У х в а л а

19 січня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,
суддів: Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О., Колодійчука В.М., Мостової Г.І.,
розглянувши заяву представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Мединського Максима Миколайовича про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 січня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_8 про визнання договору поруки припиненим,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом, у якому просив припинити договір поруки, укладений між ним та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»).

На обґрунтування вимог позивач посилався на те, що 12 грудня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_8 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у сумі 59 300 доларів США, що еквівалентно 299 465 грн.

Указаний кредитний договір було забезпечено договором поруки від 12 грудня 2007 року № 164557, відповідно до умов якого ОСОБА_7 зобов'язався відповідати за виконання усіх зобов'язань позичальником перед кредитором у повному обсязі.

Посилався на те, що банком нараховується підвищена відсоткова ставка за користування кредитними коштами, тому обсяг його відповідальності як солідарного боржника за кредитним договором збільшився без його згоди.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до умов якого ПAT «Укрсиббанк» відступило, а ПAT «Дельта Банк» набуло право вимоги до боржників щодо повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними договорами, у тому числі і за договорами, укладеними із ОСОБА_8

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 вересня 2013 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 05 грудня 2013 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким позов ОСОБА_7 задоволено.

Припинено договір поруки від 12 грудня 2007 року № 164557, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_7

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 січня 2014 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ПAT «Дельта Банк» на рішення апеляційного суду Рівненської області від 05 грудня 2013 року відмовлено.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява представника ПАТ «Дельта Банк» - Мединського М.М. про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 січня 2014 року з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, зокрема ч. 1 ст. 559 ЦК України, що потягло ухвалення різних за змістом рішень у подібних правовідносинах.

Як приклад неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявник наводить ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 жовтня 2014 року у справі за позовом про поновлення строку позовної давності, визнання недійсним п. 3.4 договору поруки та визнання поруки припиненою, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 листопада 2014 року у справі за позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом про визнання договору поруки припиненим, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 вересня 2014 року у справі за позовом про стягнення заборгованості, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 листопада 2014 року у справі за позовом про визнання недійсним договору оренди землі, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 жовтня 2014 року у справі за позовом про визнання недійсним п. 3.6 кредитного договору, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня 2014 року у справі за позовом про стягнення заборгованості.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

При постановлені ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 січня 2014 року, суд касаційної інстанції виходив із того, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права та вважав обґрунтованими висновки про те, що відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука позивача припинилася, оскільки додатковою угодою № 1, укладеною 12 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_8, збільшено обсяг відповідальності поручителя ОСОБА_7 без його згоди.

Зі змісту ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, на які заявник посилається, як на підставу перегляду судового рішення, не вбачається неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, оскільки в одному випадку (судове рішення, яке є предметом перегляду) суд зазначив, що порука позивача припинилася, оскільки збільшився обсяг відповідальності поручителя без його згоди, а в інших випадках (рішення, на які заявник посилається, як на підставу неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права), зокрема в ухвалі від 01 жовтня 2014 року суд касаційної інстанції виходив з того, що у матеріалах справи відсутня додаткова угода до кредитного договору, на яку посилався позивач в обґрунтування доводів про збільшення обсягу відповідальності, в ухвалі від 05 листопада 2014 року суд касаційної інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для застосування ч. 1 ст. 559 ЦК України, так як поручителем не доведено наявність факту збільшення обсягу його відповідальності, в ухвалі від 10 вересня 2014 року суд касаційної інстанції виходив з того, що відсутні підстави для припинення поруки, оскільки позивачем було своєчасно надіслано відповідачу вимогу про виконання умов кредитного договору.

Як роз'яснено у п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про судову практику застосування статей 353-360 Цивільного процесуального кодексу України» заява про перегляд судових рішень у цивільних справах із підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 355 ЦПК України, може бути подана за сукупністю таких умов: судом касаційної інстанції при розгляді двох або більше справ неоднаково застосовано одні і ті самі норми матеріального права; справи стосуються спорів, які виникли з подібних правовідносин; має місце ухвалення різних за змістом судових рішень судом (судами) касаційної інстанції.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Отже зміст заяви та додані до неї копії ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 жовтня 2014 року у справі за позовом про поновлення строку позовної давності, визнання недійсним п. 3.4 договору поруки та визнання поруки припиненою, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 листопада 2014 року у справі за позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом про визнання договору поруки припиненим, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 вересня 2014 року у справі за позовом стягнення заборгованості, не можуть свідчити про наявність підстав для задоволення заяви, оскільки із них не вбачається різного тлумачення судами змісту і сутності правових норм, що призвело до різних висновків про наявність чи відсутність суб'єктивних прав та обов'язків учасників відповідних правовідносин; відсутнє різне застосування правил конкуренції правових норм при вирішенні колізій між ними з урахуванням юридичної сили цих правових норм, а також їх дії у часі, просторі та за колом осіб, тобто різне незастосування закону, який підлягав застосуванню; відсутнє різне визначення предмета регулювання правових норм, зокрема застосування різних правових норм для регулювання спірних правовідносин або поширення дії норми на певні правовідносини в одних випадках і незастосування цієї самої норми до аналогічних відносин в інших випадках, тобто різне застосування закону, який не підлягав застосуванню; відсутнє різне застосування правил аналогії права чи закону у подібних правовідносинах.

Що ж стосується ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 листопада 2014 року у справі за позовом про визнання недійсним договору оренди землі, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 жовтня 2014 року у справі за позовом про визнання недійсним п. 3.6 кредитного договору, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня 2014 року у справі за позовом про стягнення заборгованості, то вони постановлені у справах з іншим предметом спору, застосування інших норм матеріального права, які не відносяться до даних спірних правовідносин та за інших фактичних обставин, оскільки постановлені у справах, зокрема в ухвалі від 19 листопада 2014 року про визнання недійсним договору оренди землі та в ухвалі від 08 жовтня 2014 року про визнання недійсним п. 3.6 кредитного договору з підстав, передбачених ст. ст. 203, 215 ЦК України та ст. ст. 257, 261, 267 ЦК України, а у справі про стягнення заборгованості (ухвала від 17 вересня 2014 року) з підстав, передбачених 255-256, 267 ЦК України, а тому не можуть свідчити про неоднаковість застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права.

За таких обставин, наведені заявником доводи не містять сукупність вказаних умов та ознак неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а тому у допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_8 про визнання договору поруки припиненим за заявою представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Мединського Максима Миколайовича про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 січня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: Т.Л. Ізмайлова

С.О. Карпенко

В.М. Колодійчук

Г.І. Мостова