_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/8741/15-ц
Провадження № 2-н/520/1949/15
УХВАЛА

про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу

30.06.2015 року м. Одеса

суддя Київського районного суду міста Одеси Прохоров П. А., розглянувши заяву ТзОВ «Скат», про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг,

встановив:

Заявник звернувся до суду з вказаною за заявою про видачу судового наказу, у якій посилаючись на невиконання боржниками своїх зобовязань з утримання приналежного їм майна та своєчасної сплати комунальних платежів, порушує питання про стягнення з боржників на його користь заборгованості у солідарному порядку.

Відповідно до положень п.2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України, у випадку, коли із заяви та доданих до неї документів вбачається спір про право суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Дослідивши матеріали заяви суддя доходить висновку про необхідність відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, оскільки з її змісту вбачається спар про право.

Так, за наданими у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України). Разом із тим лише той факт, що договірні зобов'язання (наприклад, у частині оплати заборгованості телекомунікаційних послуг чи послуг телебачення і радіомовлення) не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право.

Якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення (пункт 3 частини першої статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Натомість з долучених заявником до заяви про видачу судового наказу матеріалів безспірності його розрахунків не вбачається, не надано жодних відомостей про тарифи, за якими боржникам були надані відповідні послуги, та їх затвердження, натомість сам факт несплати боржниками нарахованих сум свідчить про їх невизнання.

Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст. 100, 208-210 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Відмовити ТзОВ «Скат» у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з боржників, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 8541,73 грн.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя П. А. Прохоров