Справа № 452/802/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"18" травня 2015 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Кравціва В.І.,

з участю секретаря Добрянського І.І.,

представника позивача Вертас М.М.,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк "Львів" до Фермерського господарства "Кільгана Івана Степановича" та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Публічне акціонерне товариство Акціонерно-комерційний банк "Львів" (далі ПАТ АКБ "Львів") 19.03.2015 року пред'явило позов до Фермерського господарства "Кільгана Івана Степановича" та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 379 548,01 грн.

У обґрунтування позовних вимог ПАТ АКБ "Львів" посилалося на те, що 07.06.2007 року між ПАТ АКБ "Львів" та селянським (фермерським) господарством "Кільгана Івана Степановича" (далі Позичальник) було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк зобов'язувався відкрити Позичальнику невідновлювальну кредитну лінію з лімітом в сумі 690 000 гривень, зі сплатою 16,3 % річних за користування кредитом, з терміном погашення не пізніше 28.05.2010 року та 07.06.2007 року між банком та Позичальником укладено Додаток № 1 до кредитного договору, яким встановлено графік погашення кредиту.

Відповідно до п. п. 3.2.6 Кредитного договору Позичальник зобов'язався своєчасно, у терміни, визначені кредитним договором, повернути Банку кредит та плату (відсотки, комісії) за користування ним.

Всупереч зазначеним умовам кредитного договору Позичальник систематично не виконував взяті на себе зобов'язання, у зв'язку із чим ПАТ АКБ "Львів" звернулося до суду з позовом і 27.12.2010 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області ухвалено рішення про солідарне стягнення з Позичальника та ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором, яка станом на 16.02.2010 року складала 580 044,52 грн., з яких 478 209, 53 грн. - заборгованість за кредитом, 84 271,75 грн. - заборгованість за відсотками та 17 563, 24 грн. пені.

Станом на 16 березня 2015 року Позичальником добровільно частково виконане вказане рішення суду, а саме: погашено суму основного боргу в розмірі 478 209,53 грн. та відсотки в розмірі 84 271,75 грн., однак ним не сплачено пеню в розмірі 17 563,24 грн.

Зважаючи на тривалість часу, що пройшов з 02.12.2009 року, тобто з моменту звернення до суду з позовом, значно зросла заборгованість за рахунок нарахованих і не сплачених відсотків та пені.

Станом на 16.03.2015 року заборгованість по нарахованих та несплачених в строк відсотках за кредитом за період 16.02.2010 року по 15.03.2015 року складає 372 918,22 гривень.

Зазначений Кредитний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань.

Згідно п. 4.3. Кредитного договору - за несвоєчасне погашення кредиту або частини, плати за користування кредитом або її частини Банк має право нарахувати, а позичальник, в такому випадку, зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несплаченої в строк суми за кожен прострочений день, з урахуванням встановленої інфляції за весь час прострочення, а також відшкодовує банку завдані таким невиконанням збитки в повному обсязі і тому позивач має право на отримання пені за даним Кредитним договором, що була нарахована за прострочення платежів за процентами за період 01.04.2014 року по 15.03.2015 року включно в розмірі 6 629,79 грн.

У забезпечення виконання всіх зобов'язань за вказаним Кредитним договором між ПАТ АКБ "Львів" та ОСОБА_3 07.06.2007 року був укладений договір іпотеки, предметом якого виступало нерухоме майно, а саме нежитлова будівля, що знаходиться на АДРЕСА_1, загальною площею 625,8 м2 та будинок АДРЕСА_2, загальною площею 446,1 м2, що належить відповідачу ОСОБА_3 на праві приватної власності.

17 лютого 2015 року Банком відповідачам направлена вимога № 120-1/0-12 про повне погашення заборгованості з попередженням про примусове стягнення усієї суми боргу за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки. Про отримання вказаних вимог свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень.

Під час судового розгляду представник позивача подала заяву про зменшення розміру позовних вимог з урахуванням позовної давності, а саме: про стягнення з Позичальника заборгованості за процентами в сумі 208 309,86 грн. за період з 16.03.2012 року по 15.03.2015 року та пені в розмірі 6 629,79 грн.

Представник відповідача позов не визнав посилаючись на пропущення позивачем позовної давності, так як згідно вказаного Кредитного договору та графіка визначено термін погашення кредиту, але не пізніше 28 травня 2010 року, тобто визначений термін виконання відповідачем основного зобов'язання, після спливу якого слід відраховувати строк позовної давності. Оскільки договором не встановлено іншої тривалості позовної давності, то застосовується позовна давність тривалістю у три роки.

Відповідач ОСОБА_3, будучи належним чином повідомлений, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив на підставі ч. 2 ст. 77 ЦПК України є таким, що не з'явився у судове засідання без поважних причин, у зв'язку з чим суд постановив ухвалу про розгляд справи за його відсутності.

Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про відмову у позові з таких підстав.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Зокрема, при вирішенні даного спору судом застосовано норми ЦК України, які регулюють правові відносини щодо підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, захисту цивільних прав та інтересів, позовної давності, зобов'язального права, позики та кредиту, а також висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України.

При цьому судом розмежовано відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання від відповідальності за договором позики у залежності від того чи умовами договору кредиту визначені строки повернення позики та процентів від суми позики, а також відповідальність за прострочення виконання грошового зобов'язання.

За загальними правилами, визначеними статтями 256, 257, 261 625, 1048, 1050 ЦК України, проценти, розмір і порядок одержання яких встановлено договором від суми позики, є винагородою за користування коштами позичкодавця, а три проценти річних від простроченої суми грошового зобов'язання, або інший розмір цих процентів, що встановлений договором, - це відповідальність за порушення строку повернення позики і загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки від дня спливу строку виконання зобов'язання.

Згідно ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Отже, перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється по кожному простроченому платежу.

Саме така позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року і дана позиція не суперечить роз'ясненню, наданому у п. 17 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин" про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора прав на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, а також правовим позиціям, які викладені у постанові Верховного Суду України від 1 квітня 2015 року у справі № 6 - 37 цс 15 про те, що позичкодавець крім сум, передбачених статтею 625 ЦК України, має право отримати проценти від суми позики, згідно статті 1048 цього Кодексу, які нараховуються за період з дати отримання коштів позичальником по день повернення позики.

Зокрема, у правових позиціях, які викладені у постанові Верховного Суду України у справі № 6 - 37 цс 15 зазначено, що право на отримання таких процентів виникає, коли інше не було встановлено укладеним між сторонами договором, тобто мається на увазі положення ст. 1048 ЦК України про те, що розмір та порядок одержання процентів встановлюється договором і якщо вони встановлені, то застосовується положення правової позиції, викладеної в постанові у справі № 6 - 160 цс 14, а якщо не встановлені, - то застосовуються правила ст. 1048 цього Кодексу про те, що розмір процентів визначається на рівні облікової ставки НБУ, який нараховується з дати отримання коштів позичальником по день повернення позики.

Із кредитного договору № 32 від 7 червня 2007 року (далі Договір), Статуту ПАТ АКБ "Львів" та Статуту Фермерського господарства "Кільгана Івана Степановича" відомо, що закрите акціонерне товариство Акціонерно-комерційний банк "Львів", правонаступником якого є ПАТ АКБ "Львів", відкрило Селянському (фермерському) господарству "Кільгана Івана Степановича", правонаступником якого є Фермерське господарство "Кільгана Івана Степановича", невідновлювальну кредитну лінію з лімітом в сумі 690 000,00 грн. зі сплатою 16, 3 % річних, термін погашення кредиту згідно графіку, але не пізніше 28 травня 2010 року, хоча у Додатку № 1 до зазначеного договору (графік погашення кредиту) остаточна дата погашення позики зазначена 28.06.2009 року (а. с. 14-16).

Пунктом 4. Цього Договору передбачено умови нарахування і сплати відсотків та комісій за користування кредитом, відповідно до якого відсотки за користування кредитом нараховуються щомісяця за період з першого до останнього дня поточного місяця на суму фактичної заборгованості за кожен календарний день користування кредитом, з розрахунку річної процентної ставки, виходячи з фактичної календарної кількості днів у році.

Позичальник самостійно сплачує Банку щомісяця в термін до останнього робочого дня місяця нараховані за місяць відсотки за користування кредитом.

Також п. 4.3. вказаного кредитного Договору передбачено, що за несвоєчасне погашення кредиту або його частини, плати за користування кредитом або її частини Банк має право нарахувати, а позичальник, в такому випадку, зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несплаченої в строк суми за кожний прострочений день, з урахуванням встановленої інфляції за весь час прострочення, а також відшкодовує банку завдані таким невиконанням збитки в повному обсязі.

Отже, у вказаному Договорі було встановлено розмір та порядок одержання процентів відповідно до ст. 1048 ЦК України, зокрема їх періодичність і тому перебіг позовної давності щодо стягнення процентів повинен обчислюватися по кожному простроченому платежу і вона сплинула 29.03.2013 року.

Із договору іпотеки вбачається, що у забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним Договором 7 червня 2007 року між ПАТ АКБ "Львів" та ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки, згідно умов якого Іпотекодавець -майновий поручитель ОСОБА_3 з метою забезпечення виконання зобов'язань Позичальника перед Іпотекодержателем передав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно (а.с. 17- 19).

Із рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27.12.2010 року та матеріалів виконавчого провадження відомо, що відповідачі умови зазначених Договорів не виконали і тому суд ухвалив рішення про стягнення з них на користь ПАТ АКБ "Львів" заборгованості за кредитом в сумі 478 209,53 грн., заборгованості за процентами - 84 271,75 грн. та заборгованості по пені - 17 563, 24 грн., із якої станом на 16 березня 2015 року погашено заборгованість за кредитом та заборгованість за процентами (а.с. 20 - 22, 23, 24, 25, 26).

Ураховуючи наведене, а також те, що відповідач - Фермерське господарство "Кільгана Івана Степановича" заявило про застосування позовної давності, суд дійшов до висновку про те, що позивачем за вимогою про стягнення заборгованості за процентами за період з 16 березня 2012 року по 15.03.2015 року та нарахованої на цю заборгованість пені пропущено позовну давність, але не заявлено про визнання причин її пропуску поважними, що є підставою для відмови у позові відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Оскільки у кредитному Договорі від 7 червня 2007 року сторони не встановили розмір процентів, що підлягають сплаті відповідно до ст. 625 ЦК України при прострочені виконання грошового зобов'язання, а позивач нарахував проценти відповідно до умов кредитного Договору, сплата яких передбачена за користування кредитом, та пеню на ці відсотки, то суд не вправі змінити підстави та предмет позову, а саме застосувати відповідальність, передбачену ст. 625 та ч. 1 ст. 1050 ЦК України.

Однак, це не позбавляє позивача права на пред'явлення позову саме з тих підстав.

Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Отже, у позові ПАТ АКБ "Львів" до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки слід також відмовити за пропуском позовної давності.

Керуючись ст. ст. 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити за пропуском позовної давності у позові публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк "Львів" до Фермерського господарства "Кільгана Івана Степановича" та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 7 червня 2007 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, та може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через місцевий суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особа, яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя