АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/85/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48, 50 Льон О. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКарпенко О. В.
суддівЄльцова В. О. , Нерушак Л. В.
при секретаріВосколович Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 10 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - відділ Державної виконавчої служби Канівського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, про стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів на утримання дружини,

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_7, який просив апеляційну скаргу відхилити, колегія суддів ,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 у квітні 2014 року звернулась до Канівського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості по аліментах та неустойки (пені) від суми несплачених аліментів на своє утримання, посилаючись в обґрунтування заявленого позову на те, що з 08 жовтня 2011 року по 24 жовтня 2013 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24 січня 2013 року стягнуто з ОСОБА_7 на її користь аліменти у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дочкою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку, починаючи з 14 січня 2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно довідки відділу Державної виконавчої служби Канівського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, вказує ОСОБА_6, відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дружини у розмірі 2 955,00 грн.

Вважаючи свої права порушеними, ОСОБА_6 звернулась до Канівського міськрайонного суду Черкаської області та уточнивши свої позовні вимоги просила суд постановити відповідне рішення, яким стягнути із ОСОБА_7 на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дружини за період з 14 січня 2013 року по 30 квітня 2014 року у розмірі 6 232,33 грн. Від стягнення самої суми заборгованості по аліментам на своє утримання ОСОБА_6 відмовилася.

Ухвалою суду від 20 травня 2014 року до участі у розгляді справи залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - відділ Державної виконавчої служби Канівського міськрайонного управління юстиції Черкаської області.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 10 червня 2014 року позов ОСОБА_6 - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дружини за період з 14 січня 2013 року по 30 квітня 2014 року в сумі 816,58 грн. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з»ясування обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення виниклого між сторонами спору, просить рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 10 червня 2014 року скасувати, ухваливши нове рішення, яким повністю задовольнити заявлені нею позовні вимоги або направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга, подана ОСОБА_6, підлягає до часткового задоволення, рішення суду першої інстанції до скасування із ухваленням нового, виходячи із наступного.

Згідно вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування або зміни постановленого судом першої інстанції рішення є невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин справи, постановлення рішення із порушенням вимог матеріального або процесуального права.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_6, виходячи із того, що відповідач ОСОБА_7 рішення суду щодо сплати аліментів на утримання дружини належним чином не виконує, а тому відповідно до ст. 196 СК України позивачка має право на стягнення з відповідача пені за несвоєчасну виплату аліментів на своє утримання.

Проте, із даним висновком суду першої інстанції погодитися не можна, виходячи із наступного.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24 жовтня 2013 року шлюб між подружжям розірвано.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24 січня 2013 року з ОСОБА_7 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання дружини в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 14 січня 2013 року до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно довідки відділу Державної виконавчої служби Канівського міськрайонного управління юстиції Черкаської області відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дружини за період з 14 січня 2013 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 2955,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Вказана стаття міститься у Главі 15 СК України «Обов'язок матері, батька утримувати дитину та його виконання», а відтак регулює відносини з приводу сплати неустойки у випадку прострочення виплати аліментів саме на утримання дитини.

Тобто, вказана правова норма не може слугувати підставою для стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання дружини та не регулює спірні правовідносини сторін у даній справі, а тому суд першої інстанції помилково дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявності правових підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_6

Оскільки рішення суду першої інстанції постановлене із порушенням вимог матеріального права, воно не може залишатися в законній силі, підлягає до скасування із ухваленням нового рішення про відмову у позові з вищенаведених підстав.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 10 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа: відділ Державної виконавчої служби Канівського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, про стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів на утримання дружини - скасувати.

Ухвалити по даній справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа: відділ Державної виконавчої служби Канівського міськрайонного управління юстиції Черкаської області про стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів на утримання дружини - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :