АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6089/15 Головуючий 1-інст. - Савченко Д.М.
Справа № 635/1831/15-ц Доповідач - Зазулинська Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.,

суддів колегії - КРУГОВОЇ С.С.,

- МІНЕНКОВОЇ Н.О.,

секретаря - Пруднікової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 13 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_5 звернулась до Харківського районного суду Харківської області з позовом, в якому просила розірвати шлюб, зареєстрований між нею і ОСОБА_4 21.09.2002 року Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 716.

Рішенням Харківського районного суду від 13 липня 2015 року позов ОСОБА_5 задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обгрунтування скарги посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Вказує, що ані в позові, ані в судовому засіданні позивачем не вказано з яких саме причин не склалося їх сімейне життя, з яких причин і як часто відбуваються сварки.

У той же час їх шлюб існує майже 13 років, вони мають неповнолітню доньку, яка не бажає щоб батьки проживали окремо. Він проти розлучення, щиро вірить в те, що йому вдасться налагодити відносини з позивачем, кохає дружину і доньку. Позивач в суді не заперечувала, що вони проживають разом, він піклується про родину, надає кошти, на які родина існує.

Вважає, що суд не виконав вимоги ст.111 СК України щодо вжиття заходів для примирення подружжя, не врахував, що згідно зі ст.112 цього Кодексу на суд покладається велика відповідальність за встановлення фактичних взаємин подружжя, дійсних підстав позову та надав занадто малий строк для примирення.

Відповідач про час і місце розгляду справи апеляційним судом повідомлявся у відповідності до вимог ст.74 ЦПК України, проте судові повістки про виклик до апеляційного суду, які надсилалися йому як за місцем реєстрації так і за місцем фактичного проживання не отримував і вони поверталися до апеляційного суду за сплином строку зберігання , тому справа розглянута апеляційним судом без його участі.

Заслухавши доповідь судді: пояснення позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, судова колегія доходить висновку, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

По справі встановлено, що 21.09.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Дзержинського районного управління юстиції міста Харкова за актовим записом № 716 зареєстровано шлюб сторін, які мають спільну дитину: доньку ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1.

Звернувшись з позовом про розірвання вказаного шлюбу позивач посилалась на те, що їх спільне з відповідачем життя не склалося з різних причин, вжиті ними протягом останніх двох років заходи збереження сім"ї не призвели до позитивних результатів і вважала , що подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що наданий час не привів до примирення сторін і подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача.

Вказані висновки суду грунтуються на законі і відповідають обставинам справи.

Частиною 1 статті 24 СК України визначено , що шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У п.10 постанови № 11 від 21.12.2007 року " Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" Пленум Верховного Суду України надав роз"яснення про те, що проголошена Конституцією України охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно і всебічно з"ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наяваність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходи щодо примирення подружжя.

Позивач в суді першої і апеляційної інстанції наполягала на розірванні шлюбу і пояснила, що сімейні відносини між нею і відповідачем остаточно були припинені за три місяці до її звернення до суду, не відновлювались і не можуть бути відновлені. Також пояснила, що відповідач дійсно продовджує проживати у будинку, який їй дістався у спадок, відмовляється виселитися з будинку, вважаючи, що за час проживання їх сім"ї у цьому будинку він набув якісь майнові права на нього, проте спільного господарства вони не ведуть і подружніх відносин не підтримують.

Також визнала, що відповідач на її звернення не відмовляється надавати кошти на утримання їх спільної дочки.

Відповідач участь у розгялді справи судом першої інстанції брав через представника, за клопотанням якого в якості свідка було допитано ОСОБА_6., показання якої не свідчили про те, що між сторонами зберігаються чи відновилися подружні відносини і існує можливість збереження сім"ї.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач не надав будь-яких доказів на спростування його висновків про обгрунтованість та доведеність позову.

Враховуючи, що з часу припинення між сторонами подружніх відносин пройшов значний період, під час якого примирення між ними не відбулося, судова колегія доходить висновку про відстуність підстав для скасування рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі відповідача.

Проживання сторін в одному житловому приміщенні, надання відповідачем коштів на утримання спільної дитини і навіть почуття, які за його твердженням , він має до дружини, не можуть бути підставами для скасування рішення суду, яке ухвалено судом з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст,ст.303,304,п.1ч.1ст.307, ст.ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 13 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя - підпис

Судді колегії -підписи

Копія вірна. Суддя -