Ухвала

іменем україни

21 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Коротуна В.М., Парінової І.К.,

Ступак О.В., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю торгово-виробничого підприємства «Укрполь» про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю торгово-виробничого підприємства «Укрполь» на рішення апеляційного суду Рівненської області від 23 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні Ініціативи») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 Вимоги обґрунтовані тим, що 23 квітня 2007 року між закритим акціонерним товариством «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» (далі - ЗАТ «Промінвестбанк») і ОСОБА_3 укладено договір № 588/07, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 200 000 грн строком до 01 квітня 2012 року зі сплатою 17 % річних за користування кредитом. Додатковим договором від 21 серпня 2008 року до зазначеного кредитного договору встановлено процентну ставку - 18 %. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 24 квітня 2007 року між банком та товариством з обмеженою відповідальністю торгово-виробничим підприємством «Укрполь» (далі - ТОВ ТВП «Укрполь») укладено договір поруки № 591/07. 17 грудня 2012 року між публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ПАТ Промінвестбанк»), яке є правонаступником ЗАТ «Промінвестбанк», та ТОВ «Кредитні Ініціативи» укладено договір відступлення прав вимоги, зокрема, за зазначеними вище кредитним договором та договором поруки. Відповідачі взяті на себе зобов'язання не виконують, у зв'язку з чим станом на 30 листопада 2013 року виникла заборгованість у розмірі 241 486 грн 63 коп., яку позивач просив стягнути солідарно з відповідачів.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 03 квітня 2014 року в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 23 липня 2014 року рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 03 квітня 2014 року скасовано. Ухвалено нове рішення про задоволення позову. Стягнуто на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи» з ОСОБА_3, ТОВ ТВП «Укрполь» заборгованість за договором про іпотечний кредит у розмірі 214 486 грн 63 коп., з якої: заборгованість за кредитом - 141 179 грн 49 коп., заборгованість за процентами за користування кредитом - 81 033 грн 80 коп. та пеня - 19 273 грн 34 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ТОВ ТВП «Укрполь» просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення повністю не відповідає.

Встановлено, що 23 квітня 2007 року між ЗАТ «Промінвестбанк» і ОСОБА_3 укладено договір № 588/07, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 200 000 грн зі сплатою 17 % річних за користування кредитом строком до 01 квітня 2012 року.

Договором про внесення змін від 21 серпня 2008 року № 802/08 до зазначеного вище кредитного договору внесено зміни, зокрема, встановлено процентну ставку 18 % річних.

З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором 24 квітня 2007 року між ЗАТ «Промінвестбанк» та ТОВ ТВП «Укрполь» укладено договір поруки № 591/07, відповідно до умов якого останнє несе солідарну відповідальність перед кредитором у випадку невиконання позичальником взятих зобов'язань.

У порушення умов кредитного договору та положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України ОСОБА_3 зобов'язання за договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 30 листопада 2013 року виникла заборгованість у розмірі 241 486 грн 63 коп.

17 грудня 2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «АК Промінвестбанк» укладено договір відступлення прав вимоги про передачу прав за кредитними договорами та договорами забезпечення.

Згідно з ч. 1 розділу 1 договору відступлення прав вимоги «реєстр позичальників» - це перелік необхідних даних щодо позичальників та прав вимоги, наведений у Додатку № 1 до цього договору. Підписання сторонами реєстру позичальників засвідчує передачу (відступлення) прав вимоги первісним кредитором новому кредитору.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_3 зазначала про те, що її не було повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором ТОВ «Кредитні Ініціативи» а також реквізити нових рахунків для сплати кредиту.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив із недоведеності факту передачі позивачу прав вимоги за договорами кредиту та поруки, а також з того, що ОСОБА_3 не була повідомлена про перехід права вимоги до позивача.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_3 не виконувала свої обов'язки за кредитним договором, наданий позивачем розрахунок заборгованості не спростувала, а відсутність відомостей про нового кредитора не позбавляє боржника обов'язку виконання зобов'язання.

Повністю погодитися з таким висновком суду апеляційної інстанції не можна з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до положень ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Вирішуючи спір, апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦК України на зазначені положення закону уваги не звернув, заперечень відповідачів не перевірив, фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, в повному обсязі не встановив, зокрема, не дав належної оцінки витягу з реєстру позичальників, не з'ясував, чи є аналітик ТОВ «Кредитні Ініціативи» особою, яка має право посвідчувати цей витяг та чи підтверджує він перехід права вимоги за спірним кредитним договором; не дав належної оцінки розрахунку кредитної заборгованості від 30 листопада 2013 року, в якому не зазначено період, за який виникла ця заборгованість, та на підставі чого вона розрахована.

При цьому судом не встановлено дійсного розміру кредитної заборгованості, з урахуванням заперечень відповідачів, не досліджено документів первинної бухгалтерської документації.

Ураховуючи те, що суд апеляційної інстанції не взяв до уваги норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, не встановив фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, тому відповідно до ст. 338 ЦПК України ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу торгово-виробничого підприємства «Укрполь» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 23 липня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: В.М. Коротун

І.К. Парінова

О.В. Ступак

С.П. Штелик