Справа № 521/5278/15-ц
Провадження № 2/521/3232/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді Леонова О.С.

при секретарі Малиш О.Л.

за участю:

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

02.04.2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом проти Виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання права власності (а.с. 1-2). В обґрунтування заявлених вимог вказала, що 19.06.2009 року нею була придбана квартира № 23, яка розташована в м. Одесі по вул. Адмірала Лазарева у будинку № 47, про що свідчить договір купівлі-продажу ВМІ №031705.

Потім нею було виявлено розбіжність у технічному паспорті, а саме наявність самочинного переобладнання, що від неї приховала гр. ОСОБА_4, при укладенні договору купівлі-продажу.

У відношенні працівника КП ОМБТІ та РОН гр. ОСОБА_5 було відкрито кримінальну справу № 1-581/11 за ознаками ст. 358 ч.1 КК України, підробка документів, печатки, штампів та бланків, збут або використання підробних документів, печаток, штампів, а саме внесення неправдивих відомостей, до технічного паспорту р.н. 604 пр. -21-643 від 16.16.2006 року на АДРЕСА_1.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 09.09.2011 року по справі № 1-581/11 вина гр. ОСОБА_5 була доведена, але вона звільнена в порядку ст. 7 КПК України від кримінальної відповідальності.

Таким чином, з вини працівника КП ОМТІ та РОН, а саме гр. ОСОБА_5 житлові приміщення, які на сьогодні є самочинними були відображені в технічному паспорті, такими які введені в експлуатацію. Вважає, що даний факт порушує її права власності, право користування та право розпоряджатися вказаною квартирою.

Позивач ОСОБА_1 неодноразово уточнювала позовні вимоги, остаточно заявою від 09.09.2015 року вона просить суд визнати за нею право власності на кв. 23, яка розташована в м. Одесі, по вул. Адмірала Лазарева у будинку № 47, загальна площа квартири 31,7 кв.м., житлова площа 17,2 кв.м., квартира складається з кімнати площею 10,3 кв.м., кімнати площею 6,9 кв.м., кухні площею 8,1 кв.м., санвузлу площею 2,9 кв.м., коридору площею 3,5 кв.м.; визнати за нею право власності на квартиру № 23, яка розташована в м. Одесі по вул. Адмірала Лазарева , у будинку 47 шляхом внесення змін в Реєстр права власності на нерухоме майно (а.с. 66).

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала уточнені позовні вимоги та просила суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2, в судовому засіданні, підтримала заявлені вимоги та просила суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити в їх задоволенні за відсутністю спору між сторонами.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, по невідомій суду причині, про розгляд справи був повідомлений належним чином.

Суд, вивчивши зібрані в справі докази, а також оглянувши в судовому засіданні матеріали кримінальної справи № № 1-581/11, за звинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ст. 358 ч. 1 КК України, вважає, що позов не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 19.06.2009 року ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_2, яка складається з однієї житлової кімнати, загальною площею 33,2 кв.м., у тому числі житловою 17,6 кв.м., що підтверджується договором купівлі-продажу від 19.06.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 (а.с.10-11).

Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» № 23335364 від 17.07.2009 року, право власності на квартиру АДРЕСА_3 було зареєстровано на ОСОБА_1 (а.с. 9).

Позивач отримала від ОСОБА_6 технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_4 за реєстровим номером 604пр-21-643 (а.с. 5-6), виконавцем якого була гр. ОСОБА_5, з якого вбачається, що квартира АДРЕСА_5 з однієї кімнати 17,6 кв.м.

18.07.2009 року начальником ділянки №1 КП «ЖКС «Хмельницький» та майстром КП «ЖКС «Хмельницький» було складено акт, з якого вбачається, що квартира АДРЕСА_6 складається з двох кімнат 11,83 кв.м. та 9,75 кв.м. (а.с. 59).

30.07.2009 року позивач отримала новий технічний паспорт за реєстровим номером 669пр-109-649 на квартиру № 23 в житловому будинку № 47 по вул. Адмірала Лазарева, з якого вбачається, що квартира складається з двох житлових кімнат 10,3 кв.м. та 6,8 кв.м. відповідно. Технічний паспорт містить штамп «Самочинно збудовані або переобладнані приміщення», до яких бюро технічної інвентаризації віднесено приміщення 5,5 кв.м. з житлової кімнати та 6,8 кв. м. з кухні(а.с.3-4).

У відношенні працівника КП ОМБТІ та РОН гр. ОСОБА_5 було відкрито кримінальну справу № 1-581/11 за ознаками злочину передбаченого ст. 358 ч.1 КК України, а саме внесення неправдивих відомостей, до технічного паспорту № 604 пр. -21-643 від 16.16.2006 року на АДРЕСА_1. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 09.09.2011 року, кримінальна справа № 1-581/11, за звинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ст. 358 ч. 1 КК України припинено на підставі ст..7 КПК України. ОСОБА_5 було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України (а.с. 7).

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 4 постанови від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою.

Позивач в судовому засіданні стверджує, що нею було придбано двокімнатну квартиру, про те, що вищевказана квартира була переобладнана їй відомо не було.

Суд не приймає до уваги доводи позивача, про те, що вона не знала, що придбала однокімнатну квартиру замість двокімнатної. Оскільки як вбачається з договору купівлі-продажу квартири від 19.06.2009 року позивач була обізнана з усіма істотними умовами договору, в тому числі, що вона придбала саме однокімнатну квартиру АДРЕСА_4, про що свідчить її підпис. Згідно з п. 5 договору, позивачка засвідчила, що квартира нею оглянута, вона ознайомлена з технічним станом квартири, перешкод для оформлення договору немає, про що свідчить її підпис (а.с.10-11).

Про те, що придбана позивачем квартира самочинно перебудована з однокімнатної на двокімнатну квартиру свідчить, виданий ОСОБА_1 новий технічний паспорт за реєстровим номером 669 пр-109-649 від 30.07.2009 року, де зазначено, що квартира № 23 в житловому будинку № 47 по вул. Адмірала Лазарева, складається з двох житлових кімнат 10,3 кв.м. та 6,8 кв.м. відповідно (а.с.3-4).

Крім того, на підставі ухвали суду від 14.07.2015 року (а.с.61) КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» було проведено технічну інвентаризацію та складено технічний паспорт на квартиру № 23, яка розташована в житловому будинку №47 по вул. Адмірала Лазарева в м. Одеса, відповідно до якого вказано, що вищезазначена квартира має загальну площу 31,7 кв.м., житлова площа 17,2 кв.м., квартира складається з кімнати площею 10,3 кв.м., кімнати площею 6,9 кв.м., кухні площею 8,1 кв.м., санвузлу площею 2,9 кв.м., коридору площею 3,5 кв.м. Технічний паспорт містить штамп «Самочинно збудовані або переобладнані приміщення», до яких бюро технічної інвентаризації віднесено приміщення 5,8 кв.м. з житлової кімнати та 6,9 кв. м. з кухні(а.с.67-69).

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Крім того, за загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Тому звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво може мати місце при наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

У пункті 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30 березня 2012 року № 6 роз'яснено, що, вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

В судовому засіданні встановлено, що проектно-дозвільна документація на реконструкцію спірної квартири відсутня.

ОСОБА_1 не довела навіть й дотримання будівельних норм і правил здійсненної реконструкції в межах площі квартири, що набута нею у власність.

Позивач не зверталась до компетентних органів з питання щодо прийняття до експлуатації реконструйованої квартири, відмову не отримувала.

Вказане свідчить про відсутність спору між позивачем та Виконавчим комітетом Одеської міськради, що в свою чергу, виключає можливість захисту права в порядку ст.3 ЦПК України.

Суди не повинні замінювати органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування щодо здійснення ними повноважень, встановлених Конституцією та законами України.

Оформлення права власності на самочинно збудоване нерухоме майно відноситься до компетенції органів місцевої влади.

При встановлених обставинах позов не підлягає задоволенню у звязку з безпідставністю.

Відмова в задоволенні позову не позбавляє права позивача на звернення до місцевих органів влади із заявою про узаконення самочинного будівництва.

Керуючись, ст.ст. 3, 10, 14, 60, 88, 154, 213 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання права власності - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення ухвалене і надруковане в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Суддя: