Справа № 699/513/15-ц
Номер провадження 2/699/280/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2015 року м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі :

головуючого судді Свитки С.Л.,

за участю секретаря Таран О.В.,

позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4,

начальника служби у справах дітей Корсунь-Шевченківської райдержадміністрації ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Корсуні-Шевченківському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: органу опіки та піклування Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, вирішення спору щодо участі у вихованні дитини батька, який проживає окремо,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просив:

- зобовязати ОСОБА_3 не чинити йому перешкод у спілкуванні з сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та не перешкоджати у здійсненні ним права щодо виховання сина.

- за ухилення від виконання рішення органу опіки та піклування від 11.03.2015 року «Про спосіб участі громадянина ОСОБА_1 у вихованні його малолітнього сина та спілкування з ним» стягнути з відповідачки на його користь моральну шкоду в сумі 3000.00 грн.

- встановити такий порядок його участі у вихованні сина, при якому дозволити йому :

1.кожної другої та останньої пятниці місяця забирати сина до себе додому по місцю проживання з 17 години пятниці до 20.00 години неділі в літній період, та з 17 години пятниці до 17.00 години неділі в зимовий період;

2.у день народження дитини, 4 травня кожного року, забирати сина до себе додому по місцю проживання з 13 години до 19 години;

3.один раз на рік в період його відпустки (а при відсутності роботи - в липні кожного року) брати дитину на тридцять діб для проживання із батьком та здійснення з нею оздоровчих поїздок;

4.у встановлені години забирати дитину з місця її проживання до себе додому і повертати дитину за місцем її постійного проживання, передаючи матері чи іншим повнолітнім членам її сімї;

5.всі побачення з дитиною не обумовлювати обовязковою присутністю інших осіб, в тому числі, матері дитини.

Під час розгляду справи по суті позивач збільшив свої вимоги та додатково просив суд дозволити йому у свій день народження (22 травня), у день народження баби дитини - ОСОБА_7 (05 квітня), у день народження діда ОСОБА_8 (2 січня), забирати сина до себе додому по місцю проживання на одну добу.

В обґрунтування позову позивач вказав, що він та відповідачка ОСОБА_3 є батьками малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. На теперішній час шлюб між сторонами у справі розірваний, у зв*язку з чим згідно рішення Корсунь-Шевченківського районного суду від 13.11.2014 року місце проживання дитини визначено із матір*ю. Розпорядженням №38 від 11.03.2015 року Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації Черкаської області встановлено спосіб участі позивача у вихованні його малолітнього сина та спілкування з ним.

Відповідачка у справі не виконує вказане розпорядження з квітня 2015 року, внаслідок чого безпідставно не дала можливості спілкуватися позивачу з дитиною 10 квітня, 24 квітня, 08 травня, 22 травня та 30 липня 2015 року, чим заподіяла йому моральну шкоду, розмір якої позивач визначив у 3000 грн.

У суді позивач та його представник позов підтримали та додатково пояснили, що відповідачка, після набрання законної сили рішенням суду про встановлення місця проживання дитини з матір*ю, стала перешкоджати йому у спілкуванні з сином, внаслідок чого він був змушений звернутися до органу опіки і піклування Корсунь-Шевченківської райдержадміністрації щодо встановлення порядку спілкування з дитиною. Вказаним органом 11.03.2015 року був встановлений порядок спілкування батька із сином, але відповідачка, двічі давши йому дитину, з 05.04.2015 року стала перешкоджати йому у спілкуванні із сином, тобто перестала давати дитину у визначені розпорядженням дні і часи, обґрунтовуючи свої дії наявністю його заборгованості по аліментам.

В частині заподіяння моральної шкоди позивач пояснив, що вказану вимогу він заявив з метою «залякати» відповідачку цивільною відповідальністю, інших переконливих доказів заподіяння такої шкоди та її розміру не навів.

Відповідачка та її представник у суді позов не визнали і пояснили, що дитину вона перестала давати позивачу тому, що став порушувати умови спілкування із сином та хворобу дитини.

Крім того, відповідачка пояснила, що дитину лякала присутність із позивачем сторонніх осіб понятих, яких останній залучав для складання актів, а сам син після спілкування із батьком ставав знервованим.

Представник органу опіки і піклування Корсунь-Шевченківської райдержадміністрації начальник служби у справах дітей ОСОБА_5 у суді пояснила, що конфлікт між сторонами у справі триває понад два роки і шкодить інтересам їхніх дітей, у зв*язку з чим вважала, що позов підлягає до задоволення в частині встановлення порядку спілкування батька з дитиною, але не підлягає до задоволення в частині відшкодування моральної шкоди.

Свідки позивача ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_7 у суді показали, що відповідачка не давала позивачу дитину 10 квітня, 08 травня, 22 травня та 30 липня 2015 року без пояснення причини відмови або обґрунтовуючи свої дії хворобою дитини.

Свідки відповідачки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 показали суду, що між сторонами існують неприязні відносини, внаслідок чого малолітній син відмовляється йти до батька.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, його батьками є сторони у справі (а.с.9)

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 14.06.2011 року шлюб між сторонами у справі розірваний (а.с.10)

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 24.12.2014 року залишено без змін рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 13.11.2014 року, яким визначене місце проживання малолітнього ОСОБА_6 з матір*ю ОСОБА_3 відповідачкою у справі, що розглядається даним судом (а.с.а.с.23-25).

Розпорядженням №38 від 11.03.2015 року Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації Черкаської області встановлено спосіб участі позивача у вихованні його малолітнього сина та спілкування з ним (а.с.11)

Згідно актів від 10 квітня, 24 квітня, 08 травня, 22 травня та 30 липня 205 року позивач за участю свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 зафіксував відмову позивачки передати йому дитину у встановлені часи і дні (а.с.а.с.12-15, 76)

З переписки позивача із службою у справах дітей Корсунь-Шевченківської райдержадміністрації (а.с.а.с.15-16) вбачається, що позивач повідомляв вказану службу про перешкоджання відповідачкою у спілкуванні з дитиною.

Згідно світлокопії трудової книжки позивача (а.с.19) останній перебуває на обліку в районному центрі зайнятості як безробітний.

Згідно довідок, виданих виконавчим комітетом Стеблівської селищної ради (а.с.а.с.35,36) позивач та відповідачка із спірною дитиною проживають в ІНФОРМАЦІЯ_3 за різними адресами.

Згідно медичної карточки дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка була оглянута судом в судовому засіданні та визнана сторонами у справі, 27.07.2015 року останній хворів.

Згідно медичної довідки від 28.05.2015 року, виданої Корсунь-Шевченківською ЦРЛ (а.с.22) позивач на обліку у психіатра та нарколога не перебуває.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду справи, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Судом вставлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. На теперішній час шлюб між сторонами у справі розірваний, у зв*язку з чим рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду від 13.11.2014 року місце проживання дитини визначено із матір*ю.

Розпорядженням №38 від 11.03.2015 року Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації Черкаської області встановлено спосіб участі позивача у вихованні його малолітнього сина та спілкування з ним.

Відповідачка у справі не виконує вказане розпорядження з квітня 2015 року, внаслідок чого безпідставно не дала можливості спілкуватися позивачу з дитиною 24 квітня, 08 травня, 22 травня та 30 липня 2015 року, а в інші дні (10 квітня 2015 року) з поважних причин, оскільки дитина хворіла.

Вказаними діями відповідачка порушила право позивача на спілкування з дитиною, оскільки відповідно до приписів ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Частиною 2 ст.158 СК України передбачено, що рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Частиною 1 ст. 159 СК України визначено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Згідно приписів частини 2 ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позов в частині усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення порядку такого спілкування підлягає до задоволення, оскільки судом встановлено, що відповідачка, користуючись тим, що дитина проживає разом з нею, неодноразово чинила перешкоди позивачу у спілкування з дитиною, тобто не виконувала рішення органу опіки і піклування щодо участі батька у вихованні дитини.

Вказані обставини зумовлюють необхідність прийняття судом рішення щодо встановлення порядку участі позивача у вихованні дитини та спілкування з нею. Зважаючи на зміст позовних вимог, приймаючи до уваги те, що такі вимоги фактично дублюють зміст розпорядження органу опіки і піклування з вказаного питання, а спілкування батька з дитиною у день народження її баби та діда істотно не змінюють вказаного порядку, суд приходить до висновку, що позов в цій частині слід також задовольнити.

В частині позову щодо відшкодування заподіяної моральної шкоди суд виходить з наступного.

Пунктом 2 ч.2 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

З урахуванням приписів ст..158 СК України та ст..23 ЦК України позивачу належало у суді довести в чому полягало заподіяння йому моральної шкоди та обґрунтувати визначений ним розмір такої шкоди.

Разом з тим, судом було з*ясовано, що позивач пред*явив вимогу про відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 грн лише з метою «залякати» відповідачку цивільною відповідальністю за невиконання рішення органу опіки і піклування.

Така позиція позивача є неприйнятною для суду, оскільки суперечить встановленим законом підставам відшкодування заподіяної шкоди.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факту заподіяння відповідачкою моральної шкоди, її розміру, у зв*язку з чим суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині.

Керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України,

суд

вирішив:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: органу опіки та піклування Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, вирішення спору щодо участі у вихованні дитини батька, який проживає окремо.

Зобов'язати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 перешкод у спілкуванні з сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та не перешкоджати у здійсненні права щодо виховання сина.

Встановити такий порядок участі у вихованні сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 батька - ОСОБА_1, при якому дозволити йому:

-кожної другої та останньої п'ятниці місяця забирати сина до себе додому по місцю проживання з 17 години п'ятниці до 20.00 години неділі в літній період, та з 17 години п'ятниці до 17.00 години неділі в зимовий період;

-у день народження дитини, 4 травня кожного року, забирати сина до себе додому по місцю проживання з 13 години до 19 години;

-один раз на рік в період його відпустки (а при відсутності роботи - в липні кожного року) брати дитину на тридцять діб для проживання з ним та здійснення оздоровчих поїздок;

-у встановлені години забирати дитину з місця її проживання до себе додому і повертати дитину за місцем її постійного проживання, передаючи матері чи іншим повнолітнім членам її сім'ї;

-у день його народження 22 травня, у день народження баби - ОСОБА_7 05 квітня та у день народження діда - ОСОБА_8 02 січня забирати сина ОСОБА_6 до себе додому по місцю проживання на одну добу.

Всі побачення ОСОБА_1 з дитиною не обумовлювати обов'язковою присутністю інших осіб, в тому числі, матері дитини.

У задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути поданою до апеляційного суду Черкаської області через Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області протягом 10 днів з дня його оголошення.

Суддя ОСОБА_14sp; Л.