У Х В А Л А

іменем україни

21 січня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О. П.,

суддів: Амеліна В. І., Остапчука Д. О.,

Карпенко С. О., Савченко В. О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Вищого навчального закладу Укоопспілки «Полтавський університет економіки і торгівлі» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення без надання іншого жилого приміщення, за позовом ОСОБА_3 до Вищого навчального закладу Укоопспілки «Полтавський університет економіки і торгівлі», Київського районного відділу державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання договору найму житла пролонгованим, поновлення реєстрації місця проживання, за касаційною скаргою Вищого навчального закладу Укоопспілки «Полтавський університет економіки і торгівлі» на рішення апеляційного суду Полтавської області від 16 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року Вищий навчальний заклад Укоопспілки «Полтавський університет економіки та торгівлі» (далі - ВНЗ Укоопспілки «Полтавський університет економіки та торгівлі») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про виселення відповідача разом із сім'єю із квартири АДРЕСА_1.

Посилався на те, що 01 червня 2006 року з відповідачем було укладено строковий трудовий договір терміном на 5 років. 01 серпня 2007 року було укладено договір найму житла № 5-л/07, згідно з умовами якого відповідачу передано у платне тимчасове користування житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1, що належить позивачу на праві власності, строком до 31 липня 2008 року. У подальшому термін дії вказаного договору продовжувався на кожний календарний рік шляхом підписання додаткових угод. У зв'язку з тим, що 29 липня 2011 року ОСОБА_3 був звільнений із займаної посади у зв'язку із закінченням строку трудового договору, позивачем було прийнято рішення не продовжувати договір найму та виселення відповідача разом із сім'єю із займаного житла після закінчення строку дії вказаного договору. Проте відповідач добровільно відмовляється звільнити вказане житло.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 12 серпня 2014 року до участі у справі залучено співвідповідача ОСОБА_4

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ВНЗ Укоопспілки «Полтавський університет економіки та торгівлі», Київського районного відділу державної міграційної служби України в Полтавській області, у якому просив визнати договір найму житлового приміщення від 01 серпня 2007 року № 5-л/07 пролонгованим на один рік з 01 серпня 2014 року по 31 липня 2015 року, поновити реєстрацію його місця проживання та місце проживання членів його сім'ї.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 01 вересня 2014 року позови об'єднано в одне провадження.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 11 вересня 2014 року позов ВНЗ Укоопспілки «Полтавський університет економіки та торгівлі» задоволено. Виселено ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, із квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 16 жовтня 2014 року рішення Київського районного суду м. Полтави від 11 вересня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ВНЗ Укоопспілки «Полтавський університет економіки та торгівлі» відмовлено, а зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано пролонгованим договір найму житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1, від 01 серпня 2007 року № 5-л/07, укладений між ВНЗ Укоопспілки «Полтавський університет економіки та торгівлі» та ОСОБА_3, на строк до 31 липня 2015 року.

Поновлено державну реєстрацію за місцем проживання у АДРЕСА_1 за ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ВНЗ Укоопспілки «Полтавський університет економіки та торгівлі», посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, рішення апеляційного суду просить скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ВНЗ Укоопспілки «Полтавський університет економіки та торгівлі» та виселяючи відповідачів із квартири АДРЕСА_1, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_3 після закінчення строку дії договору найму житла вказаної квартири не звільнив, був належним чином попереджений позивачем про звільнення житла, а отже в силу вимог ч. 1 ст. 509, ч. 1 ст. 598 ЦК України підлягає виселенню зі спірної квартири разом із членами сім'ї без надання іншого жилого приміщення.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що останній у суді не довів обставин, на які посилався як на обґрунтування своїх вимог.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення зустрічного позову ОСОБА_3, апеляційний суд виходив із того, що після припинення 29 липня 2011 року трудових відносин з ОСОБА_3 правовідносини сторін щодо користування спірним жилим приміщенням перейшли у сферу, що регулюють проживання відповідачів у спірній квартирі відповідно до норм житлового законодавства, зокрема ч. 4 ст. 9 ЖК України. Оплата відповідачем по закінченню терміну дії договору найму житла послуг за користування спірним жилим приміщенням, в тому числі і за комунальні послуги, свідчить про пролонгацію строку дії даного договору.

