НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/483/15
№ 2/183/1258/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Парфьонова Д.О., за участю секретаря судового засідання Пошивайло І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, за участі третьої особи Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що спірна 1/2 частка квартири АДРЕСА_1, належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 25 листопада 1993 року Губинихським цукровим заводом згідно з розпорядженням №8 від 25 листопада 1993 року, зареєстрованого в БТІ 25.11.1993 року за р.№15-1 та визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його мати ОСОБА_3, після смерті якої залишилось спадкове майно - квартира АДРЕСА_1, Новомосковського району Дніпропетровської області. ОСОБА_4 склала заповіт, в якому призначила позивача спадкоємцем майна. У встановлений законом строк позивач прийняв спадщину. Після звернення позивача за видачею свідоцтва про право на спадщину позивачу відмовлено у вчиненні означених дій, з підстав того, що позивачем представлені свідоцтво про смерть ОСОБА_2 та свідоцтво про право власності на житло на ім'я ОСОБА_4, в яких наявні розбіжності в імені та по батькові спадкодавця і власника, що не дає можливості видати свідоцтво про право на спадщину. Не погоджуючись з неможливістю отримання спадкового майна позивач звернувся з позовом до суду.

В судове засідання позивач не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач та третя особа, в судове засідання не з'явились, згідно заяв, що надійшли до суду, просили розглядати справу за їх відсутності. Проти задоволення позову не заперечили.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_2 /а.с.16/ - мати позивача /а.с.6/.

За життя ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло належала ? частина квартири, розташована за адресою: АДРЕСА_1 Новомосковського району Дніпропетровської області /а.с.14/.

Також, за життя ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом набула права власності на ? частину квартири, розташована за адресою: АДРЕСА_1 Новомосковського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 /а.с.7/.

07 грудня 2012 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений секретарем Губиниської селищної ради, зареєстрований в реєстрі за № 485, згідно якого все своє майно заповіла ОСОБА_1 /а.с.15/.

Як свідчить спадкова справа після смерті ОСОБА_4, позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини 11 лютого 2014 року та 17 лютого 2014 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Листом нотаріуса від 17 лютого 2014 року № 244/02-14 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини того, що представлені свідоцтво про смерть ОСОБА_2 та свідоцтво про право власності на житло на ім'я ОСОБА_4, в яких наявні розбіжності в імені та по батькові спадкодавця і власника, що не дає можливості видати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно спадкової справи після смерті ОСОБА_5, ОСОБА_4 отримала право на спадкування після смерті ОСОБА_5 на ? частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 Новомосковського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5

Доказів належної реєстрації права власності на ? частину нерухомого майна після смерті ОСОБА_5 за ОСОБА_4 матеріали справи не містять.

У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом.

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті.

Статтею 1257 ЦК України визначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

У відповідності до ст.ст.1233, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Як свідчить свідоцтво про право власності на житло від 25 листопада 1993 року, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 Новомосковського району Дніпропетровської області належить на праві власності: «ОСОБА_6 та членам його сім`ї ОСОБА_7». З технічного паспорту на квартиру,будинкової книги вбачається що ОСОБА_2 проживала в означеній квартирі з 04 лютого 1961 року по 30 липня 1999 року та з 28 грудня 2000 року по день смерті.

Відповідно п. 6 ч. 1, ч.2 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Факт належності вказаного свідоцтва про право власності підтверджується тим, що решта анкетних даних заявника в означених документах, а саме: ім'я та по-батькові, місце проживання, співпадають з даними, вказаними в свідоцтві про смерть, а прізвище ім`я та по-батькові вказано у свідоцтві російською мовою в родовому відмінку. Означена невідповідність перешкоджає заявнику в реалізації його спадкового права, не визнається однак і не оскаржується заінтересованими особами та не може бути усунена іншим чином, ніж шляхом встановлення факту належності правовстановлюючого документу, через що наявні підстави для задоволення позову в частині встановлення факту, що має юридичне значення, а саме - що саме спадкодавцю позивача належала ? частина означеного домоволодіння.

Щодо визнання права власності на іншу частину спірної квартири, яка перейшла до спадкодавця після смерті ОСОБА_5, суд виходить з наступного.

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

У разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно з'ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна.

Водночас, суд враховує, що ОСОБА_3 у встановленому законом порядку набула права власності на ? частку майна, однак не здійснила його реєстрацію, внаслідок чого за позивачем підлягає визнанню також право власності на ? частину будинку в порядку спадкування за заповітом на належну спадкодавцю частку майна та на ? частку в порядку спадкування за заповітом, право власності на яку не оформлено у встановленому законом порядку.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 328, 1261, 1223, 1258, 1268 ЦК України, суд,

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, за участі третьої особи Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_8 на підставі Свідоцтва про право власності на житло виданого Губиниським Цукровим заводом 25 листопада 1993 року належала на праві спільної часткової власності квартира загальною площею 43,6 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 Новомосковського району Дніпропетровської області.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири, загальною площею 43,6 кв.м., житловою площею 25,3 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири, загальною площею 43,6 кв.м., житловою площею 25,3 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, однак не оформила своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_5, померлого 17 травня 2004 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.О. Парфьонов