АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/5608/15 Головуючий 1 інстанції - Бондар С.Б.
Справа № 636/4672/14-ц Доповідач Кірсанова Л.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Кірсанової Л.І.

суддів: Трішкової І.Ю., Крилової Т.Г.

за участю секретаря - Асєєвої В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 19 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області, про усунення перешкод в участі, вихованні та вільному спілкуванні дитини з батьком, який проживає окремо від неї,-

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеною позовною заявою, з уточненнями в подальшому, та просить суд зобов'язати колишню дружину ОСОБА_2 не створювати перешкод відносно його участі у вихованні і вільному спілкуванні з їх малолітнім сином - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; встановити способи, порядок участі у вихованні і вільному спілкуванні дитини з батьком, який мешкає окремо від неї; встановити його право: забирати сина з місця його постійного проживання - АДРЕСА_2, в першу і третю суботу і неділю кожного місяця, з ночівлею дитини за місцем проживання позивача - АДРЕСА_1, в період з 11:00 суботи до 18:00 неділі, з поверненням дитини за місцем його постійного проживання; один раз на рік, в літній період, протягом 30-ти днів брати сина для його оздоровлення та відпочинку, в тому числі, на території України та поза її межами; спілкуватися з сином кожен вівторок та четвер з 14:00 до 19:00 поза межами території двору жилого дому відповідача, в тому числі, поза межами Чугуївського району, Харківської області, на вільній території, за відсутності відповідача (парки, вулиці, дитячі розважальні площадки, цирк, дельфінарій тощо) з обов'язковим поверненням дитини за місцем його постійного проживання; на необмежене спілкування з сином шляхом телефонного, поштового, електронного та ін. засобів зв'язку, які не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином; зустрічатися з сином в дні народження, в офіційні святкові дні, в період шкільних канікул з 14:00 до 19:00 за місцем проживання дитини, а також на вільній території, за відсутності відповідача (парки, вулиці, дитячі розважальні площадки, цирк, дельфінарій тощо), з обов'язковим поверненням дитини за місцем його постійного проживання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 23 вересня 2006 року з відповідачем укладений шлюб, від якого мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 07 вересня 2012 року шлюб розірвано. Після розлучення син проживає разом з матір'ю, дідом ОСОБА_4 та бабою ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2. Відповідач- мати дитини штучно створює перешкоди у спілкуванні ним з дитиною, негативно налаштовує сина по відношенню до батька. Аліменти, які він виплачує, відповідач витрачає не на потреби дитини, яка не відвідує жодних додаткових занять, після школи перебуває дома, що негативно впливає на розвиток його особистості. Весь час після розірвання шлюбу позивач намагається налагодити зв'язок з сином, приймати участь в його вихованні, утриманні, розвитку його здібностей, забезпечувати всім необхідним для нормального розвитку та становлення особистості. Після спроб вирішити непорозуміння мирним шляхом щодо побачень та спілкування з дитиною, позивач звертався з відповідною заявою від 12 вересня 2014 року до Чугуївського РВ ГУМВС України в Харківській області, після чого було проведено перевірку, в ході якої неправомірних дій з боку відповідача не виявлено. 22 вересня 2014 року позивач звернувся до Служби у справах дітей Чугуївської районної державної адміністрації, яка рекомендувала дане питання на розгляд органу опіки та піклування. На засіданні Органу опіки та піклування Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області 01 жовтня 2014 року ОСОБА_6 було рекомендовано звернутися до суду, оскільки шляхом домовленості вирішити дане питання не видається можливим.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 19 червня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення районного суду та прийняти нове рішення, по суті позовних вимог. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, незаконність та необґрунтованість рішення суду. Зазначає, що не встановлений той факт, що син ОСОБА_3 не бажає спілкуватись з батьком, до того ж, думка з приводу цього самого сина ОСОБА_3 в суді заслухана не була. Вказує на наявність належних умов для проживання та спілкування з дитиною.

Відповідач будучи належним чином повідомленою про день та місце розгляду справи, у судове засідання апеляційного суду не з»явилася, ніяких клопотань суду не надала. Зазначене свідчить про її небажання приймати участь в розгляді справи в апеляційному суді.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Від третьої особи- Органу опіки та піклування Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області надійшла заява про розгдяд справи у відсутності їх представника.

Враховуючи, що справа тривалий час знаходиться у провадженні суду, відповідач належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, повістки про розгляд справи отримала, але без поважних причин повторно не з»явилася у судове засідання, судова колегія знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідача.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте зазначені вимоги закону залишилися поза увагою суду першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив того, що позивач не надав доказів створення відповідачем перешкод у його спілкуванні з дитиною. Між колишнім подружжям ОСОБА_1 склалися неприязнені стосунки, малолітній син ОСОБА_3 не бажає спілкуватися з батьком. Відповідач не заперечувала проти спілкування батька з дитиною в часи, які встановлені органом опіки та піклування, ніяких перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною не чинить, однак дитина сама не бажає спілкуватися з батьком.

Судова колегія не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, так як він не відповідає вимогам закону, обставинам справи, зібраним у справі доказам.

Відповідно до вимог ч. І ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Згідно до вимог ч. І ст.153 Сімейного кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

На підставі вимог ст. 157 Сімейного кодексу України. питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною а брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 158 Сімейного кодексу України, за заявою матері, батька дитини орган опіки а піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Статтею 159 СК України передбачено, в разі якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, окрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод після прийняття рішення органом опіки та піклування

З матеріалів справи вбачається, що сторони з 23 вересня 2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 07 вересня 2012 року розірваний (а.с.8,9).

Від шлюбу народився син, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво про народження (а.с.7). який після розірвання між батьками шлюбу проживає разом з матір'ю, дідом ОСОБА_4 та бабусею ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 ( а. с. 75). Позивач сплачує на утримання дитини на користь відповідача аліменти.

Між колишнім подружжям ОСОБА_3 склалися неприязнені стосунки, вони не можуть знайти порозуміння щодо спілкування батька з дитиною та виховання.

Судова колегія знаходить, що суд першої інстанції зробив необґрунтований висновок, що позивач не надав доказів створення відповідачем перешкод у його спілкуванні з дитиною, що малолітній син ОСОБА_3 не бажає спілкуватися з батьком, що відповідач не заперечує проти спілкування батька з дитиною в часи, які встановлені органом опіки та піклування, ніяких перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною не чинить, однак дитина сама не бажає спілкуватися з батьком.

Позивач неодноразово звертався до органу опіки та піклування Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області з заявами щодо спілкування з сином ( а. с. 10,11,12). Також ОСОБА_1 неодноразово звертався до Чугуївського РВ ГУМВС України в Харківській області, до служби у справах дітей Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області з заявами про те, що колишня дружина перешкоджає спілкуванню з дитиною ( а. с. 14,15,81-85,86,87,105, 129,130)

Зазначене свідчить, що між сторонами виник спір щодо спілкування батька з дитиною та її виховання.

Позивач зареєстрований у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.21), фактично проживає за адресою АДРЕСА_1, вказану квартиру він орендує( а. с. 20, 78).

Позивач має постійне місце роботи, характеризується за місцем роботи позитивно (а. с. 46,48,106).

З копій пояснень практичного психолога ОСОБА_8, класного керівника дитини ОСОБА_3- ОСОБА_11 до органу опіки та піклування Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 06.02.2015 року вбачається, що дитина ОСОБА_3 ставиться до батька ОСОБА_1 доброзичливо, бажає спілкуватися з батьком, ходити з батьком на прогулянки ( а. с. 80,81, 97-100).

З висновку органу опіки та піклування Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 11.12.2014 року вбачається, що батько не може систематично зустрічатися з дитиною, займатися його вихованням, проводити з ним дозвілля по тій причині що мати дитини ОСОБА_2 перешкоджає у цьому. Тому орган опіки та піклування визначив графік спілкування батька з дитиною( а. с. 46)

Судова колегія знаходить, що відповідач не має права перешкоджати батьку, який проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

В зв»язку з наведеним судова колегія вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що позивач позивач не надав доказів створення відповідачем перешкод у його спілкуванні з дитиною.

Згідно ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з наведеного колегія суддів, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що згідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для його скасування з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог частково.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, 309, 313,314,316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 19 червня 2015 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 не створювати перешкод відносно участі ОСОБА_1 у вихованні і вільному спілкуванні з малолітнім сином - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1;

встановити способи, порядок участі у вихованні і вільному спілкуванні дитини з батьком- ОСОБА_1 , який мешкає окремо;

встановити право ОСОБА_1 забирати сина ОСОБА_3 з місця його постійного проживання - АДРЕСА_2 в першу і третю суботу з 10 години з поверненням дитини за місцем його постійного проживання до 18 години;

встановити право ОСОБА_1 один раз на рік, в літній період, протягом 2-х тижнів брати сина для його оздоровлення та відпочинку;

встановити право ОСОБА_1 на необмежене спілкування з сином шляхом телефонного, поштового, електронного та ін. засобів зв'язку, які не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином;

встановити право ОСОБА_1 зустрічатися з сином в дні народження дитини за місцем постійного проживання дитини.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: СУДДІ: