АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 683/815/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1589/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі : головуючого - судді Фанди В.П.,

суддів : Купельського А.В., Спірідонової Т.В.,

при секретарі : Дубовій М.В.

за участі: представника позивача ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 25 червня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про попередження шкідливого впливу на сусідню земельну ділянку, шляхом знесення будівлі, збудованої із порушенням протипожежних та будівельних норм.

Заслухавши доповідача, пояснення представника, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

встановила

У березні 2015 року позивач звертаючись до суду з позовом, просив попередити шкідливий впливу з боку відповідача на його земельну ділянку шляхом знесення за кошти відповідача будівлі збудованої із порушенням протипожежних та будівельних норм. Зазначав, що вони із відповідачем є суміжними землекористувачами, на земельній ділянці позивача побудовані капітальні будівлі - гараж, хлів, господарське приміщення, які розташовані паралельно межі земельної ділянки відповідача. На своїй ж земельній ділянці відповідач побудував тимчасовий дерев'яний навіс із крівлею з азбестоцементних хвильових листів з порушенням будівельних норм. Позивач неодноразово звертався до відповідача щодо демонтування даного приміщення із його перенесенням на більшу відстань від межі земельної ділянки. Оскільки в даній будівлі розташовані горючі матеріали (дрова та ін.), що дає можливість виникнення пожежі, яка може зашкодити майну позивача, життю та здоров'ю його сім'ї.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 25 червня 2015 року позов задоволено. Зобов'язано ОСОБА_2 знести самовільно побудований тимчасовий навіс на межі суміжного землекористування. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі апелянт з рішенням суду не погоджується, посилається на порушення норм матеріального та процесуального законодавства, просить його скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог. Зазначає, що позивачем в суді не було доведено, що споруджений ним тимчасовий навіс створює позивачу перешкоди в користуванні земельною ділянкою, та можливий шкідливий вплив на земельну ділянку, а також на здоров'я позивача

____________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Андрощук Є.М.

Доповідач - Фанда В.П. Категорія : 59

та членів його сім'ї. Судом безпідставно було взято до уваги як доказ акт обстеження домоволодіння від 30 липня 2014 року та відповідь головного інспектора РС ДСНС від 10 листопада 2014 року. Крім того, судом не було взято до уваги ст. 376 ЦК України відповідно до умов якої з позовом може звернутися відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування лише у випадку істотного відхилення від проекту. За позовом громадянина дане рішення може бути ухвалено на підставі ст. 391 ЦК України в разі доведеності ним відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України факту створення йому перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном при неможливості усунення цих перешкод.

На апеляційному перегляді рішення суду першої інстанції представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, вважає, що її слід задовольнити з підстав вказаних у апеляції.

ОСОБА_3 на перегляд справи не з'явився, належним чином повідомлений про день, час і місце слухання справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 28 липня 2015 року.

Заслухавши представника, вивчивши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірний навіс є тимчасовою спорудою, самочинно зведеною на спільній межі без відповідного на те дозволу, з порушенням протипожежних норм, передбачених таблицею 1 додатку 3.1. ДБН 360-92* «Планування і забудови міських і сільських поселень», п.3.25 «Державних будівельних норм 360-92».

Однак з таким висновком погодитися не можна, так як він вчинений без всебічного повного, об'єктивного дослідження обставин у справі, судом застосовано нормативний акт, який не підлягав застосуванню.

Встановлено, що кожна із сторін є власником житлового будинку по вул. Корольова в м. Старокостянтинові, які розташовані на суміжних земельних ділянках, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Сторони визнали, і таке правильно встановив місцевий суд, що спірний об'єкт є навісом з азбестоцементних хвильових листів, які опираються на металеві листи, встановлені на межі суміжного землекористування сторін.

Підставою для звернення до суду та відповідно задоволення позовних вимог стала відповідь головного інспектора Старокостянтинівського РС ДСНС від 10.11.14 року, у якій зазначено, що встановленням спірного навісу було порушено протипожежні норми ДБН 360-92* «Планування і забудови міських і сільських поселень», п.3.25 «Державних будівельних норм 360-92».

Даючи оцінку цій підставі, колегія суддів виходить із наступного.

