Справа №490/6345/15-ц 05.11.2015 05.11.2015 05.11.2015
Провадження №22-ц/784/2634/15
справа № 490/6345/15-ц
провадження № 22ц-784/2634/2015 Головуючий у першій інстанції: Мамаєва О.В.
категорія 27 Доповідач апеляційного суду: Лівінський І.В.
У Х В А Л А

іменем України

05 листопада 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лівінського І.В.,

суддів: Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

при секретарі судового засідання Харитонової І.В.,

за участі: представника боржників Лопушанського О.І,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

товариства з обмеженою відповідальністю «Техноторг-Лізинг»

(далі - ТОВ «Техноторг-Лізинг»)

на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 жовтня 2015 року, постановлену

за клопотаннями

Інспекції Міністерства доходів та зборів Республіки Білорусь по м. Мінську про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в Україні,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року Інспекція Міністерства доходів та зборів Республіки Білорусь по м. Мінську звернулася до суду із клопотаннями про надання дозволу на примусове виконання ухвали економічного суду м. Мінська від 1 вересня 2014 року, у справі за позовом відкритого акціонерного товариства «Промагролізинг» (далі - ВАТ «Промагролізинг») до ТОВ «Техноторг-Лізинг» та товариства з обмеженою відповідальністю «Техноторг-Дон» (далі - ТОВ «Техноторг-Дон») про стягнення боргу.

Свої вимоги заявник мотивував тим, що вказаним судовим рішенням між сторонами по справі затверджено мирову угоду, за якою позивач відмовився від позовних вимог про стягнення з відповідачів боргу, а судові витрати в розмірі 11 215 303 білоруських рублів віднесено на відповідачів солідарно.

27 лютого 2015 року економічний суд видав судовий наказ про стягнення солідарно з відповідачів в дохід республіканського бюджету вказаної суми державного мита.

Посилаючись на те, що зазначене рішення боржники виконали лише частково в розмірі 3 794 310 білоруських рублів, заявник просив дозволити виконання та виконати на території України дане рішення про стягнення солідарно з відповідачів в дохід республіканського бюджету 7 420 993 білоруських рублів державного мита.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 жовтня 2015 року клопотання задоволені. Постановлено надати дозвіл на примусове виконання зазначеного рішення іноземного суду.

В апеляційній скарзі ТОВ «Техноторг-Лізинг», посилаючись на неправильне застосування суддею норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні клопотання заявника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, із матеріалів справи вбачається, що ухвалою економічного суду м. Мінська від 1 вересня 2014 року, у справі за позовом ВАТ «Промагролізинг» до ТОВ «Техноторг-Лізинг» та ТОВ «Техноторг-Дон» про стягнення боргу, затверджено мирову угоду, якою позивач відмовився від позовних вимог про стягнення з відповідачів 2 млн. 425 тис. 762,25 російських рублів, а відповідачі зобов'язались солідарно компенсувати судові витрати в розмірі 11 215 303 білоруських рублів.

27 лютого 2015 року економічний суд видав судовий наказ про стягнення солідарно з відповідачів в дохід республіканського бюджету вказаної суми державного мита.

7 травня 2015 року ТОВ «Техноторг-Дон» частково погасило заборгованість по судовому миту, перерахувавши на рахунок республіканського бюджету 351 долар США, що еквівалентно 3 794 310 білоруських рублів (а.с. 12).

Підстави для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду передбачені ст. 396 ЦПК України.

Зокрема, у задоволенні такого клопотання може бути відмовлено:

1) якщо рішення іноземного суду за законодавством держави, на території якої воно постановлено, не набрало законної сили;

2) якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином повідомлено про розгляд справи;

3) якщо рішення ухвалене у справі, розгляд якої належить виключно до компетенції суду або іншого уповноваженого відповідно до закону органу України;

4) якщо ухвалене рішення суду України у спорі між тими самими сторонами, з того ж предмета і на тих же підставах, що набрало законної сили, або якщо у провадженні суду України є справа у спорі між тими самими сторонами, з того ж предмета і на тих же підставах до часу відкриття провадження у справі в іноземному суді;

5) якщо пропущено встановлений міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та цим Законом строк пред'явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні;

6) якщо предмет спору за законами України не підлягає судовому розгляду;

7) якщо виконання рішення загрожувало б інтересам України;

8) в інших випадках, встановлених законами України.

Аналогічні підстави для відмови у задоволенні таких клопотань містяться у статті V Конвенція про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року (далі - Конвенція) та статті 9 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних зі здійсненням господарської діяльності, підписана урядами держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у м. Києві 20 березня 1992 року.

Задовольняючи клопотання Інспекції Міністерства доходів та зборів Республіки Білорусь по м. Мінську про надання дозволу на примусове виконання зазначеної ухвали економічного суду, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що боржниками не надано доказів на підтвердження обставин, передбачених ст. 396 ЦПК України.

Такий висновок відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Твердження апеляційної скарги ТОВ «Техноторг-Лізинг» про те, що вони намагались виконати зазначене рішення в вересні 2014 року, але банк їм відмовив у переведені коштів в російських рублях, а тому відсутня їх вина у невиконанні зазначеного судового рішення, не може вважатись обставиною для відмови в отриманні дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в розумінні ст. 396 ЦПК України.

До того ж, як зазначалось вище, в травні 2015 року ТОВ «Техноторг-Дон» частково виконав зобов'язання за вказаним рішенням, перерахувавши борг в доларах США.

Посилання апелянта на те, що судом необґрунтовано надано дозвіл на примусове виконання судового рішення щодо ТОВ «Техноторг-Дон», оскільки стосовно останнього рішення не приймалось, є необґрунтованим.

Як видно зі змісту спірного судового рішення та судового наказу, питання про покладення обов'язку сплатити державне мито стосувалось, в тому числі, ТОВ «Техноторг-Дон».

До того ж, зазначене не впливає на права апелянта - ТОВ «Техноторг-Лізинг». Саме же ТОВ «Техноторг-Дон» ухвалу не оскаржувало.

Таким чином, оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог закону, а тому підлягає залишенню без змін на підставі п. 1 ст. 312 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Техноторг-Лізинг» відхилити, а ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 жовтня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: