АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/2559/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Пасинок В.С.
Доповідач Кравець В.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючої - Кравець В.А.,

Суддів - Семенюк Т.А., Шиманського В.Й.

при секретарі - Круглику В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-банк» Шевченка Олександра Володимировича на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві, треті особи: ОСОБА_4, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Київське бюро технічної інвентаризації про визнання договору купівлі-продажу недійсним та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2012 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому, з урахуванням уточнених вимог, просив визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 17 вересня 2012 року, укладений між відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3., зобов'язати Реєстраційну службу Головного управління юстиції в м. Києві скасувати державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за ОСОБА_3. й поновити державну реєстрацію права власності на квартиру за попереднім власником - ОСОБА_2 та вирішити питання судових витрат.

В мотивування вимог посилався на те, що договір купівлі-продажу квартири є недійсним правочином в силу ст. ст. 203, 215, 586 ЦК України як такий, що суперечить законам України та ст. 9 Закону України «Про іпотеку», оскільки банк згоди на продаж квартири АДРЕСА_1, яка була передана в іпотеку ОСОБА_2 згідно договору від 27 липня 2007 року, укладеного в забезпечення виконання вимог ОСОБА_4 умов кредитного договору № 0727/02 від 27 липня 2007 року, не надавав.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року - в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «КБ «Актив-банк» Шевченко О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на те, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки не відповідають обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам.

Вказує на те, що за результатами розгляду даної цивільної справи може відбутися виведення активів банку, що призведе до штучного зменшення ліквідаційної маси і може стати підставою для порушення прав вкладників на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами й невиправданих видатків з державного бюджету та необґрунтованого навантаження на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, що вочевидь, спричинить майнову шкоду державі.

Крім того, рішенням Апеляційного суду Київської області від 29.10.2012 р. скасовано рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 червня 2010 року, тому можна стверджувати про існування цивільних правовідносин саме між ПАТ «КБ «Актив-банк» та ОСОБА_2

В судовому засіданні представник ПАТ «КБ «Актив-банк» свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що квартира на момент вчинення оспорюваного правочину не перебувала під обтяженням, а тому власник мав право розпоряджатися майном на власний розсуд.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Судом встановлено, що 27 липня 2007 року між позивачем та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 0727/02, відповідно до умов якого позивач надав боржнику кредит в сумі 1 277 620,00 грн. зі сплатою за користування кредитом 17,5% річних строком до 26 липня 2010 року.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_4 умов кредитного договору того ж дня між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_9 за реєстровим № 3773 відповідно до умов якого, останнім було передано в іпотеку належну йому на праві приватної власності згідно свідоцтва про право власності, виданого 12 липня 2005 року ГУ житлового забезпечення Виконавчим органом КМР (КМДА), зареєстрованого КМ БТІ 18.07.2005 року в реєстровій книзі № 423-143 за реєстровим № 44425, квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 56,4 кв.м., загальною площею 92,6 кв.м. Обтяження даного об'єкта нерухомого майна іпотекою зареєстроване в Державному реєстрі іпотек та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Згідно п. п. 2.4., 2.5. договору предмет іпотеки залишається у володінні та користуванні іпотекодавця, він має право на підставах, передбачених чинним законодавством України, відчужувати предмет іпотеки.

Іпотека зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених у законі, предмет іпотеки переходить у власність іншої особи, а також у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається відступлення іпотекодержателем забезпеченої іпотекою вимоги іншій особі або переведення боргу по кредитному договору (п. 2.7. договору іпотеки).

Відповідно до п. 4.1 договору іпотеки іпотекодавець зобов'язаний отримати згоду іпотекодержателя на вчинення дій, пов'язаних зі зміною прав власності на предмет іпотеки. Іпотекодавець може відчужувати предмет іпотеки тощо лише з письмового дозволу іпотекодержателя.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 червня 2010 року позов ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити певні дії та припинення договору задоволено, де серед іншого, визнано в судовому порядку договір іпотеки від 27 липня 2007 року, укладений між ОСОБА_2 та банком, припиненим; зобов'язано орган нотаріату вчинити нотаріальні дії - виключити запис з Державного реєстру іпотек № 5383182 з контрольною сумою 586ББ9ГД21 про обтяження нерухомого майна іпотекою та внести до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відомості про зняття заборони на об'єкт нерухомого майна шляхом вилучення запису № 8178752 з контрольною сумою 933Д40ЕДАЕ про заборону відчуження. (т. 1 а.с. 20- 21).

Рішеннями Голосіївського районного суду м. Києва від 28 травня 2012 року та 14 серпня 2012 року за позовами ПАТ «Актив банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 здійснено звернення на предмет іпотеки та стягнуто на користь банку заборгованість за кредитним договором (т. 1 а.с. 16, т. 2 а.с. 132-133).

На виконання рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 червня 2010 року, яке набрало законної сили, 17 вересня 2012 року приватний нотаріус КМНО ОСОБА_5 зняла заборону відчуження предмету іпотеки - квартири АДРЕСА_1 в Державному реєстрі іпотеки та Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна і в той же день посвідчила укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договір купівлі-продажу спірної квартири (т. 1 а.с. 17-19, т. 2 а.с. 55-56).

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 29 жовтня 2012 року рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 червня 2010 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. (т. 1 а.с. 22-24).

Звертаючись із позовом, банк ставив перед судом вимогу про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, оскільки іпотекодержатель дозволу на її відчуження не надавав, а рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 червня 2010 року скасовано.

Такі ж доводи містяться і в апеляційній скарзі.

Наразі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав до задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною 1 статті 4 Закону обтяження нерухомого майна підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 року № 410 затверджено Тимчасовий порядок державної реєстрації іпотек, відповідно до статей 6, 25, 26 якого внесення до Реєстру відомостей про обтяження майна іпотекою здійснюється реєстратором на підставі повідомлення іпотекодержателя або уповноваженої ним особи чи рішення суду.

Запис про обтяження майна іпотекою може бути виключений на підставі рішення суду з обов'язковим зазначенням порядкового номера запису. Реєстратор вносить до Реєстру відомості про виключення запису в день надходження повідомлення чи рішення суду.

Отже, доводи про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири з підстав того , що іпотекодержатель дозволу на її відчуження не надавав, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки спірна квартира була продана в період чинності рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 червня 2010 року і під час переходу права власності на квартиру до ОСОБА_3 вона предметом іпотеки не була.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24.12.2014 року, яка у силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою.

Згідно ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавств, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 215 ЦК України як підставу недійсності правочину визначено недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Суд вірного висновку дійшов, що при укладенні договору купівлі-продажу квартири у відповідачів було об'єктивно виражене волевиявлення для укладення цього правочину, яке відповідало внутрішній волі його учасників, він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, чим спростовуються доводи апелянта щодо відсутності у відповідача ОСОБА_2 законних підстав для реалізації свого права власності на належне йому майно, яке виникло у нього на законній підставі, і не припинялось до укладення оспорюваного договору.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді скаржник не надав будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.218, 303,304,307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-банк» Шевченка Олександра Володимировича - відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року в справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Судді