Справа № 466/7115/14 Головуючий у 1 інстанції: Свірідова В.В.
Провадження № 22-ц/783/2923/15 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретар: Глинський О.А.,

за участі позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника відповідача ДТГО "Львівська залізниця" - Бухеника І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою начальника ВП Локомотивного депо "Львів-Захід" ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця", з участю третіх осіб - Відокремленого підрозділу "Локомотивного депо Львів-Захід ДТГО "Львівська залізниця", начальника ВП Локомотивного депо "Львів-Захід" ОСОБА_5, Первинної профспілкової організації Локомотивного депо "Львів-Захід" про скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 28 січня 2015 року позов задоволено повністю. Скасовано накази (розпорядження) Державного територіального-галузевого об'єднання "Львівська залізниця", відокремленого підрозділу "Локомотивного депо Львів Захід" - філії ДТГО "Львівська залізниця" № С-5/438 від 24 вересня 2014 року та №515/ОС від 29 вересня 2014 року про звільнення ОСОБА_2 за п. 4 ст. 40 КЗпП України. Поновлено на роботі ОСОБА_2 на посаді машиніста тепловоза 2 класу Відокремленого підрозділу "Локомотивного депо Львів-Захід" - філії ДТГО "Львівська залізниця". Стягнуто з Державного територіального-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" в користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29 вересня 2014 року по 28 січня 2015 року в сумі 32857,91грн., сума визначена без урахування податку та інших платежів, що підлягають стягненню при виплаті заробітної плати. Вирішено питання судових витрат.

Вказане рішення оскаржив начальник ВП Локомотивного депо "Львів-Захід" ОСОБА_5

В своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вважає рішення необґрунтованим і незаконним, висновки суду в ньому такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, які суд вважав встановленими, судом неповно з'ясовано усі обставини, що мають значення для справи і розгляд справи здійснено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом не враховано, що згідно наявних у матеріалах справи доказів, керівництвом локомотивного депо Львівзахід було дозволено позивачу не виходити на роботу 14.09.2014 року лише за умови подальшого підтвердження ним належними доказами факту поважності причин відсутності на роботі у цей день. Також, зазначає, що позивачем не надано жодних документів на підтвердження виклику його слідчим, прямування і перебування 14.09.2014 року в ЛВ міліції чи наявності інших поважних причин його неявки 14.09.2014 року на роботу. Також, судом не враховано, що згідно відповіді ЛВ міліції від 19.09.2014 року №12/4188, машиніст ОСОБА_2 та помічник машиніста тепловоза ОСОБА_6, ні по телефону, ні по повістці на 14.09.2014 року не викликались і слідчі дії з ними цього дня не проводились, що спростовує посилання позивача на виклик його 14.09.2014 року до ЛВ міліції, як на поважність причин невиходу на роботу і свідчить про надання ним роботодавцю недостовірної інформації про наявність таких поважних причин. Крім цього, зазначає, що висновки суду про позитивну характеристику позивача і про відсутність для застосування до нього такої міри дисциплінарного стягнення, як звільнення є безпідставним, оскільки позивач на попередній роботі неодноразово притягався до інших видів дисциплінарних стягнень за порушення дисципліни. Також, судом не взято до уваги, що невихід позивача на роботу, загрожував безпеці руху поїздів, міг призвести до зриву графіку руху пасажирського поїзда №606 та інших, близьких по графіку прибуття і відправлення поїздів 14.09.2014 року. Також, невихід позивача на роботу призвів до заподіяння залізниці шкоди в частині необхідності оперативного залучення кадрово-адміністративного ресурсу для вжиття комплексу невідкладних організаційних і технічних заходів щодо внесення змін до графіку роботи локомотивних бригад, пошуку іншої бригади для заміни позивача, тощо.

В судове засідання треті особи (їх представники) не з'явилися, причин неявки не повідомили, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності, зважаючи на те, що такі особи повідомлялися про час та місце судового розгляду належним чином; клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача на підтримання апеляційної скарги, позивача та його представника в заперечення апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є підставною та підлягає до задоволення.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення суд першої інстанції задовольняючи позов ОСОБА_2 виходив з того, що позивач працював у Локомотивному депо Львів-Захід з червня 1988 року по вересень 2014 року, з 2000 року на посаді машиніста. 14.09.2014 року позивач дійсно був відсутній на роботі та не надав відповідачу належних доказів поважних причин відсутності на роботі у цей день, що і потягло за собою його звільнення. Однак вважаючи позовні вимоги обґрунтованими суд вказував про те, що: невихід на роботу позивача був обумовлений його завчасним повідомленням про заміну та дозвіл на таке заступника начальника депо з експлуатації; те, що позивач зі слів свідків характеризується позитивно, хоч подані стосовно нього характеристики з місця праці є суперечливими; шкода ним депо не заподіяна; після невиходу на роботу 14.09.2014 року в подальшому був допущений до роботи у вересні 2014 року, що свідчить про довіру до нього з боку відповідача. Крім цього, судом не взято до уваги доводи представника відповідача про системність порушень трудової дисципліни позивача, оскільки позивач звільнений за прогул, а не за систематичне порушення трудової дисципліни. З огляду на наведене, а саме наявність пом'якшуючих обставин вини позивача, те, що законодавством не визначено переліку обставин, за наявності яких прогул вважається вчиненим із поважних причин, суд вважав, що адміністрація відповідача застосувала крайній захід до позивача без врахування його 30 річного стажу роботи, сімейного становища та обставин невиходу на роботу.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду обставинам справи не відповідають, суперечать вимогам закону, а обставини які суд вважав встановленими - не доведені.

Відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Згідно ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6.11.1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів" у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

У п. 24 цієї ж Постанови вказано, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Невихід працівника на роботу в зв'язку з незаконним переведенням не можна вважати прогулом без поважних причин. Працівник, який відмовився від переведення на більш легку роботу, якої він відповідно до медичного висновку потребував за станом здоров'я, не може бути звільнений за п.3 чи п.4 ст.40 КЗпП, Власник або уповноважений ним орган можуть у зв'язку з цим розірвати трудовий договір за п.2 ст.40 КЗпП, якщо наявні передбачені ним умови.

Як вбачається і матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорювалось позивач 14.09.2014 року був відсутній на своєму робочому місці, а саме не з'явився на 14 год. 34 хв. для прийняття локомотива та слідування поїздом №606 сполученням Львів-Рахів до станції Івано-Франківськ та зворотно поїздом №43 сполученням Івано-Франківськ - Київ до станції Львів (загальною тривалістю поїздки 10 год. 37 хв.) (довідка а.с. 85).

Жодних поважних причин неявки на роботу 14.09.2014 року позивачем не наведено ні роботодавцю, ані суду.

Так, як вбачається із пояснень позивача, його представника та позовної заяви позивач у вказаний день не вийшов на роботу через те, що відвідував адвоката ОСОБА_3 з метою консультацій з приводу факту огляду тепловоза під час його роботи працівниками Лінійного відділу на станції Івано-Франківськ УМВС України на Львівській залізниці та надання ним пояснень з цього приводу у період 11-12.09.2014 року на території ВП "Оборотне мотовагонне депо Івано-Франківськ" та ЛВ на ст. Івано-Франківськ.

Жодних даних про те, що позивачем поставлено до відома керівництво з приводу цих відвідин та керівництвом йому надано для цього відгул, відпустку, відсторонено від роботи, тощо матеріали справи не містять та доказів цьому не представлено та судом відповідно не здобуто.

Повідомлення позивача працівникам ДЕПО про його перебування у ЛВ на ст. Івано-Франківськ та необхідності дачі пояснень працівникам міліції та прохання про увільнення з роботи 14.09.2014 року у зв'язку з цим жодними доказами не підтверджуються та навпаки спростовані листом Лінійного відділу на станції Івано-Франківськ УМВС України на Львівській залізниці №12/4188 від 19.09.2014 року (а.с. 55) з якого вбачається, що огляд тепловоза був проведений 11.09.2014 року після чого позивачем надавались пояснення та 12.09.2014 року йому було вручено повістку про явку до ЛВ на 10 год. 16.09.2014 року. На 14.09.2014 року його до ЛВ не викликали та жодних слідчих дій з ним не проводилось.

