Категорія 27 Доповідач Іващук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючогоІващука В.А.,
суддів:Стеблюк Л.П., Колос С.С.,
при секретаріПантелеймоновій А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк (далі - ПАТ КБ) "ПриватБанк" до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 9 лютого 2015 року,

у с т а н о в и л а :

Із зазначеним позовом ПАТ КБ "Приват Банк" звернулося в суд 25 вересня 2015 року. У обґрунтування вимог зазначило, що відповідно до укладеного договору № VIH0GK00841161 від 28 грудня 2006 року ОСОБА_7 отримала кредит у розмірі 46000.00 Євро. У порушення норм закону та умов договору ОСОБА_7 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв'язку з чим станом на 20 серпня 2014 року виникла заборгованість - 58858.17 Євро, що за курсом 17.65 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20 серпня 2014 року складає 1038846.70 грн., яка складається з наступного: - 25241.21 Євро - заборгованість за кредитом; 20465.90 Євро - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1288.00 Євро - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 11863.06 Євро - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

У забезпечення виконання зобов'язання ОСОБА_7 перед банком за кредитним договором VIH0GK00841161 від 28 грудня 2006 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_6 28 грудня 2006 року укладено Договір поруки.

Оскільки відповідно до вимог статей 610, 554 ЦК України боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники, а боржник по кредитному договору не виконує своїх зобов'язань, то відповідно до вимог закону та умов договору поруки позивач просив стягнути на його користь з боржника ОСОБА_7 та поручителя ОСОБА_6 вказану суму боргу та судові витрати.

До початку розгляду справи по суті позивачем подано уточнену позовну заяву, у якій він просив суд стягнути заборгованість з ОСОБА_6 залишивши позов до ОСОБА_7 без розгляду. В судовому засіданні представник позивача подав заяву про залишення без розгляду частини позовних вимог та просив стягнути з ОСОБА_6 заборгованість у розмірі 28362,93 Євро, що за курсом 17.65 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20 серпня 2014 року складає 500605,71 грн., яка складається з наступного: 25035,90 Євро - заборгованість за кредитом; 2052,82 Євро - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1012.00 Євро - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 262,21Євро - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

19 січня 2015 року ОСОБА_6 звернулась в суд з позовом (зустрічним) до ПАТ КБ «ПриватБанк» про припинення правовідносин за договором поруки. Посилаючись на обставини через які порука за укладеним нею договором поруки припинилась, а саме через збільшення кредитором без її згоди відсоткової ставки, просила визнати припиненим зобов'язання, що виникло з договору поруки від 28 грудня 2006 року укладеного між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 85 - 88).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30 січня 2015 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_6 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про припинення правовідносин за договором поруки залишено без розгляду у зв'язку з поданою заявою про це позивачем.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 9 лютого 2015 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № VIH0GK00841161 від 28 грудня 2006 у розмірі 28362,93 Євро, що за курсом 17.65 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.08.2014 року складає 500605,71 грн., яка складається з наступного: 25035,90 Євро - заборгованість за кредитом; 2052,82 Євро - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1012.00 Євро - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 262,21Євро - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також понесені судові витрати 3654 гривень судового збору.

У апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник позивача заперечував доводи апеляційної скарги через їх безпідставність та просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно частинам 1 та 2 статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду законним і обґрунтованим визнати не можна, оскільки суд не виконав всі вимоги цивільного судочинства та допустив неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено і не заперечується сторонами, що відповідно до укладеного договору № VIH0GK00841161 від 28 грудня 2006 року ОСОБА_7 отримала кредит у розмірі 46000.00 Євро У порушення норм закону та умов договору ОСОБА_7 зобов'язання за вказаним договором по поверненню кредиту та відсотків щомісячними платежами, згідно із графіком погашення, належним чином не виконала.

Із позовної заяви та заяви про зміну позовних вимог позивач за цим позовом просить стягнути з поручителя ОСОБА_6 залишок боргу за кредитним договором у сумі 500 605,71 грн., який залишився після реалізації предмета іпотеки та зарахування цієї суми на рахунок кредитної заборгованості боржника, вважаючи, що порука за укладеним ОСОБА_6 договором поруки не припинилась.

Апеляційним судом встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м.Вінниці у справі №2-544/11 за позовом ПАТ «ПриватБанк» до ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки, з ОСОБА_7 на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором № VIH0GK00841161 від 28 грудня 2006 року в розмірі 44040, 00 Євро та в рахунок погашення заборгованості за цим договором звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1 шляхом продажу її позивачем та виселено ОСОБА_7 з цієї квартири зі зняттям з реєстраційного обліку. Рішення набрало законної сили (а.с.36-38 справи № 2-544/11 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки, копія в матеріалах справи).

Згідно з довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» від 18 грудня 2014 року наданої суду першої інстанції банком 12 липня 2013 року проведено реалізація вказаного предмета іпотеки за 34 576,79 Євро (а.с.70)

Задовольняючи позов ПАТ КБ "ПриватБанк" та стягуючи на користь банку з ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором № VIH0GK00841161 від 28 грудня 2006 у розмірі 28362,93 Євро, що за курсом 17.65 відповідно складає 500605,71 грн., як з поручителя, який несе відповідальність за зобов'язанням ОСОБА_7 за кредитним договором, суд, як це вбачається із змісту рішення суду, виходив із того, що за встановлених обставин та виходячи із норм матеріального права, які урегульовують спірні правовідносини, а також виходячи із умов договору поруки, є правові підстави для задоволення вимог позивача.

Проте, з таким висновками погодитись не можна, оскільки до таких висновків суд дійшов з порушенням норм процесуального права та при неправильному застосуванні норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає обґрунтованими і такими що дають підстави для скасування рішення суду з ухваленням нового рішення.

