Справа № 703/62/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2015 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючої-судді Зайончковської&nbsp; І.А.

при секретарі Сорока О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Ташлицької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивачки ОСОБА_3, яка мала у власності земельну частку (пай), та спадщину після смерті якої позивачка прийняла шляхом заволодіння та розпорядження її майном. Мати позивачки, а дочка ОСОБА_3- ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_2 просить визнати за нею право власності на спадкове майно при відсутності інших спадкоємців за законом та заповітом, встановивши факт родинних відносин зі спадкодавцем, оскільки відсутнє свідоцтво про народження та про одруження матері, а тому не можливо простежити родинний зв'язок між позивачкою та спадкодавцем. Крім того відсутній оригінал сертифіката на право на земельну частку пай на ім'я ОСОБА_3, а державний акт на земельну ділянку на ім'я останньої не виготовлявся в зв'язку з її смертю.

На підтримку своїх вимог позивачка пояснила, що їй невідомо чи були її батьки одружені, а свідоцтво про народження матері та свідоцтво про їх шлюб у батька не збереглися. Останній після смерті матері знову одружився, а тому позивачка після одруження разом з чоловіком збудували новий будинок, куди забрала проживати і свою бабу ОСОБА_3, яка в ньому мешкала до часу смерті. Сертифікат на право на земельну частку бабі не видавали, оскільки вони всі залишились одразу у сільськогосподарського підприємства, яке видало членам КСГП розписки про залишення їх на зберіганні. Після смерті баби земельні ділянки були виділені в натурі та видані державні акти, проте на її ім'я він не видавався, хоча позивачці відомо, що належна спадкодавцю земельна ділянка, знаходиться у не витребуваних паях, які знаходяться в оренді фермерського господарства Чорнобривець.

Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав письмову заяву про повне визнання позову та розгляд справи без участі його представника.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 524, 529, 548, 549 ЦК України (в ред. 1963 року) позивачка є спадкоємцем за законом першої черги як онука, що спадкує частку, яку повинна була б успадкувати її мати, яка померла раніше спадкодавця. ОСОБА_2 спадщину прийняла належним чином, так як заволоділа майном ОСОБА_3 та розпорядилася ним, а тому за нею необхідно визнати право власності на спадкове майно, оскільки її брат спадщину не приймав та на неї не претендує.

Крім того в судовому засіданні встановлено, що спадкодавець була одружена з громадянином Росії, який пізніше залишив сім'ю, а тому дівоче прізвище матері позивачки було «ОСОБА_4». Вона стала проживати з ОСОБА_7 та мала двох дітей, які також були зареєстровані на прізвище «ОСОБА_4». Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження позивачки, де її прізвище та батьків вказано «ОСОБА_4» та свідоцтвом про смерть її матері, де прізвище померлої також «ОСОБА_4».

Хоча у позивачки відсутнє свідоцтво про народження її матері та свідоцтво про укладення нею шлюбу, з пояснень свідка ОСОБА_8 вбачається, що вона з матерію позивачки ходила разом до школи, а потім працювала на фермі. До спільного проживання з ОСОБА_7 вона мала прізвище батька «ОСОБА_4».Після смерті матері ОСОБА_2 проживала з батьком, мачухою та бабою, а одружившись та побудувавши свій будинок, забрала до себе бабу ОСОБА_3, яку доглянула до смерті та поховала. Під час оформлення пенсії ОСОБА_3 взяла своє дівоче прізвище, а не «ОСОБА_4», так як в неї були відсутні якісь документи, і їх складно було поновити, а колишній чоловік проживав в Росії та вони не підтримували зв'язків.

Аналогічні пояснення надала і свідок ОСОБА_9, яка пояснила, що ходила разом до школи з матір"ю позивачки, яка на той час мала прізвище «ОСОБА_4», а її матір"ю в свою чергу була баба ОСОБА_3. Потім свідок була завфермою, де також працювала мати позивачки, яка після одруження мала прізвище «ОСОБА_4». ОСОБА_3 проживала разом з онукою, яка її забрала до себе та доглянула, а коли вона оформляла пенсію, то зазначила своє дівоче прізвище «ОСОБА_3», так як не мала якихось документів на підтвердження шлюбу з «ОСОБА_10» та його припинення. Крім того ОСОБА_3 працювала все життя в колгоспі, в тому числі і трактористом, а тому дійсно мала право на земельну частку та була включена до списку таких осіб.

Таким чином суд вважає доведеним, що померла являлась рідною бабою позивачки, а її матір"ю була дочка ОСОБА_3 - ОСОБА_4

Також у позивачки відсутній оригінал правовстановлюючого документа на земельний пай, внаслідок чого вона позбавлена можливості оформити спадщину в нотаріальній конторі. Як вбачається з розписки правління КСГП «Зоря» с. Ташлик, Смілянського району ним 5 січня 1998 року від ОСОБА_3 отримано на зберігання сертифікат ЧР № 0245804 на її ім'я, що посвідчує право власності на земельну частку (пай) 288 га. Згідно довідок Ташлицької сільської ради від 19 березня 2014 року та 21 січня 2015 року по технічній документації з складання державних актів на право власності на земельні ділянки власникам сертифікатів на земельні частки на території Ташлицької сільської ради та додатку до розпорядження Голови РДА № 338 від 25 серпня 2004 року в списку власників сертифікатів, яким передаються у власність земельні ділянки, за № п/п 38 вказана ОСОБА_3, за якою числиться земельна ділянка під НОМЕР_1 площею 2,02 га для ведення товарного сільгоспвиробництва. В довідках управління Держземагенства у м. Сміла та Смілянському районі від 10 грудня 2014 року зазначено, що сертифікати на право власності на земельну частку, після видачі державного акту на право власності на земельну ділянку поверталися до РДА, на ім'я ОСОБА_3 було видано сертифікат на право на земельну частку ЧР № 0245804 площею 2,88 умовно-кадастрових га, а також, що інформація про виготовлення на ім'я померлої державного акту на право власності на землю відсутня. Таким чином померла мала право на земельну частку в колективній власності на землю КСГП «Зоря», це право було підтверджено відповідним сертифікатом, а також на його підставі їй була визначена в натурі земельна ділянка. Хоча у ОСОБА_3 на час смерті був відсутній правовстановлюючий документ, проте в момент відкриття спадщини вона на законних підставах мала право на майно у вигляді земельної ділянки площею 2,02 га для ведення товарного сільгоспвиробництва, а тому вказана ділянка повинна бути визнана спадковим майном, яке підлягає спадкуванню позивачкою.

На підставі ст. ст. 524, 529, 548, 549 ЦК України (в ред. 1963 року), керуючись ст. ст. 10, 59, 60, 213, 215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задоволити.

Встановити, що ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, являлась рідною бабою ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право власності на земельну частку розміром 2,88 умовно-кадастрових га в колективній власності на землю КСП «Зоря» с. Ташлик, Смілянського району, що належала ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) ЧР № 0245804 від 12 вересня 1997 року на її ім'я.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайсуд шляхом подачі в 10 денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі його оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.

Головуюча: І. А. Зайончковська