Відвідини в приватному порядку адвоката за відсутності на це згоди керівництва, без увільнення для цього з роботи у офіційному, передбаченому законом порядку та навіть без повідомлення про це керівництва не слід вважати поважною причиною неявки на робоче місце позивача 14.09.2014 року.

Тому неявку позивача 14.09.2014 року слід вважати прогулом без поважних причин.

При обранні у відповідності до ст.ст. 147-149 КЗпП України роботодавцем виду стягнення за такий проступок та порядку його застосування слід вказати, що такі норми закону були дотримані та підстав вважати звільнення позивача з роботи незаконним, - немає.

Так, наказ про звільнення від 29.09.2014 року винесений у відповідні строки, після скасування попереднього, що був помилково винесений в період перебування позивача у відпустці; зі згоди профспілкового комітету від 19.09.2014 року; з отриманням пояснень позивача. Крім цього, при звільненні позивача було враховано тяжкість проступку, характеристику позивача на робочому місці, його попередню роботу, тощо.

Так, у зв'язку із відсутністю позивача на робочому місці 14.09.2014 року, з метою недопущення негативних наслідків невчасного відправлення поїзда чи невідправлення взагалі, зміни графіку поїздів, тощо керівництвом відповідача вживались ряд невідкладних організаційних та технічних заходів щодо: внесення змін до графіку роботи локомотивних бригад; пошуку іншої локомотивної бригади для заміни позивача; проведення такій бригаді інструктажу, медогляду, тощо. Внаслідок цього виникло ряд негативних наслідків для відповідача, та його працівників. Окрім цього, вказане загрожувало безпеці руху залізничного транспорту. Вказане слід вважати заподіяною позивачем шкодою.

Що стосується попередньої роботи то дійсно в позивача наявний великий трудовий стаж більше 25 років, на посаді машиніста з 2000 року. Однак, за час роботи позивач неодноразово в останній період був попереджений за недоліки у роботі, притягався до дисциплінарної відповідальності із накладенням доган, позбавлявся премій, тощо (накази а.с. 40-44, 47-49, 52, 56, 105-110, 112). Характеристика заступника начальника ДЕПО по експлуатації на позивача позитивна (а.с. 14), однак довідка-характеристика Начальника ВП "Локомотивне депо Львів-Захід" та голови профкому від 15.01.2015 року стосовно нього негативна.

Тому підстав вважати, що при звільненні з роботи позивача не було враховано його попередньої роботи - немає.

Що стосується сімейного стану позивача, то, як вбачається із пояснень позивача, його паспорту, довідки про склад сім'ї (а.с. 15, 21-22) він розлучений, за місцем проживання колишньої сім'ї не проживає, неповнолітніх дітей на утриманні не має.

Зважаючи на вказане підстав вважати незаконним звільнення позивача немає, як і підстав для задоволення позову.

Зважаючи на вказане рішення про задоволення позову не слід вважати таким, що відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому таке слід скасувати з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Вказаним слід визнати обґрунтованими доводи апеляційної скарги та таку задовольнити.

Відповідно до задоволених вимог скарги та зважаючи на відмову у позові слід розподілити судові витрати.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.2-4, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу начальника ВП Локомотивного депо "Львів-Захід" ОСОБА_5 - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28 січня 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця", з участю третіх осіб - Відокремленого підрозділу "Локомотивного депо Львів-Захід ДТГО "Львівська залізниця", начальника ВП Локомотивного депо "Львів-Захід" ОСОБА_5, Первинної профспілкової організації Локомотивного депо "Львів-Захід" про скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 1059,37 грн. судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь начальника ВП Локомотивного депо "Львів-Захід" ОСОБА_5 529,68 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді : В.Я. Бакус

Т.А. Гірник