Відмовляючи в задоволенні позову ВНЗ Укоопспілки «Полтавський університет економіки та торгівлі», апеляційний суд виходив із того, що останній у суді не довів обставин, на які посилався як на обґрунтування своїх вимог.

Проте з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 01 червня 2006 року між ВНЗ Укоопспілки «Полтавський університет економіки та торгівлі» та ОСОБА_3 укладено строковий трудовий договір на заміщення посади доцента кафедри технологічного обладнання харчових виробництв і торгівлі терміном на 5 років.

01 серпня 2007 року між позивачем та ОСОБА_3 укладено договір найму житла № 5-л/07, згідно з умовами якого останньому передано у платне тимчасове користування житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1, що належить позивачу на праві власності, строком до 31 липня 2008 року.

У подальшому термін дії вказаного договору продовжувався на кожний календарний рік шляхом підписання сторонами додаткових угод.

Згідно з наказом від 31 травня 2011 року № 53 ОСОБА_3 29 липня 2011 року звільнено із займаної посади на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України у зв'язку із закінченням терміну трудового договору.

Згідно з наказом від 04 липня 2011 року № 44 ВНЗ Укоопспілки «Полтавський університет економіки та торгівлі» прийнято рішення не продовжувати з ОСОБА_3 термін дії договору найму житла від 01 серпня 2007 року № 5-л/07.

Обґрунтовуючи підстави позову, ВНЗ Укоопспілки «Полтавський університет економіки та торгівлі» посилався на те, що договір найму житла від 01 серпня 2007 року № 5-л/07 є припиненим у зв'язку із закінченням строку його дії, тому відповідач разом із сім'єю має звільнити займане житлове приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 821 ЦК України договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п'ять років.

Пунктами 3.1, 3.2 договору найму житла від 01 серпня 2007 року № 5-л/07 передбачено термін найму спірної квартири з 01 серпня 2007 року по 31 липня 2008 року. Термін найму продовжується на наступний рік шляхом укладення додаткової угоди до даного договору за умови, що Вчена Рада наймодавця затвердить щорічний звіт наймача про виконання індивідуального плану роботи над докторською дисертацією.

08 липня 2010 року на виконання п. 3.2 договору між сторонами укладено додаткову угоду, згідно з умовами якої термін найму житла продовжено до 31 липня 2011 року.

Згідно з п. 6.1 договору після закінчення терміну найму або у разі дострокового розірвання договору наймач зобов'язаний повернути наймодавцю квартиру протягом п'яти календарних днів з дати закінчення терміну найму (дострокового розірвання договору).

Із матеріалів справи вбачається, що 08 липня 2011 року, 05 та 23 серпня 2011 року, 20 вересня 2011 року, 05 лютого 2013 року, 17 та 20 червня 2013 року позивач на адреси відповідачів надсилав листи-повідомлення про не продовження договірних відносин та з вимогою виселитися із займаного житлового приміщення у зв'язку із закінченням строку дії даного договору.

Вирішуючи спір по суті та ухвалюючи рішення про пролонгацію договору найму житлового приміщення на строк до 31 липня 2015 року, на порушення приписів ст. 303 ЦПК України апеляційний суд, не визначившись із характером спірних правовідносин та нормою права, яка їх регулює, не звернув уваги на те, що між сторонами виникли правовідносини щодо найму (оренди) житла, які регулюються главою 59 розділу ІІІ ЦК України, обставин, пов'язаних із виконанням відповідачем умов договору найму житла, підстави припинення та продовження строку дії вказаного договору не досліджував. Оплата відповідачем по закінченню терміну дії договору найму послуг за користування спірним жилим приміщенням, в тому числі за комунальні послуги, не може свідчити про пролонгацію дії вказаного договору, оскільки п. 3.2 договору найму житла сторони передбачили порядок продовження строку дії договору виключно шляхом укладення додаткової угоди, яка після 31 липня 2011 року між сторонами не укладалася.

Порушення апеляційним судом при розгляді справи норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення, тому ухвалене рішення апеляційного суду не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Вищого навчального закладу Укоопспілки «Полтавський університет економіки і торгівлі» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 16 жовтня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О. П. Касьян

Судді: В. І. Амелін

С. О. Карпенко

Д. О. Остапчук

В. О. Савченко