Провадження №2/761/6517/2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 серпня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді: Маліновської В.М.,
при секретарі Лазоришинець К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про повернення банківського вкладу, -
У червні 2015 року ОСОБА_1 (Позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до Публічного Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (Відповідач, Банк) про захист прав споживачів, виконання умов Договору та стягнення грошових коштів (а.с.1-4).
Враховуючи вищевикладене, Позивач просив зобов'язати ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задовольнити вимогу Позивача щодо повернення суми Вкладу в сумі 4 400,00 доларів США та процентів, нарахованих на Вклад в сумі 258,52 доларів США в 10-денний термін з моменту набуття рішенням суду законної сили.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Маліновської В.М. від 16.06.2015р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні на 18.08.2015р. (а.с.19).
Позивач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.25).
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.23), про причини неявки суд не повідомив, письмових пояснень чи заперечень по суті позовних вимог суду не надав.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що Позивач проти заочного розгляду справи не заперечував, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши наявні матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до п.п.2, 3 Договору-заяви визначено, що за час користування коштами вкладу, протягом строку, визначеного п.1 цього Договору-заяви, Банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 12,50% річних, нарахування яких здійснюється у порядку, визначеному п.4.1.3. Основних умов. Капіталізація процентів нарахованих на Вклад не проводиться. Нараховані проценти зараховуються Вкладнику на рахунок, відкритий в Банку № 2638.9.108617.006. Виплата процентів, нарахованих на Вклад, здійснюється Банком у день закінчення строку, визначеного п.1 цього Договору-заяви, у порядку та на умовах, викладених у п.п.4.2., 4.3.1. Основних умов, одночасно з поверненням суми вкладу.
Після закінчення строку, визначеного п.1 цього Договору-заяви, Вклад повертається Вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п.5.1. Основних умов (п.6 Договору).
Строк розміщення Вкладу, визначений п. 1 цього Договору-заяви, не може бути продовжений Сторонами (п. 7 Договору).
У відповідності до умов Договору-заяви, 06 листопада 2014 року Позивач вніс, а банк прийняв грошові кошти в сумі 4 400,00 доларів США, що підтверджується квитанцією № 1221/212 від 06.11.2014р. (а.с.6).
Листом ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» від 14.05.2015р. № 9-037120/9399 повідомило Позивача, що 04.03.2015р. набула чинності Постанова Правління Національного банку України від 03.03.2015р. за № 160 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», відповідно до якої «банки зобов'язані обмежити видачу готівкових коштів у національній валюті через каси та банкомати в межах до 150 000 гривень на добу на одного клієнта», а також «уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15 000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України». Таким чином повернення вкладів фізичних осіб, залучених в іноземній валюті, строк розміщення яких закінчився може здійснюватись наступним чином, за наявності достатніх коштів в касі відділення: а) у готівковій формі в національній валюті за курсом купівлі іноземної валюти уповноваженого банку на день проведення операції у межах до 150 000 грн. на добу на одного клієнта; або б) у готівковій формі шляхом виплати частини вкладу в іноземній валюті у межах до 15 000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України, та частини вкладу у національній валюті за курсом купівлі іноземної валюти уповноваженого банку на день проведення операції у межах до 150 000 грн. на добу на одного клієнта; або в) у готівковій формі в іноземній валюті шляхом виплати частинами у межах до 15 000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України; або г) у безготівковому порядку в іноземній валюті на рахунок за реквізитами, наданими клієнтом Банку. Враховуючи викладене, Відповідач запропонував Позивачу скористатись можливостями вибору будь-якого із шляхів отримання вкладу (а.с.12).
Разом з тим, вимоги Позивача щодо повернення вкладу та нарахованих відсотків в строк закінчення дії депозитного договору, Відповідач залишив без уваги та без задоволення.
У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Згідно з ч.ч. 1,2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.
При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.
Відповідно до положень ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав (ч. 5 ст. 1061 ЦК України).
Отже, з наведених норм Закону вбачається, що вкладник за договором банківського вкладу, в силу ст.ст.1060, 1061 ЦК України, вправі вимагати від банку повернення здійсненого вкладу разом з нарахованими процентами в будь-який момент, а банк, отримавши відповідну вимогу, повинен видати вклад у повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст. 1070 ЦК України, за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом.
Судом встановлено, що Відповідач всупереч положенням чинного законодавства, в термін повернення Вкладу та нарахованих на нього відсотків не повернув Позивачу в повному обсязі відповідні суми.
Так, враховуючи викладене, виходячи з наявних доказів, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що в зв'язку з порушенням Відповідачем своїх зобов'язань щодо вчасної та повної виплати Позивачу суми вкладу та нарахованих відсотків по вкладу, з Відповідача підлягає до стягнення на користь позивача сума депозитного вкладу разом з нарахованими відсотками в загальній сумі 4 658,52 доларів США.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно положень ч.ч. 2, 3 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Відповідно до ч. 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з Відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 025,75 грн. в дохід держави, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом.
Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 15, 16, 319, 386, 525, 526, 530, 533, 610, 612, 1058, 1060, 1061, 1167, 1074 ЦК України, з урахуванням ч. 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 64, 88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 224-229, 294, 296 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про повернення банківського вкладу - задовольнити.
Стягнути з Публічного Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь держави судовий збір в розмірі 1 025,75 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили в разі закінчення вищезазначених строків або після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано.

Суддя: