У Х В А Л А

і м е н е м у к р а ї н и

24 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Попович О.В., Коротуна В.М., Маляренка А.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 в особі її законного представника ОСОБА_7, ОСОБА_7, треті особи: Департамент комунальної власності та земельних відносин, Дніпровська районна у м. Дніпродзержинську рада, Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради, Дніпровський районний відділ у м. Дніпродзержинську ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, товариство з обмеженою відповідальністю «Абонент ХХ1», про визнання приватизації недійсною, скасування рішення виконавчого комітету, визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру та ордер, виселення, визнання права користування квартирою, витребування майна із чужого незаконного володіння, стягнення матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на заочне рішення Дніпровського районного суду

м. Дніпродзержинська від 22 листопада 2013 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом, уточненим під час розгляду справи, в якому посилались на те, що як особам, що постраждали в результаті аварії на Чорнобильській АЕС та які були евакуйовані у квітні 1986 року, рішенням виконкому Дніпровської районної у місті Дніпродзержинську ради від 16 вересня 1987 року ОСОБА_5 на склад сім'ї із чотирьох осіб був виданий ордер на право заселення у квартиру АДРЕСА_1.

Через сімейні обставини відповідальний наймач квартири ОСОБА_5 та її син ОСОБА_4 виїжджали до міста Надим, Російська Федерація. Виконавчим комітетом Дніпродзержинської міської ради народних депутатів ОСОБА_5 надавалось охоронне свідоцтво на вищезазначену квартиру з

12 грудня 1989 року по 27 жовтня 1993 року.

У січні 2007 року до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська звернулась ОСОБА_7 із позовом про визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона проживала з ОСОБА_4 в незареєстрованому шлюбі в квартирі № 60, від спільного проживання вони мають неповнолітню дочку ОСОБА_6, також зазначила, що ОСОБА_4 на тривалий час виїжджає до Росії і в останній раз залишив їй лист, в якому повідомив, що залишає квартиру АДРЕСА_1 їй та їх спільній дитині ОСОБА_6, оскільки не може надавати їм допомогу, та рішенням суду від 2 лютого 2007 року ОСОБА_4 було визнано таким, що втратив право користування квартирою

Згодом ОСОБА_7 приватизувала квартиру АДРЕСА_1 на ім'я на своєї дитини - ОСОБА_6 , про що 11 вересня 2008 року отримала свідоцтво про право власності. Позивачі у серпні 2012 року дізнались, що квартира АДРЕСА_1 передана у приватну власність малолітній ОСОБА_6

Посилаючись на те, що ОСОБА_8 листів такого змісту не писав, оскільки у період часу, на який посилалась ОСОБА_7 у позові, він перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, ухвалою Дніпровського районного суду

м. Дніпродзержинська від 19 жовтня 2012 року рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 02 лютого 2007 року у справі за позовом про визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, скасовано, а ухвалою Дніпровський районний суд міста Дніпродзержинська від 21 січня 2013 року позов залишено без розгляду, позивачі просили:

- визнати пропущений строк поважним для надання вимог про визнання ордеру на трикімнатну квартиру квартиру АДРЕСА_1 недійсним,

-визнати недійсним рішення виконкому Дніпровської у

м. Дніпродзержинську районної ради Дніпропетровської області від 21 березня 2007 року за № 138 про видачу ордера на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_7 у складі сім'ї із двох осіб,

-визнати недійсним ордер на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, жилою площею 37,7 кв.м на ім'я ОСОБА_7 у складі сім'ї із двох осіб,

-визнати розпорядження Фонду комунального майна міста Дніпродзержинська за № 5/1688-р про передачу квартири АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_6 недійсним,

-визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1, видане 11 вересня 2008 року на ім'я ОСОБА_6

- виселити з квартири ОСОБА_7 та ОСОБА_6

- стягнути з ОСОБА_7 27000 грн. на відшкодування матеріальної та

50000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також судові витрати в сумі

978,40 грн.,

- визнати право користування квартирою АДРЕСА_1 за ними, позивачами, з подальшою реєстрацією відділом громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Дніпровського РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області за постійним місцем проживання,

- зобов'язати відділ Громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Дніпровського РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області зняти з місця реєстрації за постійним місцем проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Заочним рішенням Дніпровського районного суд м. Дніпродзержинська від

22 листопада 2013 року позов задоволено частково. Визнано недійсним рішення виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Дніпродзержинську ради від 21 березня 2007 року № 138 про видачу ОСОБА_7 ордеру на квартиру АДРЕСА_1. Визнано недійним ордер № 17 від 04 липня 2007 року про надання ОСОБА_7 на склад сім'ї із двох чоловік права на зайняття квартири АДРЕСА_1.

Визнано недійсним розпорядження Фонду комунальної власності

м. Дніпродзержинська міської ради, правонаступником якого є Департамент комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради, від 11 вересня 2008 року № 5/1688-р про передачу квартири АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_6

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська, правонаступником якого є Департамент комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради, на підставі розпорядження від 11 вересня 2008 року № 5/1688-р про належність квартири АДРЕСА_1 на праві приватної власності ОСОБА_6

Зобов'язано Дніпровський РВ в м. Дніпродзержинську Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області зняти ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з реєстраційного обліку у квартирі АДРЕСА_1 із виключенням відомостей про них із особового рахунку.

Виселено ОСОБА_7 та ОСОБА_6 із спірної квартири. Визнано за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 право користування квартирою АДРЕСА_1 з подальшою реєстрацією в зазначеній квартирі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь позивачів 27 000 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 20000 грн. на відшкодування моральної шкоди .В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2015 року заочне рішення від 11 листопада 2013 року в частині задоволення позовних вимог про виселення ОСОБА_7 з малолітньою дитиною, зняття з реєстраційного обліку, відшкодування матеріальної та моральної шкоди скасовано. Ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині. В решті заочне рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 ставиться питання про скасування рішення суду першої та апеляційної інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить вказані судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Дніпродзержинську ради від 21.03.2007 року №138 про видачу ОСОБА_7 ордеру на спірну трикімнатну квартиру на склад сім'ї із двох чоловік, визнання недійним ордеру від 04.07.2007 року, визнання недійсним розпорядження Фонду комунальної власності м. Дніпродзержинська міської ради про передачу квартири у власність ОСОБА_6, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, суд першої інстанції, з яким обґрунтовано погодився і апеляційний суд, вірно виходив із порушення права позивачів на участь у приватизації спірної квартири та наявності у зв'язку з цим підстав для визнання вчиненого правочину приватизації недійсним, скасування свідоцтва про право власності на квартиру та визнання недійсним розпорядження органу приватизації, на підставі якого воно видане.

Частково скасовуючи рішення суду першої інстанції у частині виселення відповідачки разом з її малолітньою дитиною із спірної квартири та зобов'язання Дніпровського РВ в м. Дніпродзержинську ГУ ДМС України в Дніпропетровській зняти їх з реєстраційного обліку по квартирі, апеляційний суд дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині, оскільки право на проживання у спірної квартирі за відповідачкою та її малолітньою дочкою визнано рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 18.08.2006 року, яке є чинним.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від

22 листопада 2013 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Попович

В.М. Коротун

А.В. Маляренко