У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євграфової Є.П., Євтушенко О.І.,

Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання правочинів недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння та зобовʼязати вчинити дії,

за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», поданою представником Марченко Олесею Павлівною, на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від

17 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання правочинів недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння та зобовʼязати вчинити дії.

На обґрунтування позовних вимог зазначало, що 27 червня 2007 року між позивачем та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 010-2/07/1-772-07. На виконання зобов'язань позичальника за цим кредитним договором сторони 27 червня 2007 року уклали договір іпотеки № 010-2/07/1-772/1-07, об'єктом якого є нерухоме майно. Крім того, 9 квітня 2008 року між тими ж сторонами укладено Генеральну кредитну угоду № 07-01-74-08, відповідно до якої укладено кредитний договір від 9 квітня 2008 року № 010-2/07-01-0335-08.

На виконання зобов'язань позичальника за цією Генеральною угодою та кредитним договором від 9 квітня 2008 року сторони уклали договір іпотеки від 9 квітня 2008 року № 07-01-74/1-08, об'єктом якого також є спірні нежитлові приміщення. Кредитні зобов'язання позичальником ОСОБА_5 не виконувались належним чином. Постановою господарського суду Харківської області від 2 вересня 2010 року фізична особа-підприємець ОСОБА_5 визнаний банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатора - арбітражного керуючого Оскаленка Д.П. У межах процедури банкрутства знято арешти та заборони з іпотечного майна банкрута. 19 жовтня 2010 року ліквідатор здійснив відчуження спірного майна ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 Позивач вважає, що оскільки він не надавав згоди на відчуження спірного майна, а справа про банкрутство ФОП ОСОБА_5 була порушена безпідставно, то спірне майно набуте ОСОБА_4 без достатньої правової підстави. Тому просив визнати правочини недійсними, витребувати майно з чужого незаконного володіння та зобовʼязати вчинити дії.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 липня 2014 року в задоволенні позовних вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання правочинів недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння та зобовʼязати вчинити дії відмовлено. Скасовано заходи забезпечення позовних вимог, вжиті ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 7 квітня

2014 року, а саме: скасовано арешт на нерухоме майно - нежитлові приміщення 2-го поверху № 1-:18, 20, 21, 22, 1/2 частини приміщення № 1 загальною площею 657,0 кв. м, літ. «В-4», що розташовані за адресою:

АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 19 жовтня 2010 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округ ОСОБА_6 у реєстрі за

№ 2640, скасовано заборону вчиняти дії, пов'язані з реєстрацією та перереєстрацією прав власності на нежитлові приміщення 2-го поверху

№ 1-18, 20, 21, 22, 1/2 частини приміщення № 1 загальною площею

657,0 кв. м літ. «В-4», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 17 вересня

2014 року рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від

30 липня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» - Марченко О.П. просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Судами встановлено та підтверджується матеріалами справи, що

27 червня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 010-2/07/1-772-07, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі

259 263 дол. США на придбання нерухомого майна зі ставкою 12 % річних та строком повернення до 27 червня 2017 року (а. с. 13-23).

17 грудня 2008 року додатковим договором № 1 до вказаного кредитного договору внесено зміни щодо графіку погашення кредитної заборгованості (а. с. 23а-25).

На виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором від

27 червня 2007 року № 010-2/07/1-772-07 сторони цього ж дня уклали договір іпотеки № 010-2/07/1-772/1-07, об'єктом якого є нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення 2-го поверху № 1-18, 20, 21, 22, 1/2 частини приміщення № 1 загальною площею 657,0 кв. м, літ. «В-4», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, та належать іпотекодавцю

ОСОБА_5 на праві приватної власності (а. с. 42-45).

Договором від 9 квітня 2008 року № 1 до договору іпотеки від

27 червня 2007 року внесено зміни щодо заставної вартості об'єкта іпотеки

(а. с. 46).

Крім того, 9 квітня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 укладено Генеральну кредитну угоду № 07-01-74-08, предметом якої є надання кредитором позичальнику кредитних коштів в порядку та на умовах, визначених у кредитних договорах, укладених відповідно до цієї угоди, з загальним розміром позичкової заборгованості позичальника за наданими кредитами не більше 400 000 дол. США, строком дії до 9 квітня 2018 року (а. с. 8-12).

9 квітня 2008 року відповідно до цієї угоди між сторонами укладено кредитний договір № 010-2/07-01-0335-08, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 400 000 дол. США на проведення ремонту нерухомого майна зі ставкою 14,5 % річних та строком повернення до

9 квітня 2018 року (а. с. 26-38).

17 грудня 2008 року додатковим договором № 1 до вказаного кредитного договору були внесені зміни щодо графіку погашення кредитної заборгованості (а. с. 41).

На виконання зобов'язань позичальника за вказаними Генеральною угодою та кредитним договором від 9 квітня 2008 року між банком та ОСОБА_5 укладено договір наступної іпотеки від 9 квітня 2008 року

№ 07-01-74/1-08, об'єктом якого також є спірні нежитлові приміщення

а. с. 47-52).

Згідно з копіями розрахунків заборгованості станом на 17 квітня

2014 року ОСОБА_5 мав перед позивачем непогашену прострочену заборгованість за кредитним договором від 9 квітня 2008 року № 010-2/07-01-0335-08 у розмірі 200 316,50 дол. США, що еквівалентно 1 601 129 грн

78 коп., за кредитним договором від 27 червня 2007 року № 010-2/07/1-772-0 у розмірі 202 421,70 дол. США, що еквівалентно 1 617 956 грн 65 коп.

а. с. 68, 69).

Постановою господарського суду Харківської області від 2 вересня

2010 року визнано банкрутом фізичну особу - підприємця ОСОБА_5, відкрито ліквідаційну процедуру, скасовано арешти, накладені на майно боржника (у тому числі податкову заставу), та інші обмеження щодо розпорядження майном боржника, призначено ліквідатором арбітражного керуючого Оскаленка Д.П. та зобов'язано останнього у строк до 2 березня 2011 року виконати ліквідаційну процедуру (а. с. 57-61).

У біржовому віснику «Правопорядок» від 17 вересня 2010 року № 17-1 (25) розміщено повідомлення про проведення 19 жовтня 2010 року о 09 год. 00 хв. товарною біржею «Правопорядок» аукціону з продажу спірного майна, яке належало банкруту ФОП ОСОБА_5 (а. с. 121).

Як вбачається з копії протоколу від 19 жовтня 2010 року № 1 про проведення аукціону на товарній біржі «Правопорядок», за результатами проведених торгів, об'єктом яких було спірне нерухоме майно, їх переможцем став ОСОБА_4 (а. с. 56).

На підставі вказаних результатів аукціону 19 жовтня 2010 року між ліквідатором банкрута ФОП ОСОБА_5 - Оскаленком Д.П. та

ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу спірних приміщень, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міськогонотаріального округу ОСОБА_6 (а. с. 53-55).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 20 червня 2013 року ухвалу господарського суду Харківської області від

11 квітня 2013 року, якою відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у справі про визнання недійсним аукціону з продажу нежитлових приміщень 2-го поверху № 1-18, 20, 21, 22, 1/2 частини приміщення № 1 загальною площею 657,0 кв. м, літ. «В-4», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, протоколу від 19 жовтня 2010 року

№ 1, договору купівлі-продажу від 19 жовтня 2010 року та застосування до сторін правових наслідків недійсності правочину згідно зі ст. 216 ЦК України, скасовано та провадження у справі припинено (а. с. 62-67).

Таким чином, всі дії, що були вчинені на підставі скасованого судового рішення, не мають правового значення, оскільки зі скасуванням судового рішення втрачають силу ті наслідки, що були пов'язані зі скасованим рішенням.

Згідно з ч. 2 ст. 16, ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених частинами першою-третьою, п'ятою, шостою ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним.

У зв'язку із цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину.

Таким чином, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захистові шляхом задоволення позову до набувача з використанням правового механізму, установленого ст. ст. 215, 16 ЦК України.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, таким чином, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, оскільки суд правильно застосував до вказаних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин рішення Червонозаводського районного суду

м. Харкова від 30 липня 2014 року та ухвала апеляційного суду Харківської області від 17 вересня 2014 року законні та обґрунтовані.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», подану представником Марченко Олесею Павлівною, відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від

17 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:Є.П. Євграфова О.І. Євтушенко Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік