Справа № 353/1194/14-ц
Провадження № 22-ц/779/267/2015
Головуючий у 1 інстанції Лущак Н.І.
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Мелінишин Г.П.

суддів Беркій О.Ю., Соколовського В.М.

секретаря Бойчука Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом ОСОБА_2 до ТзОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» про визнання договору фінансового лізингу нікчемним, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Тлумацького районного суду від 15 грудня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ТзОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» про визнання договору фінансового лізингу нікчемним, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Тлумацького районного суду від 15 грудня 2014 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто її заявнику.

На ухвалу суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права. Судом не враховано, що позов заявлено ним саме з підстав захисту його порушених прав споживача, що підтверджується також і ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 17.11.2014 року. Тому згідно положень ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» він звільнений від сплати судового збору.

З цих підстав просив ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В засідання апеляційного суду сторони не з'явилися будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Вислухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Визнаючи неподаною та повертаючи позовну заяву ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не виконані вимоги ухвали суду від 02.12.2014 року та не усунуто недоліки позовної заяви, зокрема, не сплачено судовий збір за її подання.

Проте,з таким висновком погодитися не можна.

Встановлено, що в жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ТзОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» про визнання договору фінансового лізингу нікчемним, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди. При цьому позовні вимоги обґрунтовував тим, що угода суперечить положенням ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» унаслідок здійснення відповідачем нечесної підприємницької практики, отже підлягає визнанню недійсною із застосуванням правових наслідків недійсності правочину. А відповідно до ст.22 цього Закону відшкодуванню на його користь підлягає також і завдана моральна шкода.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Тлумацького районного суду від 02 грудня 2014 року позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу строк для сплати судового збору, розмір якого визначено з врахуванням пред'явлення ОСОБА_2 трьох самостійних позовних вимог.

У встановлений законом строк позивач не усунув вказаних недоліків, в зв'язку з чим ухвалою Тлумацького районного суду від 15 грудня 2014 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто її ОСОБА_2

Як видно зі змісту позовної заяви посилаючись саме на порушення відповідачем при укладенні оскаржуваного договору ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» ОСОБА_2 зазначав про звільнення від сплати судового збору згідно положень цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Аналогічні норми містяться у п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

З'ясовано, що ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області скасовано ухвалу Тлумацького районного суду від 10 жовтня 2014 року, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Скасовуючи дану ухвалу апеляційний суд прийшов до висновку про право позивача самостійно визначити підставу та предмет позову, тому таким і заявлено вимогу про захист прав споживача, що на стадії відкриття провадження у справі суд не вправі робити висновки про те, чи порушені права та інтереси позивача як споживача. А відповідно чи поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів» на спірні правовідносини, оскільки такі висновки суд може зробити лише після розгляду справи.

Однак, судом першої інстанції вищезазначених вимог закону, висновків та мотивів апеляційної інстанції, з яких скасовано ухвалу, не враховано.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала постановлена судом з порушенням норм процесуального права, а тому не може залишатися в силі і підлягає до скасування.

Керуючись ст. ст. 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Тлумацького районного суду від 15 грудня 2014 року скасувати, передати питання відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Г.П. Мелінишин

Судді: О.Ю. Беркій

В.М. Соколовський