Справа № 307/1226/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

27 серпня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1

суддів Власова С.О., Бисаги Т.Ю.,

при секретарі Чейпеш С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тячівського районного суду від 4 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Позовні вимоги мотивовано тим, що батьки позивача і відповідача померли: 21 лютого 2005 року - мати ОСОБА_4 , 10 вересня 2005 року батько - ОСОБА_5, які проживали в ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті матері спадкоємцями по закону були: батько ОСОБА_5, позивачка та її брати ОСОБА_6 і ОСОБА_2, а після смерті батька - всі троє його дітей. Спадщина після смерті матері складалась з земельних ділянок та половини вищевказаного будинку, загальною ринковою вартістю в цінах на кінець січня 2015 року 191091 гривень, а після смерті батька - друга половина цього ж будинку та грошові вклади. Будинок рахувався за батьком. Мати склала заповіт лише на земельні ділянки і заповіла їх батькові, а у випадку його відмови лише їй, брату ОСОБА_6 та членам їхніх сімей. Батько відмовився від прийняття спадщини після смерті матері. Позивачка, відповідач та ОСОБА_6 подали заяви про прийняття спадщини тому, враховуючи загальний характер заяви батька про відмову від прийняття спадщини, на кожного з них, в тому числі і відповідача, могло би припасти при спадкуванні по закону по 1/3 ч. з половини будинку, що належала матері в спільному з батьком майні, або по 1/6 з всього будинку, вартістю цієї долі 31848,5 гривень. Батько заповітом від 11 травня 2005 року все своє майно заповідав позивачці з братом ОСОБА_6, однак, оскільки відповідач на той час вже встиг оформити собі інвалідність, то він всупереч волі батька отримав би право на обов'язкову частку в будинку, яка у відповідності зі ст.1241 ЦК України складає половину тієї долі, яку би він спадкував, якщо би мало місце спадкування по закону, або 1/12 частину цілого будинку вартістю 15924,25 гривень. Зазначає, що відповідач ОСОБА_2 систематично затівав скандали з батьками і навіть наносив батькам та їм із старшим братом побої, внаслідок чого і батько і мати не тільки позбавляли його долі у своїх заповітах, але й звертались за захистом від нього в РВ УМВС. У відповідності з принципом справедливості є підстави для застосування абзацу 2 ч.1 ст.1241 ЦК України про зменшення обов'язкової долі відповідача з 1/12 частини хоча би до 1/24, тобто з 15924,25 гривень до 7962,12 гривень. Однак, відповідач будинок повністю зніс, чим завдав їм з братом ОСОБА_6 пряму матеріальну шкоду у виді вартості будинку за мінусом 1/6 частини будинку, що на нього припадала після смерті матері у випадку спадкуванню по закону, вартістю 31848,5 грн. та зменшеної на половину обов'язкової частки після смерті батька вартістю 7962,12 грн. на загальну суму 151283,38 грн., з яких на неї припадає половина в сумі 75641,69 грн. і які підлягають стягненню з відповідача на її користь так як він відмовився відшкодувати заподіяну їй названу шкоду. Відповідачу належав двір №28 «а», а знесений будинок знаходився під номером 28. Позивач вважала, що наведене вище підтверджується ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 26 листопада 2014 року про скасування рішення Тячівського районного суду від 5 березня 2014 року по аналогічній цивільній справі №307/2743/13-ц за позовом її брата ОСОБА_6 до відповідача, яка зараз теж знаходиться в провадженні Тячівського районного суду. Тому просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь 75641,69 гривень матеріальної шкоди та витрати по справі 2256,42 грн.

Рішенням суду позов задоволений частково: стягнуто 71659,13 грн. майнової шкоди та 716,59 грн. судового збору, 1500 грн. сплачених витрат, повязаних з наданням правової допомоги адвокатом.

Відповідач не погодився з цим рішенням, порушив питання про його скасування та закриття провадження у справі.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні апелянт та його представник скаргу з наведених підстав підтримали.

Позивачка вважала, що підстав для задоволення скарги немає.

Заслухавши осіб, які приймали участь у справі та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги: позивачка не прийняла спадщини після смерті мами та батька, суд безпідставно прийняв до уваги рішення виконкому Кривської сільради від 11 грудня 2008 р., яким скасовано рішення цієї сільради від 15.06.2006 р., суд не належно оцінив покази свідків, які демонтували будинок.

Ці доводи є безпідставними.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

По справі встановлено, що мама сторін по справі померла 21.02.2005 р., а 19.08.2005 р. в Тячівську нотаріальну контору позивачкою та ОСОБА_6 було подано заяву про прийняття спадщини мами, тобто до спливу 6-ти місячного строку/а.с.8,13/.

Батько сторін помер 10.09.2005 р., а заяву про прийняття спадщини після його смерті позивачка та ОСОБА_6 подали до Тячівської нотаріальної контори 10.02.2006, тобто також до спливу 6-ти місячного строку/а.с.15,17/.

Таким чином, позивачка у встановлений законом строк і з дотриманням встановленого законодавством порядку прийняла спадщину як за мамою так і за батьком.

Рішенням виконкому Кривської сільради від 15 червня 2006 року №9 встановлено «оформлення» права власності на житловий будинок з надвірними спорудами в с.Крива, вул. Калініна №28 за ОСОБА_2 та ОСОБА_7 по ? ч. за кожним. /а.с.69/. Але це рішення скасовано рішенням виконкому Кривської сільради від 11 грудня 2008 р. за № 125, яке є чинним /а.с.101/.

Вартість будинку визначена відповідно до висновку про вартість обєкта оцінки, який проведено кваліфікованим оцінювачем.

Пояснення свідків, які безпосередньо зносили будинок для вирішення зазначеного позову значення не мають, оскільки предметом позову є грошова компенсація за знищення майна, яке було власністю позивачки.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Керуючись ст.ст.307,308,315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тячівського районного суду від 4 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменті її проголошення та може буди оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: