Справа № 654/4917/14-ц
Провадження №2/654/66/2015
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 січня 2015 року Голопристанський районний суд Херсонської області в складі:
головуючого судді Третьякова І.В.,
при секретарі Бакай В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гола Пристань Херсонської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства КБ "Приват Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, -
Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності представника позивача, який подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити, не заперечував проти заочного рішення..
Відповідач у судове засідання не з'явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до вимог ст. 74-76 КПК України. Судові повістки відповідачці було направлено поштою. 04.12.2014 року відповідачка отримала виклик під розписку особисто, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, (а.с.25), 30.12.2014 судова повістка повернулось на адресу суду з відміткою про відмову адресата від отримання (а.с.35-36). Відповідно до ч.8 ст.76 ЦПК України особа вважається повідомленою.
Згідно з ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.
Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст..60 ЦПК України Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що 05.07.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір без номера, відповідно до умов якого банк відкрив рахунок ОСОБА_1 на якому встановив кредитний ліміт в сумі 0 гривень з базовою процентною ставкою по кредитному ліміту 3% в місяць на остаток заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а ОСОБА_1 зобов'язалася у встановлені кредитним договором строки повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом позивача у заяві.
Даний факт підтверджується копією Заяви від 05.07.2007 року без номеру та Умовами та правилами надання банківських послуг (а.с.6, 7-12).
Відповідно до п.2 Умов та правил надання банківських послуг кредит (кредитна лінія, кредитний ліміт) - це розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, обумовлений в Договорі на умовах платності та зворотності.
Таким чином, твердження позивача про укладення кредитного договору №с від 05.07.2007 року між сторонами та отримання відповідачем кредиту в сумі 1400 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку не знайшло свого підтвердження в судовому засідання. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження даних обставин, як підстав вимог стягнення заборгованості з відповідача.
Крім того, позивачем не надано жодного доказу факту збільшення банком кредитного ліміту, встановленого на платіжній картці відповідача з 0 до 1400 грн.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором № с від 05.07.2007 року, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_1, станом на 31.08.2014 року, відповідно до якого заборгованість за кредитом становить 7375,94грн, заборгованість за процентами становить 4407,15 грн., суд вважає неналежним та недопустимим доказом та не бере його до уваги, оскільки даний розрахунок підписано представником банку без зазначення прізвища та посади цього представника, що позбавляє суд можливості встановити кому саме належить підпис, яку дана особа займає посаду та чи має вона повноваження на підписання даного документу. Крім того, даний розрахунок заборгованості зроблено відносно заборгованості за договором №с від 05.07.2007 року. Проте позивачем не доведено, що існує договір №с від 05.07.2007 року між позивачем та відповідачем.
Керуючись ч.3 ст.10, 11, ст. 57-60, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд -
В задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства КБ "Приват Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області через Голопристанський районний суд шляхом подачі апеляції протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання рішення.

Суддя І. В. Третьякова