Провадження № 2/161/430/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

29 січня 2015 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді - Присяжнюк Л.М.,

при секретарі - Фурман Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

10.11.2014 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Луцької міської ради про визнання права власності на спадкове майно. Вказує, що зареєстрована та постійно проживає у будинку АДРЕСА_1 разом із своїми батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за вищевказаною адресою було побудовано за життя ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, залишивши у спадщину їй та її матері - ОСОБА_4 вказаний будинок. Зазначає, що заповіт її батьком не вчинявся і не посвідчувався, а на час його смерті окрім неї та її матері інших спадкоємців першої черги не було, вони прийняли спадщину, фактично втупивши в управління та володіння спадковим майно. Таким чином, її мати ОСОБА_4 стала власником ? частки, а вона стала власником ? частки домоволодіння АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати, яка на час смерті заповіту склала. 05.12.2012 року вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, проте отримала відмову у видачі такого свідоцтва. Просить визнати за нею про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - як на спадкове майно, що залишилося після смерті її батьків - ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 у судове засідання не з'явився, подав на адресу суду заяву, якою просив справу розглядати у його відсутності по наявних у ній матеріалах, позов підтримав в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.

Представник відповідача Луцької міської ради у судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи.

Дослідивши та оцінивши подані суду докази у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9), який на момент смерті проживав в АДРЕСА_1, разом із донькою - ОСОБА_1, та дружиною ОСОБА_4 Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Оскільки спадщина відкрилася до вступу в силу нового ЦК України (в редакції від 2004 року) з врахуванням п.п. 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції від 2004 року) до даних правовідносин слід застосовувати положення ЦК УРСР (в редакції від 1963 року).

Спадкодавець ОСОБА_3 у встановленому законом порядку отримав у безстрокове користування земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності по АДРЕСА_1, що вбачається із копії будівельного паспорта на земельну ділянку та копії виписки з рішення виконавчого комітету Луцької міської ради депутатів трудящих від 16.12.1968 № 553, акту про відведення в натурі присадибної земельної ділянки від 29.05.1969 року (а.с.10-14).

Окрім того, як вбачається із матеріалів справи та матеріалів інвентаризаційної справи № 1914 на вищевказане будинковолодіння, спадкодавець ОСОБА_3 у 1987 році звернувся до органу місцевого самоврядування із заявою про проведення перепланування та добудови, що вбачається із виписки з рішення виконавчого комітету Луцької міської ради народних депутатів від 08.10.1987 року № 323. А на підставі акту від 15.10.1987 року вищевказане будинковолодіння було прийнято в експлуатацію. В матеріалах інвентаризаційної справи № 1914 наявний висновок БТІ про реєстрацію будинку від 25.11.1987 року, з якого вбачається, що право власності на вказаний будинок підлягає реєстрації на праві особистої власності ОСОБА_3

Однак, в матеріалах інвентаризаційної справи № 1914 відсутні відомості про те, чи звернулось БТІ, у відповідності до п. 13 діючої на час проведення інвентаризації будинковолодіння, Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, з вищевказаним висновком до Луцької міської ради народних депутатів з метою прийняття рішення про оформлення права власності. В той же час, суд приходить до висновку, що спадкодавець ОСОБА_3 набув у власність житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а реєстрація права власності на нього не відбулась із незалежних від нього обставин, так як обов'язок такої реєстрації був покладений на БТІ та Луцьку міську раду народних депутатів, згідно чинного на той час законодавства.

Як вбачається із ст. 524 ЦК України (в редакції від 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Водночас, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті, що вбачається із ст.527 ЦК України (в редакції від 1963 року). Згідно ст. 529 ЦК України (в редакції від 1963 року) до спадкоємців першої черги відносяться в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого, а також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Так, позивач ОСОБА_1 та її мати ОСОБА_4 в порядку ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції від 1963 року) як спадкоємці першої черги прийняли спадщину після смерті спадкодавця, оскільки спільно проживали з померлим в одному будинку на час відкриття спадщини, фактично вступили в управління та володіння спадковим майном (а.с.6-8). У відповідності до ст.ст. 22, 28 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю; в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Спадкодавець ОСОБА_3 та ОСОБА_4. перебували у шлюбі, а тому суд приходить до висновку, що 3/4 частини вищевказаного житлового будинку належали ОСОБА_4 після смерті чоловіка. А позивач отримала у спадщину 1/4 частину спадкового будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача - ОСОБА_4, яка на випадок смерті не склала заповіту (а.с.9). Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належні їй ? частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В той же час, позивач ОСОБА_1, як спадкоємець першої черги, постійно проживаючи з матір'ю у вказаному спадковому будинку прийняла спадщину після смерті останньої в порядку ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції від 1963 року). Інших спадкоємців судом не встановлено.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.12.2012 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої ОСОБА_4, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.40).

Враховуючи, що ОСОБА_1 належним чином прийняла спадщину, суд приходить до висновку, що за нею слід визнати право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - як на спадкове майно, що залишилося після смерті її батьків - ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Керуючись ст.ст. 10-11, 57-60, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 524, 527, 529, 548, 549, 553 ЦК України (в редакції від 1963 року), п.п. 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції від 2004 року), суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Присяжнюк Л.М