Відповідно до абзацу першого статті 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Як встановлено судом між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_6 виникли правовідносини які регулюються положеннями Параграфу 3. Порука. Цивільного кодексу України у зв'язку з укладенням між сторонами Договору поруки від 28 грудня 2006 року. Предметом цього Договору є надання ОСОБА_6 поруки перед ПАТ КБ "ПриватБанк" за виконання ОСОБА_7 зобов'язань за кредитним договором від 28 грудня 2006 року № VIH0GK00841161, згідно якого КРЕДИТОР надав БОРЖНИКУ кредит в сумі 53202,00 Євро на строк до 26 грудня 2021 року (пункт 1 Договору). Згідно з пунктом 2 Договору ПОРУЧИТЕЛЬ відповідає перед КРЕДИТОРОМ за виконання зобов'язання за Кредитним договором в тому ж розмірі, що і БОРЖНИК (а.с.17).

Відповідно до частини 1 статті 553 ЦПК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідальність поручителя перед кредитором наступає у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою (частина 1 статті 554 ЦК України). Разом із тим, відповідно до положень статті 559 ЦК України відповідальність поручителя може наступити за умови якщо порука не припинилась.

Згідно з положенням частини 4 статті 559 цього Кодексу порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Із змісту позовної заяви ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки, копія якої долучена апеляційним судом до матеріалів справи, у справі №2-544/11, у якій ухвалено судове рішення про задоволення позову, вбачається, що ПАТ КБ "ПриватБанк" змінив строк виконання основного зобов'язання заявивши вимоги, відповідно до положення частини 2 статті 1054 ЦК України та частини 2 статті 1050 цього Кодексу, про дострокове стягнення боргу та повернення всієї суми кредиту за кредитним договором укладеним між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_7, поручителем якої є ОСОБА_6 ( а.с.3-4 справи № 2-544/11 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки, копія в матеріалах справи).

Вказана позовна заява подана суду 7 грудня 2010 року. Рішення у справі ухвалено 1 березня 2011 року та набуло законної сили.

Відповідно до пункту 11 Договору поруки цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов'язань за Кредитним договором (а.с.17, 91).

Встановлено і не заперечується сторонами, що з часу пред'явлення позову про дострокове виконання зобов'язання та протягом шести місяців кредитор не пред'явив вимоги до поручителя про виконання зобов'язання за боржника.

За таких обставин та зважаючи на те, що договором поруки його дія обумовлена до повного припинення всіх зобов'язань боржника за кредитним договором та оскільки кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання (який змінений кредитором) не пред'явив протягом шести місяців вимоги до поручителя про виконання зобов'язання, то зобов'язання за договором поруки укладеним 28 грудня 2006 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_6 припинилися.

Перебіг шестимісячного строку для звернення кредитора із вимогою до поручителя почався 8 грудня 2010 року після подання заяви про дострокове стягнення кредитних коштів і відсотків та відповідно закінчився 8 червня 2011 року. Отже порука припинена з 9 червня 2011року.

Ураховуючи те, що зобов'язання ОСОБА_6 за договором поруки припинилися, правових підстав для задоволення позову до неї немає.

Правова позиція з цього питання висловлена у постановах Верховного Суду України №6-155цс13 від 29 січня 2014 року, № 6-53цс14 від 17 вересня 2014 року, № 6-106цс14 від 24 вересня 2014 року, зокрема у останній зазначено, що за змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

У разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за основним договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

За умови пред'явлення банком боржнику й поручителю вимог про дострокове виконання зобов'язання з повернення кредиту, змінюється в односторонньому порядку строк виконання основного зобов'язання й порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя протягом шести місяців від зміненої дати виконання основного зобов'язання.

Згідно з вимогами статті 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно - правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Отже, суд першої інстанції не урахував зазначеного та допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, які призвели до неправильного вирішення цієї справи.

Через наведене вище колегія суддів вважає необґрунтованими доводи представника ПАТ КБ «ПриватБанк» у запереченнях на апеляційну скаргу про те, що порука не припинена, оскільки пунктом 12 Договору поруки передбачено припинення поруки після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором.

Положення пункту 12 Договору, на який посилається представник позивача, не змінює основне положення пункту 11 Договору про дію договору в часі з умовою, що договір діє до повного виконання зобов'язань за Кредитним договором, а також вказане вище положення про те, що одностороння зміна кредитором строку виконання зобов'язання з вимогою про дострокове стягнення боргу (дострокове виконання зобов'язання) змінює у такому разі й умови про припинення поруки, що пов'язані з початком перебігу шестимісячного строку для пред'явлення вимоги до поручителя.

Невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, відповідно до правил пунктів 3 та 4 частини 1 статті 309 ЦПК України, є підставою для скасування апеляційним судом рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Ураховуючи зазначене вище рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

У відповідності до положення частини 5 статті 88 ЦПК України апеляційному суду слід змінити розподіл судових витрат.

На користь відповідача з позивача (49094, м.Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50) слід стягнути судові витрати понесені відповідачем на оплату судового збору при поданні апеляційної скарги в розмірі 1827 грн. (а.с.128, 143).

На підставі викладеного, керуючись статтями 303, 307, пунктом 4 частини 1 статті 309, частиною 2 статті 314, статтею 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 9 лютого 2015 року у цій справі скасувати. Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (49094, м.Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50) на користь ОСОБА_6 1827 (тисяча вісімсот двадцять сім) грн. судових витрат по оплаті судового збору за подачу апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: /підпис/ В.А. Іващук

/підпис/ Л.П. Стеблюк

/підпис/ С.С. Колос

Згідно з оригіналом

Суддя В.А. Іващук