Справа № 523/8739/15-ц
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
14 вересня 2015 року Суворовський районний суд міста Одеси в складі: головуючого судді Гудіної Н.І.
при секретарі Мельніченко Г.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Одесі
справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права спільної сумісної власності, про визнання права власності на домоволодіння та визнання права власності на земельну ділянку,
ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулась до ОСОБА_2Ф.(далі - Відповідач) з уточненим позовом про припинення права спільної сумісної власності, про визнання права власності на домоволодіння та визнання права власності на земельну ділянку, обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що вона є власницею 78/100 часток домоволодіння, та земельної ділянки розміром 0,0614 га. Так як відповідач виділив собі 22/100 часток домоволодіння в самостійне домоволодіння, то вона не може зареєструвати своє право власності. Позивачка вважає, що 78/100 часток є самостійним домоволодінням, і складає 100/100, тобто 1(одиницю).
Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву згідно з якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, та наполягала на задоволенні позову, просила слухати справу у її відсутність.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, причин неявки суду не повідомив.
Відповідно до статті 224 ЦПК України, суд вважає за можливе постановити заочне рішення на підставі доказів які містяться у справі.
Вивчив матеріали справи, встановив факти та відповідні до них правовідносини, суд доходить висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Спадкоємцями після смерті чоловіка є позивачка, її онука ОСОБА_4, та син ОСОБА_5. У встановлений законом шестимісячний термін вони звернулися з заявами про отримання свідоцтво про право на спадщину за законом.
22 липня 2009 року позивачка отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстровий № 5-445, на 39/100 частин домоволодіння, як ? частка у спільному майні подружжя, та Свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстровий № 5-447, на 13/100 частин домоволодіння, та Свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстровий № 5-526, на 1/3 частину земельної ділянки.
23 жовтня 2013 року Суворовський районний суд м.Одеси ухвалою затвердив
мирову угоду між позивачкою та ОСОБА_4, згідно якої позивачка отримала грошову компенсацію, та за нею було визнано право власності на 13/100 часток домоволодіння та на 1/3 частину земельної ділянки.
07 серпня2012 року помирає син позивачки ОСОБА_5. Після його смерті позивачка отримує Свідоцтво про право на спадщину за законом від 26 листопада 2014 року, реєстровий № 5-2045, на 13/100 частин домоволодіння, а рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 03 червня 2014 року за позивачкою було визнано право власності на 1/3 частку земельної ділянки в порядку спадкування.
Відповідач звернувся до Суворовського районного суду м.Одеси про виділ частки, визнання права власності на домоволодіння та встановлення порядку користування земельною ділянкою. 06.02.2012 року Суворовський районний суд м.Одеси постановив рішення, яким право спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 припинив, та виділив у власність відповідача 22/100 часток вищевказаного домоволодіння, з окремою адресою будинку № 42-а., та визначив порядок користування земельною ділянкою, та визнав за ним право власності на домоволодіння за № 42-а. Цим рішенням суд виділив йому у власність житловий будинок лит. «Б», загальною площею 41,5 кв. метра, господарські споруди під літ. «Ж»-сарай, «З»-навіс,, частку огородження та мостіння. У власності позивачки залишилося: житловий будинок літ. «А», господарські споруди: літ. «В» та «О» -гаражи, літ. «К», «Е», «Р» -сараї, літ. «Г» - вбиральня, літ. «М» - навіс, котельня літ. «Д», 1-5 огорожа, І - мостіння. (тобто: 104,1 - 41,5=62,6 м.кв.)
Земельна ділянка складається з 1/3+1/3+1/3=1(одиниця)
Згідно розрахунку часток по домоволодінню від 04 вересня 2015 року за № 4175-10/370-Н/1 наданого КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради за позивачці належить домоволодіння за адресою: м.Одеса, вулиця Проценка, 42 в цілому, та фактично складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 59,5 кв.м., житловою площею 40,8 кв.м., гаражів літ. «В», літ. «О», котельної літ. «Д», огорожі № 1-5, мостіння І, та самочинно побудованого житлового будинку літ. «Л», загальною площею 45,9 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м. Загальна площа житлового будинку літ. «А» зменшена з 62,6 кв.м. до 59,9 кв.м., що відповідно до п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, яка затверджена наказом комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24 травня 2001 року №127 не належить до самочинного будівництва. Сараї літ. «К», «Е», «Р», вбиральня літ. «Г», навіс літ. «М» знесені, що не є самочинним.
Так як згідно цього розрахунку житловий будинок літ. «Л», загальною площею 45,9 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м.та самочинно збудовано, суд не може задовольнити позовні вимоги у цій частині.
У відповідності до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.
Згідно з ч.2 ст.376 ЦК України особа, яка здійснила самочинне будівництво, не набуває право власності на нього.
В іншій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно з Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до закону від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р.» Першого протоколу та
протоколів №2,4,7 та №11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону незалежно від волі інших осіб.
Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.
Згідно з ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном.
Судом встановлено, що згідно рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 06.2012 року по страві № 1527/2-1952/11 було вирішено тільки право відповідача. Цим рішенням Цим рішенням суд виділив йому у власність житловий будинок літ. «Б», загальною площею 41,5 кв. м., господарські споруди під літ. «Ж»-сарай, «З»-навіс,, частку огородження та мостіння,, присвоїв окрему адресу. Тобто за відповідачем було визнано право власності на домоволодіння, тобто на 1 (одиницю).
На даний час за позивачкою залишилося у власності 78/100 часток домоволодіння, які становлять 1 (одиницю).
Згідно ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Відповідно до ст.367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 316, 317, 321, 331, 364, 367, 376, 391 ЦК України, ст.ст.10, 11, 209, 212, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити частково.
Право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на домоволодіння за № 42 по вілиці Проценка у місті Одесі припинити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння розташованого по вулиці Проценка 42 у місті Одесі яке складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 59,5 кв.м, житловою площею 40,8 кв.м, господарських споруд: літ. «В» та «О» - гаражі, котельня літ. «Д», 1-5 огорожа, мостіння- І.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси, яка подається протягом 10 днів з дня його проголошення, а особою, яка не була присутня в судовому засіданні, з дня отримання копії заочного рішення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя-