Справа №568/1582/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2015 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді Бірука В.О.

при секретарі Мирончук Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Радивилів справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, командитного товариства «Рівне-ПАС», третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Балик» про витребування майна з чужого незаконного володіння,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, відкритого акціонерного товариства «Рівненське підприємство автобусних станцій», третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Балик» про витребування майна з чужого незаконного володіння.

В судовому засіданні встановлено, що правонаступником ВАТ «Рівненське підприємство автобусних станцій» є командитне товариство «Рівне-ПАС», протокол загальних зборів №2 від 24.12.2010 року.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що з 11.06.2007 року по грудень 2009 року ТзОВ фірма «Балик», директором якої він в цей час був орендувало приміщення в Радивилівській автобусній станції площею 14 кв.м, яке перебувало на балансі ВАТ «Рівненське ПАС» і знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Для облаштування орендного приміщення він надав ТзОВ фірма «Балик» у користування особисті речі, а саме два столи, загальною вартістю 1200 гривень, два шкафи, вартістю 850 гривень, два стільці, загальною вартістю 200 гривень, два м'які розкладні крісла, загальною вартістю 1800 гривень, два килими, загальною вартістю 800 гривень, металевий сейф, вартістю 1000 гривень, чайник електричний, вартістю 100 гривень, обігрівач електричний, вартістю 200 гривень, штори, вартістю 200 гривень, тюль, вартістю 100 гривень, лічильник на електроенергію, вартістю 500 гривень. Загальна вартість усього майна становить 6950, 00 гривень.

28.01.2010 року договір оренди в односторонньому порядку був розірваний ВАТ «Рівненське ПАС» про що йому стало відомо лише в березні 2014 року, так як він в жовтні 2010 року був звільнений з посади директора ТзОВ фірма «Балик» і про відносини орендодавця з орендарем йому нічого не було відомо.

В лютому 2013 року він направив директору Радивилівської автобусної станції ОСОБА_2 претензію-вимогу про повернення належного йому майна. Відповіді він не отримав і 24.02.2014 року звернувся із заявою в Радивилівський РВ УМВС в Рівненській області для вжиття заходів по поверненню майна. За результатами розгляду його заяви 14.03.2014 року було винесено постанову про закриття кримінального провадження, із якої йому стало відомо, що належне йому майно зберігається в кімнаті для збереження речей в приміщенні автостанції. Проте директор автостанції ОСОБА_2 відмовляється повернути майно, вважаючи, що він повинен сплатити за його зберігання кошти в розмірі 2,50 грн. за добу. Його ніхто не повідомляв, що після розірвання договору оренди майно необхідно було забрати із приміщення автостанції та про те, що майно знаходиться в кімнаті зберігання, а тому будь-які підстави оплати послуг за зберігання відсутні. Вважає, що його майно утримується незаконно і просить його витребувати з чужого незаконного володіння.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_3 підтримали заявлений позов із підстав викладених у позовній заяві і просили витребувати зазначене майно, оскільки воно відповідачем ОСОБА_2 утримується незаконно.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала. Показала, що вона працює начальником Радивилівської автостанції. ТзОВ фірма «Балик» в 2007-2009 роках орендувало кімнату в приміщенні автостанції. Договір оренди укладався з ВАТ «Рівнеське ПАС» на балансі якого знаходиться автостанція. Договір укладав позивач ОСОБА_1, який на той час був директором ТзОВ фірма «Балик». Поскільки ТзОВ фірма «Балик» за два останніх місяці 2009 року не проплатила оренду, договір оренди в 2010 році було розірвано. До вересня місяця 2010 року спірне майно знаходилось в кімнаті, яку орендувало ТзОВ фірма «Балик». Після укладення договору оренди даного приміщення з новим орендарем вона зробила опис майна і воно було перенесено в кімнату для зберігання речей в приміщенні автостанції. ОСОБА_1 було відомо про розірвання договору оренди. Вона не заперечує, що дане майно є і воно належить ОСОБА_1, але воно буде повернуте лише в тому випадку, коли позивач заплатить кошти за його зберігання в розмірі 2 грн. 50 коп. за добу. Вимогу позивача про повернення майна вона отримала, але на неї відповідь не надавала. В задоволенні позову просить відмовити.

Представник командитного товариства «Рівне-ПАС» Сисюк М.В. позов не визнав. Показав, що в 2007 році був укладений договір оренди між ВАТ «Рівненське ПАС», правонаступником якого є командитне товариство «Рівне-ПАС» та ТзОВ фірма «Балик», директором якого був ОСОБА_1 щодо тимчасового платного володіння окремим приміщенням в будівлі автостанції м.Радивилів.

