Справа № 417/795/15-ц
Провадження № 2/417/617/15
РІШЕННЯ (ЗАОЧНЕ)

Іменем україни

"19" серпня 2015 р. с. Марківка Луганської області

Марківський районний суд Луганської області у складі :

головуючого судді - Шкирі В.М.

за участі секретаря - Позднякової С.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні залу судових засідань Марківського районного суду Луганської області, цивільну справу за позовом тимчасово виконуючого обовязки прокурора Марківського району Луганської області в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітної дитини,

в с т а н о в и в :

Тимчасово виконуючий обовязки прокурора Марківського району Луганської області в інтересах батька малолітньої дитини ОСОБА_1 звернувся до Марківського районного суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на користь ОСОБА_1А на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Підставою для звернення прокурора до суду з даним позовом є необхідність захисту інтересів ОСОБА_1А . який через свій матеріальний стан неспроможний здійснити захист порушених прав свого малолітнього дітей.

Про місце, день та час розгляду справи по суті, сторони повідомлялись належним чином .

Позивач до суду не зявився через канцелярію Марківського районного Луганської області подав заяву, якою просив розглянути справу без його участі на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, а у випадку неявки відповідача вказав, що не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення (а.с.23)

Прокурор надав клопотання в якому просив розглянути справу без його участі , позовні вимоги підтримує у повному обсязі не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.30)

Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, оскільки згідно довідки УДМСУ у Луганській області місцем реєстрації відповідачки визначено вул.Ворошилова,30/2 с. Сичанське Марківського району Луганської області виклики до суду неодноразово направлялися листами з рекомендованими повідомленнями (а.с.21,22,29), причини неявки у судове засідання не повідомив, правом на подачу заперечень та доказів, якими вони обґрунтовуються не скористався, клопотання про розгляд справи без його участі не надавав.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Тому зі згоди позивача суд суд вважає можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

19.08.2015. згідно ст.225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, з занесенням до журналу судового засідання, та без виходу до нарадчої кімнати.

Суд на основі всебічного, повного, обєктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, встановив наступні обставини, та відповідно до них визначив такі правовідносини:

Згідно свідоцтва про народження серії І-ЕД № 314426 виданого повторно 24.07.2014 ОСОБА_3 народився 15 жовтня 2008 року, батьками записані: в графі батько ОСОБА_1 в графі матір ОСОБА_2 (а.с.5)

Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 16.11.2011 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований виконавчим комітетом Ліснополянської сільської ради Харківського району Луганської області24.03.2008 року, актовий запис №1 (а.с.6)

Згідно довідки Сичанської сільської ради №0218/45 від 19.05.2015 ОСОБА_2 зареєстрована на території сільської ради за адресою: вул.Ворошилова,30/2 с. Сичанське Марківського району Луганської області, проте тривалий час там не проживає її місцезнаходження невідоме (а.с.7)

Згідно характеристики виконавчого комітету Ліснополянської сільської ради № 02-10/87 від 18.05.2015 ОСОБА_1 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з ним проживає його син ОСОБА_4, який є учнем Лісняполянської ОСОБА_5 ступенів. ОСОБА_1 ОСОБА_5 ступенів, ОСОБА_2 не зареєстрована та не проживає разом з ними, ніякого спільного побуту вони не ведуть (а.с.8)

Згідно характеристики Лісняполянської ОСОБА_5 ступенів ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 є учнем даного закладу, ОСОБА_2 жодного разу школи не відвідала, життям сина ОСОБА_4 не цікавиться. Виховує дитину батько ОСОБА_1 разом з бабою та дідом хлопця (а.с.9)

Із встановлених судом обставин вбачається, що між батьком малолітньої дитини ОСОБА_1 та матір`ю дитини ОСОБА_2. виник спір у межах сімейних правовідносин щодо утримання матір`ю своєї дитини до досягнення нею повноліття, та в якому прокурор в інтересах батька цієї дитини, звернувся до суду за захистом їх права на належне матеріальне забезпечення.

Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступного:

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.

Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до повноліття..

Частина 2 статті 181 Сімейного кодексу України передбачає, що за домовленістю між батьками дитини, той хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно ч.1 ст. 15 Сімейного кодексу України, сімейні обовязки є такими, що тісно повязані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

З наданих суду доказів, не вбачається, що між батьками не існує домовленості про утримання дітей ОСОБА_2 оскільки, як встановлено судом, вона тривалий час не проживає з дитиною та не надає їй належного матеріального забезпечення..

Отже, виходячи із змісту наведених норм матеріального права, невиконання відповідачем, як матірю малолітньої дитини свого обовязку щодо її утримання до досягнення нею повноліття у грошовій і (або) натуральній формі, порушує права такої дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

А тому, на підставі ч.1 ст. 55 Конституції України, ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.18 Сімейного кодексу України порушене право дитини підлягає судовому захисту.

Відповідно до положень ч.3 ст. 181, ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, від дня предявлення позову.

Згідно з ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.).

Отже, оскільки прокурор в інтересах батька дітей, просить суд захистити порушене право дітей способом, який передбачений законом шляхом стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/2 частини з усіх видів її доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду (тобто з 25 травня 2015 року) та до досягнення дитиною повноліття, суд вважає, що вказані вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

При визначенні розміру аліментів, суд врахував положення ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України, та те що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували незадовільний стан здоровя дитини чи відповідача, перебування чи необхідність перебування відповідача на стаціонарному лікуванні, наявність у відповідача інших дітей та/або непрацездатних батьків або інших обставин, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів чи призначення його розміру у твердій сумі.

В силу положень п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи те, що позивач на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 звільнений відйого сплати то в силу положень ч.3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягаї стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.51,55 Конституції України, ст.15,18,181,182,184,191 Сімейного кодексу України, ст. 10,60,15,57-64,88,179,185,208,209,212-215,224-228,232,233,367 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

в и р і ш и в :

Позов тимчасово виконуючого обовязки прокурора Марківського району Луганської області в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітної дитини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3 ідентифікаційний код: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 ідентифікаційний код: НОМЕР_2) аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини з усіх видів її доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 25 травня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3 ідентифікаційний код: НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок, в дохід держави Україна.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3 ідентифікаційний код: НОМЕР_1) аліментів, в межах суми виплат за один місяць, допустити до негайного виконання.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Луганської області через Марківський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто Марківським районним судом Луганської області шляхом подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення до цього суду протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання позивачем апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та після закінчення строку для подання відповідачем письмової заяви про перегляд заочного рішення, якщо таку заяву не було подано.

У разі подання позивачем апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Суддя: В.М.Шкиря