Провадження № 22-ц/773/239/15 Категорія: 55 Доповідач: Федонюк С. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Завидовської-Марчук О.Г., Свистун О.В.,

секретаря - Концевич Я.О.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Терра Банк" про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та вихідної допомоги при звільненні і середнього заробітку за час затримки розрахунку, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 грудня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та мотивував його тим, що відповідно до наказу № 242-ос від 18.06.2012 року він був прийнятий на роботу в Публічне акціонерне товариство "Терра Банк" (далі- ПАТ "Терра Банк") на посаду директора Луцької дирекції (відділення №32). 26 вересня 2014 року згідно наказу № 61-ос від 23.09.2014 року його звільнено з роботи на підставі ч.1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку із скороченням штату працівників. Однак у день звільнення з ним не був проведений остаточний розрахунок, відповідно до якого в загальному повинен отримати 12 015грн 72 коп. Намагаючись з'ясувати причини невиплати йому коштів, дізнався про їх списання з належного йому карткового рахунку, на погашення заборгованості перед банком по кредитному договору про встановлення овердрафту № СБ-497/1 від 26.10.2012 року. Вважає такі дії відповідача протиправними, що порушують норми ст.ст. 127, 129 КЗпП України, у зв'язку з чим просив стягнути з відповідача на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату, індексацію, компенсацію за невикористану відпустку та вихідну допомогу при звільненні за вересень 2014 року в загальній сумі 12 015 грн. 72 коп., а також середній заробіток за період затримки розрахунку в сумі 13 330 грн. 03 коп. станом на 06.10.2014 року.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 прийнятий на роботу в ПАТ "Терра Банк" на посаду директора Луцької дирекції (відділення № 32). 26 вересня 2014 року згідно наказу № 61-ос від 23.09.2014 року ОСОБА_1 звільнено з роботи на підставі ч.1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку із скороченням штату працівників. У день звільнення йому належало до виплати як остаточний розрахунок в загальному 12 015грн 72 коп., які банк перерахував на рахунок позивача та списав цю ж суму на погашення кредитного боргу.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позивач всупереч ст. 60 ЦПК України не надав суду доказів та не довів наявності порушень при списанні відповідачем коштів при його звільненні, оскільки така угода була погоджена між сторонами і вона не суперечить вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки.

Статтею 24 Закону України "Про відпустки" також передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані дні щорічної відпустки.

Відповідно до ч. 1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Матеріалами справи встановлено, що 26 жовтня 2012 року між ПАТ "Терра Банк" та ОСОБА_1 укладений кредитний договір про встановлення овердрафту № СБ-497/1, відповідно до якого позичальнику надано кредит на умовах овердрафту в межах 13 200,00 грн. (а.с.9-12).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вбачається з п.2.3.2 кредитного договору, сторони домовились, що у разі звільнення позичальника з роботи в ПАТ "Терра Банк", датою останнього повернення всіх отриманих в межах ліміту овердрафту сум кредиту та процентів за ним відповідно до договору є дата звільнення позичальника відповідно до наказу по банку (а.с. 9 - зворот).

Згідно з умовами п.2.1 договору кредитування позичальника на умовах овердрафту здійснюється через поточний рахунок позичальника 7123, відкритий в ПАТ "Терра Банк".

Пунктом 3.2 договору передбачено, що кредит погашається при находженні коштів на поточний рахунок позичальника №7123, відкритий в банку.

Зі змісту п.4.2.3 кредитного договору про встановлення овердрафту вбачається, що позичальник зобов'язується отримувати заробітну плату через поточний рахунок, відкритий банком (а.с.10).

Крім того, п. 3.10 договору передбачено, що з метою забезпечення належного та своєчасного виконання зобов'язань за цим договором, останній доручає банку згідно із ст. 26 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" здійснювати договірне списання коштів у національній валюті з поточного рахунку №7123, який відкрито позичальником в ПАТ "Терра Банк" (в т.ч. за рахунок коштів вільного ліміту овердрафту) (або з будь-яких інших поточних рахунків позичальника, відкритих у ПАТ "Терра Банк"), що становлять суму кредиту, процентів за користування ним, процентів …., а також інших грошових зобов'язань позичальника перед банком, передбачених договором, за умови настання терміну погашення суми заборгованості за цим договором, та/або у випадках, коли виникає в банку право вимагати дострокового погашення кредиту та щоразу при надходженні коштів на поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням спеціального платіжного засобу (або будь-які інші поточні рахунки позичальника, відкриті у ПАТ "Терра Банк"), та списані кошти спрямовувати на погашення заборгованості за цим договором (а.с. 10).

Положеннями статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених договором між банком і клієнтом.

Отже, кредитним договором передбачена згода позивача на списання банком коштів з будь-якого його рахунку, відкритого у відповідача.

Згідно ст. 127 КЗпП відрахування із заробітної плати можуть проводитись тільки у випадках, передбачених законодавством України. Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу: для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не повернутого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування; при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки; при відшкодування шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що банком як роботодавцем нараховано 26 вересня 2014 року та у встановленому законом виплачено заробітну плату, та всі належні при розрахунку суми в загальному розмірі 12015,72 грн. шляхом перерахування на його рахунок, у цьому ж банку. Разом з тим, жодних доказів про відрахування адміністрацією роботодавця будь-яких сум із вказаної заробітної плати ОСОБА_1 суду не надано.

З наведеного слідує, що банком у даному випадку жодних порушень норм трудового законодавства не допущено, тому оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення його без змін.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: