласти договір оренди землі та належним чином його оформити з позивачем як з єдиним спадкоємцем. Такі посилання позивача є безпідставними, вони не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, крім того, як було встановлено з матеріалів спадкової справи, позивач не є єдиним спадкоємцем, окрім неї є ще один спадкоємець першої черги за законом - відповідач ОСОБА_4, яка до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом не зверталася, та спадкоємець за заповітом - відповідач ОСОБА_3, яка у визначений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом.

Отже, суд, з урахуванням того, що причини пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини не визнані судом поважними, приходить до висновку, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження заявлених позовних вимог, а тому дані вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про неможливість задоволення позову, оскільки відсутні передбачені законом підстави для визначення позивачу додаткового строку, достатнього для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 1217, 1220, 1222, 1261, 1270, 1272 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, ст.ст. 10, 11, 15, 57, 59, 60, 107, 197, 208, 212 - 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Михайлівський районний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:

13.01.2015