АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача СтрижеусаА.М.,

суддів: Чобіток А.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Басюк Ю.В.

за участю: представника позивача Шиленко О.А.

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» - Шиленко Олексія Анатолійовича на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 листопада 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №753/2202/2014
№ апеляційного провадження:22-ц-796/1695/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Кириченко Н.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
Позивач ПАТ «БМ Банк» звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що між Банком та ОСОБА_4 22 лютого 2007 року був укладений кредитний договір № 156/220207, відповідно до умов якого позивач надав позичальнику у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 38 615 доларів США, строком до 21 лютого 2014 року, для придбання автомобіля.

Крім того, між Банком та відповідачем ОСОБА_5 22 лютого 2007 року укладено договір поруки № 156/220207 відповідно до умов якого поручитель зобов'язаний відповідати за зобов'язаннями позичальника, що випливають з кредитного договору.

Оскільки відповідачами вимоги договорів не виконуються належним чином, Банк звернувся з вказаним позовом та просив стягнути суму заборгованості у розмірі 21013,17 доларів США.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 листопада 2014 року позов Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» в рахунок стягнення боргу за кредитним договором - 167958, 27 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» в рахунок відшкодування судових витрат - 1679, 58 гривень, а всього стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» 169637, 85 гривень.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представником позивача Шиленко О.А. подано апеляційну скаргу в якій він просить скасувати частково рішення суду Дарницького районного суду м. Києва від 17 листопада 2014 року в частині відмови в задоволені позовних вимог Банку до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «БМ Банк» про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом першої інстанції норма матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні позивача Шиленко О.А., який діє на підставі довіреності в інтересах ПАТ «БМ «Банк», підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_5, проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 22 лютого 2007 року між Банком та відповідачем ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 156/220207, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику у тимчасове платне користування грошові кошти (кредит) в сумі 38 615 доларів США, строком на 84 місяці до 21 лютого 2014 року, із процентною ставкою - 12 % річних.

Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином надавши відповідачу ОСОБА_4 кредитні кошти у розмірі 38 615 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки 3442458 від 3 жовтня 29 року.

Згідно графіку повернення кредиту, що укладено сторонами у вигляді Додатку № 1 до договору, відповідач ОСОБА_4 зобов'язувався здійснювати повернення кредиту щомісячно до 21 дня/числа у розмірі, встановленому вказаним графіком (а.с.10,11).

Відповідно до п.6.1.1 кредитного договору позичальник зобов'язується своєчасно платежі з погашення процентів за користування кредитом та кредиту у визначені вказаним договором терміни, а також виконати інші свої зобов'язання згідно даного договору (а. с. 7).

Згідно з п.6.1.4. кредитного договору позичальник зобов'язаний достроково погасити заборгованість за кредитом та процентами у повному обсязі, а також оплатити всі суми пені та штрафів. Невиконання позичальником зобов'язань, передбачених цим пунктом, є підставою для примусового стягнення всієї заборгованості (а. с. 7).

Відповідно до п.10.3 ч.2 кредитного договору банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів та штрафних санкцій у разі порушення позичальником графіку погашення кредиту (а. с. 8).

Однак в порушення умов договору, відповідач ОСОБА_4 свої зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого, станом на 13 січня 2014 року утворилась заборгованість в розмірі 21013,17 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти складає 167958 гривень 27 копійок, з яких: сума заборгованості за кредитом - 1408,03 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти складає 11254 гривні 38 копійок; прострочена сума заборгованості по кредиту - 13011,14 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти складає 103998 гривень 04 копійки; сума заборгованості по процентах з 01 серпня 2012 року по 11 січня 2014 року - 4917,94 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти складає 39309 гривень 09 копійок; пеня за період з 13 січня 2013 року по 12 січня 2014 року - 1676,06 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти складає 13396 гривень 75 копійок (а. с. 19-20).

За змістом ст. 11, ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Частиною 1 ст. 598 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема: на вимогу однієї із сторін у випадках, встановлених договором або законом (ч. 2 ст. 598 ЦК України); виконанням (ст. 599 ЦК України); переданням відступного (ст. 600 ЦК України); зарахуванням (ст. 601 ЦК України); за домовленістю сторін (ст. 604 ЦК України); прощенням боргу (ст. 605 ЦК України); поєднанням боржника і кредитора в одній особі (ст. 606 ЦК України); неможливістю виконання (ст. 607 ЦК України); смертю фізичної особи (ст. 608 ЦК України); ліквідацією юридичної особи (ст. 609 ЦК України).

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Дана правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 р. (справа № 6-53цс14).

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Як убачається з відомостей про рух коштів по рахунку (а.с.36-40), повернення частки кредиту, тобто черговий платіж, було здійснено 12 січня 2010 року.

Згідно з п.3 договору поруки відповідальність поручителя настає у випадку, коли боржник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобов'язання за кредитним договором.

Відповідно до п.6 вказаного договору у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, кредитор повідомляє про це поручителя шляхом направлення письмової вимоги із зазначенням суми грошових коштів та рахунків, на які поручитель зобов'язаний перерахувати вказані кошти. Поручитель зобов'язаний сплатити суму боргу не пізніше 10 календарних днів після отримання такого повідомлення (п.7 договору поруки) (а.с.16).

Проте, всупереч вказаним нормам договору поруки № 156/220207 позивач не надав суду доказів направлення письмової вимоги до поручителя ОСОБА_5, а з позовом до суду звернувся 04 лютого 2014 року, тобто за закінченням шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням, в той час як умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами

За встановлених обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог до поручителя ОСОБА_5, оскільки його відповідальність за договором поруки № 156/220207 не настає.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» ШиленкоОлексія Анатолійовича - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: