Справа № 190/1367/14-ц
Провадження №6/190/3/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року м. П`ятихатки

Пятихатський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого-судді Легкошерст Ю.В.,

за участю секретаря Гук С.Р.,

державного виконавця Черняк О.М.,

стягувача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пятихатки подання страшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Пятихатського районого управління юстиції ОСОБА_2 про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами,

в с т а н о в и в:

Старший державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Пятихатського районого управління юстиції ОСОБА_2М звернулась до суду з поданням про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, посилаючись на те, що на виконанні у ВДВС Пятихатського РУЮ Дніпропетровської області перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 190/1367/14, виданого 15 жовтня 2014 року Пятихатським районним судом Дніпропетровської області про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 105 000 грн. сплаченого авансу, 1050 грн. витрат по оплаті судового збору та 1500 грн. на правову допомогу. Оскільки в добровільному порядку боржники рішення суду не виконують, кошти на користь стягувача не сплачують, враховуючи відсутність іншої можливості виконання рішення суду, державний виконавець просив суд для звернення стягнення на майно боржника, яке перебуває у спільні сумісній власності, визначити що частка боржника ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1 складає 1/3 частину цієї квартири.

Державний виконавець Черняк О.М. в судовому засіданні подання підтримала в повному обсязі та просила для звернення стягнення на майно боржника, яке перебуває у спільні сумісній власності, визначити що частка боржника ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1 складає 1/3 частину цієї квартири.

Стягувач ОСОБА_1 в судовому засідання подання державного виконавця підтримав та пояснив, що боржники в добровільному порядку рішення суду не виконують, іншого майна, окрім квартири, на яке можно було б звернути стягнення не мають, тому просить суд з метою подальшого виконання рішення суду визначити, що частка боржника ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1 складає 1/3 частину цієї квартири.

Відповідач ОСОБА_4 та заінтересовані особи ОСОБА_3, ОСОБА_5 в судове зсідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином /а.с.39, 40/.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

На виконанні ВДВС Пятихатського РУЮ перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 190/1367/14, виданого 15 жовтня 2014 року Пятихатським районним судом Дніпропетровської області про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 105 000 грн. сплаченого авансу, 1050 грн. витрат по оплаті судового збору та 1500 грн. на правову допомогу, про що свідчить копія виконавчого листа № 190/1367/14 та копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.11.2014 року /а.с.5-6, 8/.

В ході проведення виконавчих дій встановлено, що за боржником ОСОБА_4 зареєстроване право власності на частину квартири АДРЕСА_1, якою вона володіє спільно з іншими особами, а саме ОСОБА_3, ОСОБА_6, про що свідчить копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с.21-22/

Згідно листа Пятихатського бюро технічної інвентаризації № 113 від 04.12.2014 року та копії свідоцтва про право власності на житло квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5О./а.с.25, 26-27/.

Згідно ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Статтею 14 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч.1 ст. 379 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця. Згідно ч.1 ст.1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 вищезазначеного Закону приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю.

Згідно ч. 2 ст. 8 зазначеного Закону передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

З наведених норм Закону випливає, що при передачі квартири із державного житлового фонду громадяни визначаються з формою власності, а саме в спільну сумісну або часткову власність вони отримують приміщення. При здійсненні приватизації родина ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 визначилася та отримала квартиру у спільну сумісну власність.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частка кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Як роз'яснено в п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 22.12.1995, № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" розглядаючи позови, пов'язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є: майно, нажите подружжям за час шлюбу (ст. 16 Закону "Про власність", ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України); майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї чи майно, що є у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сім'ї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачено інше або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (п. 1 ст. 17, ст. 18, п. 2 ст. 17 Закону "Про власність"); квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім'ї наймача у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"). В інших випадках спільна власність громадян є частковою. Якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при надбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається ступенем його участі працею й коштами у створенні спільної власності. Частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Оскільки праця є основою створення і примноження власності громадян, розмір частки учасника спільної сумісної власності визначається ступенем його трудової участі, якщо інше не випливає із законодавства України. Розмір часток у спільній сумісній власності подружжя визначається за нормами Кодексу про шлюб та сім'ю. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Застосовуючи процедуру «пілотного рішення» у справі «ОСОБА_7 проти України» Європейський суд з прав людини констатував, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі «Горнсбі проти Греції»(Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II).

Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок ( рішення у справі «ОСОБА_8 проти Італії»( Immobiliare Saffi v. Italy), (GC), №22774/93, п. 66, ECHR 1999-V). У такому самому контексті відсутність у стягувача можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачене першим реченням першого пункту статті 1 Протоколу №1 ( рішення у справі ОСОБА_1, п. 53).

З урахуванням викладеного та беручи до уваги те, що при придбанні шляхом приватизації права власності на квартиру АДРЕСА_1 власники не визначалися з розміром часток, будь - яких даних про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності у надбанні майна була більшою або меншою не має, суд приходить до висновку, що частки співвласників є рівними, а тому частка боржника ОСОБА_4 у квартирі по вул. Клименко, 91/1 в м. Пятихатки Дніпропетровської області складає 1/3 частину квартири, що і дає підстави для задоволення подання.

Керуючись ст.ст 379 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Подання страшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Пятихатського районого управління юстиції ОСОБА_2 про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами задовольнити.

Визначити, що частка боржника ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1 складає 1/3 частину цієї квартири.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Пятихатський районний суд Дніпропетровської області протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

ОСОБА_9 Легкошерст