Справа № 214/9033/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 січня 2015 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді Ан О.В.,

при секретарі - Рімашевській В.В.,

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, при заочному розгляді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Саксаганський районний відділ у м. Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про усунення перешкод у користуванні власністю, зняття з реєстраційного обліку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому просить усунути їй перешкоди у користуванні та розпорядженні кв. АДРЕСА_1, шляхом зняття з реєстрації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вказаною адресою. З позову вбачається, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 04 травня1993 року квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5. Після реєстрації шлюбу 24 жовтня 1997 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, позивач змінила прізвище на ОСОБА_2. За договором дарування від 30 травня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі №372, батьки позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4 подарували своїй дочці ОСОБА_1 2/3 частини зазначеної квартири. Після реєстрації 12 липня 2001року вказаного договору дарування в КП «Криворізьке БТІ» позивач стала одноосібним власником кв. АДРЕСА_1. Під час шлюбу відповідача з позивачем, остання дала згоду на реєстрацію відповідача за адресою: АДРЕСА_1. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 08 липня 2014 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. З травня 2014 року відповідач припинив мешкати за місцем своєї реєстрації та добровільно висилився та вивіз усе належне йому майно з кв. АДРЕСА_1, змінив місце свого проживання, вибувши в інше жиле приміщення. Позивач вважає, що з цього часу відповідач втратив право користування цією квартирою, а також, що реєстрація відповідача в квартирі заважає їй повноцінно користуватися житлом, що належить позивачу на праві власності, у зв'язку з цим вона звернулась до суду з вказаними вище позовними вимогами.

Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, крім того пояснила, що діти: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком яких є відповідач, проживають разом з нею за адресою: АДРЕСА_1. Також, позивач пояснила, що відповідач періодично з'являється в квартирі, що належить їй на праві власності і за адресою якої відповідач зареєстрований. Відповідач не мешкає в квартирі більше ніж місяців, періодично приходить до житла та заявляє свої права на мешкання.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини його відсутності суду невідомі.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, однак надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також вказав, що проти позовних вимог не заперечує.

Суд дослідив матеріали справи:

- копія паспорту на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, місце проживання якої зареєстроване з адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5);

- копія свідоцтва про право власності на житло від 04 травня1993 року, відповідно до змісту якого квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с. 7);

- копія договору дарування частини квартири від 30 травня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі №372, відповідно до змісту якої ОСОБА_3, ОСОБА_4 подарували ОСОБА_1 2/3 частини квартири АДРЕСА_1. 12 липня 2001року вказаний договір дарування був зареєстрований в КП «Криворізьке БТІ» (а.с. 8);

- копія рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 08 липня 2014 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 9);

- копія акту від 28.10.2014 року, відповідно з місту якого ОСОБА_2 з травня 2014 року не проживає за адресою: АДРЕСА_1, а в вказаній квартирі проживає ОСОБА_1, яка сама виховує дітей (а.с. 10);

- копія довідки №12 від 28.10.2014 року відповідно до якої, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка є власником цієї квартири, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 11);

- копія довідки №13 від 28.10.2014 року відповідно до якої, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 12).

Керуючись ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає, що дану справу можливо вирішити на підставі наявних в ній даних та доказів за відсутності відповідача.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так, згідно свідоцтва про право на житло від 04 травня1993 року квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 08 липня 2014 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, крім того цим рішенням встановлено, що 24 жовтня 1997 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1. Від сумісного проживання мають неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_9

30 травня 2001 року відповідно до укладеного договору дарування частини квартири, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі №372, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подарували ОСОБА_1 2/3 частини квартири АДРЕСА_1, а після реєстрації 12 липня 2001року вказаного договору дарування в КП «Криворізьке БТІ» позивач стала одноособовою власницею двокімнатної квартири за вказаною адресою.

Згідно довідки №12 від 28.10.2014 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка є власником цієї квартири, та їх діти ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, які проживають за цією адресою разом із матір'ю, що в судовому засіданні підтвердила позивач.

Також встановлено, що згідно акту від 28.10.2014 року ОСОБА_2 з травня 2014 року не проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Пунктом другим частини першої ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Згідно ч. 2 ст. 3 СК України, дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Враховуючи викладене, керуючись зазначеними нормами Закону, суд приходить до висновку, що відповідач разом зі своїми дітьми: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_9, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, а оскільки реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, тому підстави для зняття ОСОБА_2 з реєстрації місця проживання відсутні, так як відповідач періодично користується даною квартирою, що в судовому засіданні підтвердила сама позивач.

Крім того, як вже було зазначено в цій квартирі зареєстровані діти відповідача ОСОБА_2, що є членами його сім'ї, а отже позов ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Крім того, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Однак, доказів того, що ОСОБА_2 перешкоджав ОСОБА_1 користуватися квартирою АДРЕСА_1 яка належить останній на праві власності, суду не надані.

На підставі викладеного, керуючись ст. 47 Конституції України, ст. 405 ЦК України, ч. 2 ст. 3 СК України, ст.ст.10, 11, 15, 60, 61, 88, 169, 174, 209, 212-215, 218, 224 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Саксаганський районний відділ у м. Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про усунення перешкод у користуванні власністю, зняття з реєстраційного обліку - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно вимог ст.229 ЦПК України, протягом 10 днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Суддя Ан О.В.