УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Горелкіної Н.А., Євтушенко О.І.,

Мартинюка В.І., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, малолітньої ОСОБА_7, ОСОБА_8, Личаківського районного відділу головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, треті особи: відділ у справах дітей Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Біляк Оксана Ярославівна про зняття з реєстрації та виселення, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, третя особа - відділ у справах дітей Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання недійсним прилюдних торгів, протоколу проведення прилюдних торгів, акта державного виконавця про реалізацію арештованого майна та визнання недійсним свідоцтва про право власності за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 09 вересня 2014 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 20 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, малолітньої ОСОБА_7, ОСОБА_8, Личаківського районного відділу головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, треті особи: відділ у справах дітей Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Біляк О.Я. про зняття з реєстрації та виселення, посилаючись на те, що після проведення прилюдних торгів з реалізації заставного майна нею було придбано квартиру АДРЕСА_1, яка належить їй на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, але відповідачі добровільно не виселились та чинять перешкоди у користуванні квартирою, у зв'язку з чим просить позов задовольнити.

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що під час проведення прилюдних торгів з реалізації спірної квартири в ній проживала та була зареєстрована неповнолітня дитина ОСОБА_7 Вказує, що для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, а такого дозволу не було, реалізація спірної квартири на прилюдних торгах була здійснена на підставі звіту про оцінку майна, який та той момент втратив свою чинність.

Посилаючись на наведене, просила визнати недійсними прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки), а саме трикімнатної квартири АДРЕСА_1, проведені 9 вересня 2013 року Львівською філією приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», визнати недійсним протокол проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна Львівської філії ПП «СП «Юстиція» №03/030/13/і-1 від 9 вересня 2013 року, визнати недійсним акт державного виконавця про реалізацію арештованого майна №б/н від 18 березня 2013 року, складений старшим державним виконавцем Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Паламар Я.В., визнати недійсним свідоцтво про право власності на спірну квартиру, видане 30 вересня 2013 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Біляк О.Я. на ім'я ОСОБА_3

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 09 вересня 2014 року первісний позов задоволено.

Позбавлено ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, малолітню ОСОБА_7, ОСОБА_8 права користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Виселено ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, малолітню ОСОБА_7, ОСОБА_8 з вищевказаної квартири.

Зобов'язано Личаківський районний відділ головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області зняти ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, малолітню ОСОБА_7, ОСОБА_8 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 20 січня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову у зв'язку із пропуском строку звернення до суду скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам ухвалені у справі судові рішення відповідають неповністю.

Судами установлено, що на виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова про стягнення солідарно з ОСОБА_11 та ОСОБА_4 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором у розмірі 274710,99 грн. 9 вересня 2013 року були проведені прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна (предмету іпотеки), що є власністю ОСОБА_4, а саме квартири АДРЕСА_1, переможцем яких стала ОСОБА_3

30 вересня 2013 року ОСОБА_3 було видане свідоцтво про право власності на вказану квартиру, посвідчене приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Біляк О.Я.

Згідно з довідкою з місця проживання у вищезазначеній квартирі зареєстровані відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, малолітня ОСОБА_7, ОСОБА_8

Задовольняючи первісні позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив із їх обґрунтованості.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач пропустив тримісячний строк для оскарження результатів прилюдних торгів.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог з підстав пропуску строку звернення до суду та відмовляючи у задоволенні позову в цій частині, суд апеляційної інстанції виходив із того, що відділ ВДВС, до якого ОСОБА_4 пред»явила позов про визнання прилюдних торгів недійсними, не є стороною договору купівлі-продажу спірної квартири.

Погодитися повністю з таким висновком апеляційного суду не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 26 ЦПК України у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати, за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

В матеріалах справи міститься клопотання представника ОСОБА_4 - ОСОБА_12 від 10 липня 2014 року про залучення до участі у справі у якості співвідповідача ПП «СП «Юстиція» та третіх осіб: приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Біляк О.Я., ВАТ «Державний ощадний банк України».

Згідно з журналом судового засідання від 10 липня 2014 року суд задовольнив клопотання ОСОБА_12, залучив до участі в справі у якості співвідповідача ПП «СП «Юстиція» та третіх осіб: приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Біляк О.Я., ВАТ «Державний ощадний банк України».

9 вересня 2014 року у відсутності представника відповідача ПП «СП «Юстиція», третіх осіб суд першої інстанції ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4

За таких обставин висновок суду апеляційної інстанції про те, що ОСОБА_4 пред»явила позов тільки до ОСОБА_3 та Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції є помилковим.

Не можна також вважати законним та обґрунтованим рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4, оскільки позовна давність для оспорювання укладеного на торгах договору є загальною - три роки. Позовні вимоги по суті судом не розглядалися.

Вирішуючи спір про виселення сім»ї ОСОБА_4, суди виходили з вимог ст.319 ЦК України.

Проте поза увагою судів залишилися вимоги частини другої статті 109 ЖК України, згідно з якими громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики)банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення , що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Крім того, в позовній заяві ОСОБА_4 зазначала, що станом на час проведення виконавчих дій та прилюдних торгів у квартирі АДРЕСА_1 проживала та була зареєстрована з 16 листопада 2012 року неповнолітня ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вирішуючи спір про виселення, суди також не зазначили чому вони не беруть до уваги положення ч. 4 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей», п.4.5.9 Інструкції з організації примусового виконання рішень, де передбачено, що для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Оскільки суди на вищевикладені обставини уваги не звернули, у порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України не врахували норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, не встановили обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, згідно з ч. 2 ст. 338 ЦПК України ухвалені по справі рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 09 вересня 2014 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 20 січня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик

Судді: Н.А. Горелкіна

О.І. Євтушенко

В.І. Мартинюк

О.М. Ситнік