АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 756/8897/14
№ апеляційного провадження:22-ц/796/1728/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Шумейко О.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

28 січня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Кравець В.А., Шиманського В.Й.

при секретарі - Круглику В.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - представника ОСОБА_6 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 1000 гривень на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та 1000 гривень на відшкодування завданої моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_4, через свого представника подала апеляційну скаргу в якій просить змінити рішення суду, задовольнити позовні вимоги про стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України 40 675,68 грн. суми страхового відшкодування, 5 812,71 грн. пені, 1330,59 грн. 3 % річних, 4392,97 інфляційні, 500 грн. вартість експертизи, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано всі обставини, що мають значення для справи.

ОСОБА_6, через свого представника подав апеляційну скаргу на рішення суду та просив його змінити, позов в частині стягнення франшизи залишити без задоволення, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Представник МТСБУ в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе слухати справу у відсутність особи, яка не з'явилася.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню частково, апеляційна скарга ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у червні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що у грудні 2011 року сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю позивача та відповідача ОСОБА_6, в результаті якої автомобілі, які належать останнім, отримали механічні пошкодження.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва відповідач ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення. Матеріальний збиток позивача, як власника пошкодженого автомобіля, становив 41675,68 грн. з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

Оскільки на день скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність позивача була застрахована на підставі полісу, виданого ПАТ «АХА-Страхування», у ОСОБА_6 такий поліс був відсутній, а тому вважає, що МТСБУ зобов'язано відшкодувати вартість завданого матеріального збитку, однак МТСБУ відмовило позивачу у здійсненні виплати, посилаючись на пропуск позивачем строків звернення із заявою про відшкодування матеріального збитку.

У зв'язку із викладеним, ОСОБА_4 просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_6 на свою користь 1000 грн. на відшкодування завданої матеріальної шкоди, 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди, з відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України на свою користь суму страхового відшкодування у розмірі 40675,68 грн., пеню у сумі 5812,71 грн., три проценти річних у розмірі 1330,59 грн., інфляційні витрати у сумі 4392,97 грн., вартість експертизи - 500 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 грудня 2011 року в м. Києві по вул. Новокостянтинівській, ОСОБА_6, керуючи автомобілем марки ЗАЗ, дн.з. НОМЕР_4, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_8, після чого автомобіль НОМЕР_1, став некерованим та здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_9, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 01 лютого 2013 року ОСОБА_6 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 25 травня 2007 року, НОМЕР_5, автомобіль НОМЕР_3, належить позивачу ОСОБА_4 (а.с. 10).

На час скоєння ДТП автомобіль НОМЕР_3, був забезпеченим транспортним засобом, про що вказано у полісі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/1635554, за умовами якого страхувальником є позивач, строк дії полісу з 26 травня 2011 року по 25 травня 2012 року (а.с. 17).

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_6 станом на 28 грудня 2011 року застрахована не була.

19 березня 2013 року позивач звернулася до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної під час ДТП, яка мала місце 28 грудня 2011 року.

Листом від 11 квітня 2013 року № 3/1-05/8178 відповідач МТСБУ повідомило позивача, що прийнято рішення про відмову у виплаті відшкодування заподіяної шкоди на підставі пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з тим, що ОСОБА_4 впродовж одного року не було подано заяву про відшкодування заподіяної шкоди.

Відповідно до звіту з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 5 лютого 2012 року № 001/12, виконаного ФОП ОСОБА_10, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу - автомобіля НОМЕР_1, становить 41675,68 грн.

У відповідності до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За положенням п. 41.1. (а) ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відмовляючи у задоволенні позову до МТСБУ, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 звернулась із заявою до МТСБУ з порушенням строків, встановлених пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції на час скоєння ДТП, а поновлення такого строку Законом не передбачено.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги ОСОБА_4, що суд першої інстанції не врахував, що зобов'язання МТСБУ перед позивачем у сплаті регламентних виплат виникло з моменту укладання договору обов'язкового страхування наземного транспортного засобу, та суд невірно застосував редакцію Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 18 вересня 2011 року, оскільки ці доводи спростовуються матеріалами справи.

Так, судом першої інстанції правильно встановлено, що між ОСОБА_4 та МТСБУ договірних відносин не існувало. Цивільно-правова відповідальність позивача була застрахована у ПАТ «АХА-Страхування».

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 на момент ДТП - 28 грудня 2011 року застрахована не була, у МТСБУ в силу ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникло зобов'язання про сплату регламентних виплат потерпілій ОСОБА_11

В даному випадку, суд першої інстанції правильно встановив правовідносини між сторонами і застосував закон, який діяв на час скоєння ДТП.

При задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 моральної шкоди в розмірі 1000 грн., суд першої інстанції виходив із засад розумності та справедливості .

Позивачем рішення суду в цій частині не оскаржувалось.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 в частині зменшення розміру моральної шкоди висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 1000 грн., суд першої інстанції виходив з положень ст. 11 ЦПК України та того, що позивачка просила стягнути з відповідача ОСОБА_6 матеріальну шкоду саме в такій сумі.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги ОСОБА_6, що суд безпідставно стягнув з відповідача на користь позивача 1000 грн. матеріальної шкоди в якості франшизи, оскільки, як вбачається з рішення суду, 1000 грн. судом першої інстанції стягнуто не як франшизу, а як суму матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, 28 грудня 2011 року в м. Києві по вул. Новокостянтинівській, ОСОБА_6, керуючи автомобілем марки ЗАЗ, дн.з. НОМЕР_4, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_8, після чого автомобіль НОМЕР_1, став некерованим та здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_9, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_6 станом на 28 грудня 2011 року застрахована не була.

Також судом встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу - автомобіля НОМЕР_1, становить 41675,68 грн.

Разом з цим, позивач при пред'явленні позовних вимог, просила стягнути з ОСОБА_6 на відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП лише 1000 грн.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Колегія суддів апеляційної інстанції відповідно до ст. 303 ЦПК України, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Оскільки рішення суду першої інстанції відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам, встановленим судом, висновки суду не спростовуються доводами апеляційних скарг, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4, ОСОБА_5 - представника ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2014 року залишити без зміни.

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді