РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2015 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Губської Я.В.

при секретарі Приблуда І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

08.07.2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (надалі ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся з позовом до суду до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 25.02.2007 року між сторонами укладений кредитний договір № НАXRRX17040110, згідно умов якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 2960,40 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, на термін до 24.02.2008 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Оскільки відповідачем було порушено зобовязання своєчасного повернення суми отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів, було розраховано заборгованість станом на 16.04.2014 року, яка складається з суми заборгованості по процентам за користування кредитом 9712 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом 725,30 грн., пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 29887,16 грн., 500 грн. штраф (фіксована частина), 2016,22 грн. штраф (процентна складова), усього 42840,68 грн., яку позивач і просить стягнути з відповідача. Також, просить відшкодувати понесені судові витрати по оплаті судового збору.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позові.

Відповідач та представник відповідача проти позову заперечували, зазначаючи про те, що ОСОБА_1 ніколи не мала фінансових взаємовідносин з позивачем, і кредиту в розмірі 2960,40 грн. не отримувала, про існування кредиту дізналася лише в суді. Також, вказує, що в заяві позичальника, яка надана позивачем до позову на підтвердження взаємовідносин між позивачем та відповідачем та на копіях паспорту відповідача міститься підпис не ОСОБА_1, а іншої особи, вона ці документи не підписувала.

Представником відповідача під час судового розгляду було заявлено клопотання про призначення по справі почеркознавчої експертизи, у зв*язку з чим після її проведення подано клопотання до суду про відшкодування витрат на оплату експертизи та понесених витрат на правову допомогу від імені позивача.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Закону.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» подані наступні докази: - анкета позичальника від імені ОСОБА_1 від 25.02.2007 року про отримання кредиту в ЗАТ КБ «Приватбанк» на суму 2960,40 грн. на строк 12 місяців, до 24.02.2008 року включно, зі сплатою відсотків 1% на місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту; - умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»)(Стандарт); - посвідчену копію паспорту ОСОБА_1; - розрахунок заборгованості за договором, - виписку по рахунку, - копії меморіальних ордерів. (а.с. 4-10, 151-161).

Звертаючись з позовом до суду позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у позивача, однак своїх зобовязань належним чином за договором кредиту не виконує, у звязку з чим виникла заборгованість по процентах, пені, штрафних санкціях, яку і просять стягнути з відповідача в примусовому порядку.

Відповідно до рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року тип Банку з закритого акціонерного товариства змінено на публічне акціонерне товариство «Приватбанк», яке є правонаступником всіх прав та зобовязань ЗАТ «Приватбанк». (а.с.14).

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач ОСОБА_1 зазначає, що ніколи не мала фінансових взаємовідносин з позивачем, і кредиту в розмірі 2960,40 грн. не отримувала, наміру на укладення договору в неї не було, заяву анкету позичальника не підписувала, копію паспорту не посвідчувала, паспорт не втрачала, стороннім особам паспорт не надавала.

Дослідивши під час судового розгляду надані сторонами докази в обґрунтування своїх доводів та заперечень, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

З положень ч.3 ст.203 ЦК України вбачається, що загальною вимогою дотримання якої необхідно для дійсності правочину є вільне волевиявлення учасника правочину та відповідність його внутрішній волі.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність вільного волевиявлення відповідачки ОСОБА_1 на укладення договору від 25.02.2007 між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 та відсутність її внутрішньої волі на укладення кредитного договору.

Дані обставини підтверджуються наданим до суду висновком судово-почеркознавчої експертизи № 1039 від 19.03.2015 року, згідно даних якого підписи від імені ОСОБА_1 у заяві позичальника № НАXRRX17040110 від 25.02.2007 року від імені ОСОБА_1, розташовані в рядках «Підпис»; на копіях сторінок 1-3,10,11 паспорта КО 529946 від 30.12.2003 року на ім*я ОСОБА_1, розташовані під рукописними цифровими записами «Копия верна ОСОБА_1 25.02.07» - виконані не ОСОБА_1, а іншою особою. (а.с. 113-118).

Висновки судово-почеркознавчої експертизи у суду не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки вони не протирічать іншим даним, які встановлені в судовому засіданні під час розгляду даної справи та не спростовані буд-якими іншими доказами, наданими сторонами.

Таким чином, під час судового розгляду встановлено, що підпис в анкеті позичальника від 25.02.2007 року виконаний не ОСОБА_1, про що свідчить відсутність її волевиявлення на укладення кредитного договору з ЗАТ КБ «Приватбанк» та невідповідність вимогам ст. 203 ЦК України.

Дана обставина спростовує доводи позивача щодо обґрунтованості позовних вимог та укладення саме відповідачем ОСОБА_1 кредитного договору на підставі анкети позичальника та викликає сумніви у достовірності доводів на підтвердження позиції позивача про стягнення заборгованості за кредитом.

Посилання представника позивача щодо оплати коштів по тілу кредиту відповідачем згідно наданого до суду розрахунку заборгованості, як підтвердження укладення договору саме ОСОБА_1, суд вважає необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

До суду не надані належні та допустимі докази на підтвердження того, що саме відповідачем ОСОБА_1 були внесені грошові кошти до каси ЗАТ КБ «Приватбанк» на погашення тіла кредиту. Позивачем не представлені в судовому засіданні докази у вигляді первинних документів з підписами відповідача про внесення грошових коштів на виконання кредитного договору та не спростовані заперечення відповідача щодо не укладення договору 25.02.2007 року.

На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за кредитом від 25.02.2007 року з відповідача ОСОБА_1 є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, спростовані відповідачем, у зв*язку з чим позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

За даними, які містяться в матеріалах справи, відповідачем ОСОБА_1 були понесені витрати за проведення судової експертизи у розмірі 4736 грн., які підлягають відшкодуванню з ПАТ КБ «Приватбанк».

За вимогами ст. 88 ЦПК України не підлягають задоволенню вимоги позивача про відшкодування витрат по оплаті судового збору у разі відмови в задоволенні позовних вимог.

Стосовно відшкодування заявлених витрат відповідача на правову допомогу у розмірі 7200 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

За вимогами Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Порушуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, представником відповідача було надано копію договору про надання юридичних послуг, документи на підтвердження правової кваліфікації, розрахунок наданих послуг.

Згідно розрахунку представника відповідача та журналів судових засідань встановлено, що представник відповідача здійснив підготовку процесуальних документів, надавав консультацію ( згідно розрахунку) та приймав участь у судових засіданнях загальним часом 6 год., у зв*язку з чим суд, керуючись вимогами Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» визначає компенсацію витрат на правову допомогу у розмірі 2923,20 грн.( 6 годин x 487,20 грн.)

Керуючись ст.ст. 10,11,57, 60,79, 84, 88, 209, 212-215,218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № НАXRRX17040110 від 25.02.2007 року в загальному розмірі 42840,68 грн. та відшкодування судових витрат по оплаті судового збору 428,41 грн. - відмовити

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по оплаті почеркознавчої експертизи у розмірі 4736 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 2923,20 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя