27 січня 2015 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Леусенко В.М., при секретарі Корнієнко О.О., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позову зазначив, що 21.11.2013 року між сторонами був укладений договір позики, за яким позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 13 000 гривень на строк до 15.12.2013 року. На підтвердження укладання договору позики відповідач написав розписку. Відповідач ухиляється від виконання зобов'язань щодо повернення позики, у зв'язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму основного боргу у сумі 13 000 грн., пеню у розмірі 4290 грн., три проценти річних у розмірі 352,60 грн., інфляційні втрати у розмірі 2466,38 грн., а всього 20 108,98 гривень та судові витрати у сумі 243,60 гривень.
В судове засідання позивач не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав, які наведено в позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач до судового засідання не з'явився, причину неявки суду не сповістив, про день і час слухання справи завчасно повідомлявся, у встановленому законом порядку, заперечень до позовної заяви не надав.
Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
У зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без здійснення фіксування судового процесу.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позичкодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти) у строк та в порядок, що встановлені договором.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
Судом встановлено, що 21.11.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений договір позики, за яким позикодавець передав позичальнику грошові кошти у розмірі 13 000 гривень. Про отримання цих грошових коштів позичальник написав розписку (а.с.7). Позичальник зобов'язувався повернути грошові кошти 15.12.2013 року.
Грошові кошти відповідач на час розгляду справи у суді позивачу не повернув, на підтвердження чого позивач надав суду оригінал розписки від 21.11.2013 року.
Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визнані родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до ст.ст.549-552 ЦК України, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.
З огляду викладеного суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму 20 108,98 грн. неповернутого боргу, з урахуванням суми пені за договором позики, 3% річних за весь час прострочення зобов'язання, суми інфляційного збільшення суми боргу та понесені позивачем судові витрати у справі в розмірі сплаченого при зверненні до суду судового збору в сумі 243,60 грн.
Керуючись ст.ст. 549-552, 625, 1046, 1047, 1049, 105 ЦК України, ст.ст. 10, 15, 60, 88, 208, 212-215, 224-226 ЦПК України,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, мешкає: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, мешкає АДРЕСА_2 суму основного боргу у розмірі 13 000 грн., пеню у розмірі 4290 грн., три проценти річних у розмірі 352,60 грн., інфляційні втрати у розмірі 2466,38 грн., а всього суму у розмірі 20 108,98 гривень та судові витрати у сумі 243,60 гривень.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії

Суддя: В.М.Леусенко