01.03.2010 року ВАТ «Рівненське ПАС» односторонньо припинило дію договору з ТзОВ фірма «Балик» в зв'язку із виникненням заборгованості в оплаті оренди та з 15.09.2010 року після невиконання повторної вимогиги звільнити орендоване приміщення примінило право притримання майна орендаря, яке перебувало більше шести місяців після розірвання дії договору оренди в окремому приміщенні будівлі автостанції м.Радивилів.

Будь-яких звернень від законного власника притриманого майна ТзОВ фірма «Балик» не надходило. В поданих до суду документах позивач не надав документальних доказів про своє правонаступництво на майно третьої особи ТзОВ фірма «Балик», яке знаходиться в орендованому на автостанції приміщенні.

У зв'язку із здачею приміщення в будівлі автостанції іншому орендарю, спірне майно після його опису було перенесено в камеру збереження, де знаходиться по даний час. Він не відмовляється повернути спірне майно позивачу, але останній не довів, що зазначене майно належить особисто йому, а не ТзОВ фірма «Балик», засновник якого помер. Позов вважає безпідставним і в його задоволенні просить відмовити.

Представник третьої особи ТзОВ фірма «Балик» в судове засідання не викликався так як його засновник ОСОБА_5 померла, що стверджується свідоцтвом про смерть (а.с.6).

Заслухавши сторін, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд знаходить, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 11.06.2007 року між ВАТ «Рівненське ПАС» та ТзОВ фірма «Балик» був укладений договір оренди приміщення в будові автовокзалу, площею 14 м.кв., що знаходиться на балансі ВАТ «Рівненське ПАС», правонаступником якого є командитне товариство «Рівне-ПАС» і розміщене в АДРЕСА_1.

Для облаштування орендного приміщення позивач ОСОБА_1 будучи на той час директором ТзОВ фірма «Балик» надав у користування особисті речі зазначені у позовній заяві.

Факт належності майна позивачу підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, який показав, що допомагав перевозити ОСОБА_1 з його будинку в орендовану кімнату автостанції його особисті речі, а саме: столи, шкаф, стільці, крісла, килими, сейф, лічильник, штори, тюль.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні також підтвердила, що спірне майно належить позивачу і знаходиться в кімнаті автостанції для збереження речей.

Із постанови про закриття кримінального провадження від 14.03.2014 року вбачається, що спірне майно знаходиться в приміщенні автостанції м.Радивилів. Добровільно повертати належне ОСОБА_1 майно начальник автостанції м.Радивилів ОСОБА_2 відмовляється (а.с.3).

Доказів, що оспорюване майно належить іншим особам в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.10, 60 ЦПК України).

Відповідно до ст.387ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння здійснюється шляхом подання до суду віндикаційного позову. Віндикаційним є позов неволодіючого майном власника до його фактичного набувача про витребування індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння.

Об'єктом віндикаційного позову може бути індивідуально визначене майно, яке існує в натурі на момент подання позову. Предметом позову є вимога позивача до відповідача про витребування майна із чужого незаконного володіння, яка повинна мати відповідні підстави, що тягнуть за собою визначені законом правові наслідки.

Таким чином, вказані позивачем у позовній заві підстави повинні підтверджувати його право власності або інше суб'єктивне право титульного володільця на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння та наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном.

Суд вважає, що позивач підтвердив своє право на майно, але просить витребувати у відповідача, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідачі з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 плати за збереження майна до суду не звертались.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі то з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 1000 гривень.

Керуючись ст.ст.16, 387 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 213, 218 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, командитного товариства «Рівне-ПАС», третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Балик» про витребування майна з чужого незаконного володіння - задовільнити.

Витребувати з чужого незаконного володіння у командитного товариства «Рівне-ПАС» наступне майне: два столи, два шкафи, два стільці, два м'які розкладні крісла, два килими, металевий сейф, чайник електричний, обігрівач електричний, штори, тюль, лічильник на електроенергію, яке знаходиться в приміщені Радивилівської автостанції, за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, командитного товариства «Рівне-ПАС» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень та судові витрати по справі в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп..

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Радивилівський районний суд шляхом подання в 10-денний строк апеляційної скарги.

При неподанні в 10-денний строк апеляційної скарги рішення набирає законної сили по закінченню цього строку, а при поданні апеляційної скарги рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 27 січня 2015 року

Суддя: Бірук В.О.