Навіс не є об'єктом нерухомого майна так як розміщений не на капітальному фундаменті. У відповідності із ДБН В.2.2.-Х20ХХ не є і господарською будівлею, яка призначена для здійснення функцій сільського господарства на присадибній ділянці та (або)обслуговування будинку.

Вимоги таблиці 1 дод. 3.1. ДБН 360-92* «Планування і забудови міських і сільських поселень», п.3.25 «Державних будівельних норм 360-92» регулюють протипожежні розриви між будинками або окремо розташованими господарськими будівлями та не поширюються на навіс.

Крім того, колегія суддів враховує, що змінами до Правил пожежної безпеки в Україні, затвердженими наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій №126 від 19.10.2004 року, визначено, що з 2012 року ці правила не застосовуються до об'єктів площею до 300 кв. м.. Площа спірного навісу не перевищує вказаного розміру.

З відповіді головного інспектора Старокостянтинівського РС ДСНС від 10.11.14 року також слідує, що оглядом було виявлено під навісом зберігання інших горючих матеріалів без визначення їх конкретизації, кількості. Не доведено і позивачем вказані обставини, що унеможливлює дійти висновку щодо наявності порушень протипожежних правил, щодо складування горючих матеріалів.

З вказаних підстав не доводяться позовні вимоги і актом обстеження домоволодіння від 30.08.14 року.

Таким чином, місцевий суд безпідставно дійшов висновку щодо порушення відповідачем вимог п.3.25 «Державних будівельних норм 360-92», оскільки вони не регулюють дані правовідносини.

Безпідставним є висновок місцевого суду щодо необхідності отримання відповідного дозволу на будівництво навісу, оскільки відсутній нормативний акт, який зобов'язує відповідача отримувати такий дозвіл.

При зверненні до суду позивач посилався на порушення його охоронюваного законом права на безпечне володіння, користування і розпорядження його майном та створення відповідачем небезпеки будинку позивача у випадку виникнення пожежі. Місцевий суд, задовольняючи позов, керувався вимогами ст. 104 ЗК України.

Виходячи зі змісту частини другої статті 386 ЦК України, позов про превентивний захист права власності може бути пред'явлений власником, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відтак місцевий суд повинен був установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспоренні права, свободи чи інтереси позивача і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Разом з тим, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції не встановив, яким чином ці дії порушують його права як власника сусіднього будинку. Крім того, як вбачається з матеріалів справи і це встановлено місцевим судом, порушення свого права на безпечне володіння майном позивача пов'язувалось саме з порушенням відповідача протипожежних норм.

Оскільки до висновку про порушення відповідачем протипожежних норм місцевий суд дійшов без врахування положень Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій від 19 жовтня 2004 року N 126, то його не можна визнати обґрунтованим та таким, що є підставою для задоволення позову.

Крім цього, позивач не довів існування порушення його охоронюваного законом права на безпечне володіння, користування і розпорядження своїм майном та створення відповідної небезпеки як на час подачі позову, так і до ухвалення рішення судом. Місцевий суд не звернув увагу на те, що позивач свої вимоги грунтував на підставі листа ДСНС та акту обстеженні комісією, які складалися ще за кілька місяців до звернення до суду, а відповідач посилався на те, що дрова, які зберігалися під навісом були використанні ще у січні місяці 2015 року, тобто за два місяця до звернення з позовом до суду.

В зв'язку з цим місцевий суд, у відповідності з ч.4 ст.60 ЦПК України, не мав підстав приймати до уваги такі припущення.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивач у відповідності із ч.1 ст. 60 ЦПК України не довів свої позовні вимоги.

При вирішенні спору суд першої інстанції вказані обставини не врахував, таке неправильне застосування норм матеріального права є обов'язковою підставою для скасування рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову.

На користь ОСОБА_2 у відповідності з ст..88 ЦПК України судовий збір за подачу апеляційної скарги на суму 121,8 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 25 червня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про попередження шкідливого впливу на сусідню земельну ділянку, шляхом знесення навісу, збудованого із порушенням протипожежних та будівельних норм.

Судовий збір у розмірі 121,8 грн. стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: підпис Судді:підписи

З оригіналом згідно : суддя апеляційного суду В.П. Фанда