Головуючий у суді першої інстанції: Гаврилова О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Гаращенка Д.Р.,

при секретарі: Пікало К.В.

за участю: представника позивачів - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 18 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок залиття квартири, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивачі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок залиття квартири.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що 12 червня 2014 року внаслідок залиття власницею квартири АДРЕСА_1, було завдано збитків позивачам, які є власниками квартир №№ 129, 135 та 136. Відповідно до звітів оцінки збитків та Акту обстеження комісією мешканців квартир №№ 133, 135 та 136 будинку АДРЕСА_1, затвердженого Головою правління ЖБК «Арсеналець-15» встановлено, що внаслідок пошкодження гнучкої підводки до раковини кухні квартири №144 відбулося залиття квартир № 129, 135, 136, чим завдано матеріальних збитк4ів власникам цих квартир на загальну суму 80 132, 20 грн., по квартирі № 129 - 39193, 32 грн., по квартирі № 135 - 12 677 грн., по квартирі № 136 - 25 266 грн.. Крім цього, позивачами були понесені витрати на проведення експертних оцінок: по квартирі №129 - 1100 грн., по квартирі №135 - 900 грн., по квартирі №136 - 1000 грн.

Також вважають, що внаслідок неправомірних дій відповідача, залиття квартир, позивачам було заподіяно моральну шкоду, яка полягала у переживаннях, психологічному напруженні, порушенні звичайного способу життя, режиму роботи, координації планів з урахуванням проведення оцінки завданих збитків тощо, що спричинило ряд незручностей та проблем, внаслідок чого кожен з них оцінює моральну шкоду в розмірі 2 000 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року задоволені частково позовні вимоги ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок залиття квартири.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 у відшкодування матеріальної шкоди 12 673 грн.- вартість будівельно - відновлюваних робіт; 900 грн. - витрати по сплаті за проведення експертної оцінки; 44, 64 грн. - вартість послуг поштового зв'язку та 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди, а всього суму в розмірі 14 617, 64 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 у відшкодування матеріальної шкоди 25 266 грн. вартість будівельно - відновлюваних робіт;1000 грн. -витрати по сплаті за проведення експертної оцінки та 2 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, а всього суму в розмірі 28 266 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 у відшкодування матеріальної шкоди 19 596 грн. 50 коп. - вартість будівельно - відновлюваних робіт; 550 грн. - витрати по сплаті за проведення експертної оцінки та 2 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, а всього суму в розмірі 22 146 грн. 50 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 на корсить ОСОБА_9 у відшкодування матеріальної шкоди : 19 596 грн. 50 коп. вартість будівельно - відновлюваних робіт; 550 грн. - витрати по сплаті за проведення експертної оцінки та 2000 грн. у відшкодування моральної шкоди, а всього суму в розмірі 22 146 грн. 50 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, відповідач ОСОБА_5, подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

Представник позивачів ОСОБА_3 проти доводів апеляційної скарги заперечувала і просила рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 є наймачем квартири АДРЕСА_2. ОСОБА_7 є власником квартири АДРЕСА_3. Позивачі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є співвласниками квартири АДРЕСА_4 в рівних частках.

12 червня 2014 року сталося затоплення квартир № №135, 136, 129 внаслідок пориву гнучких шлангів на подачу холодної води на кухні в квартирі АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_5

Згідно довідки за формою № 3, виданої 21 січня 2015 року ЖБК «Арсеналець» в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_5

Згідно акту, складеного та підписаного головою правління ЖБК «Арсеналець-15 ОСОБА_11, слюсарем-сантехніком ЖБК «Арсеналець-15» ОСОБА_12, прибиральницею ЖБК «Арсеналець-15» Бочко О, власником квартири № 142, затоплення, внаслідок якого постраждали квартири №№ 136,135,129, сталося із-за встановлення гнучких шлангів на подачу холодної та гарячої води на кухні квартири № 144 ( а.с.135).

Відповідно до Локального кошторису на будівельні роботи № 2-1-1, складеного ТОВ «Удек», на ремонтні роботи квартири АДРЕСА_2 наймачем якої є ОСОБА_6, вартість матеріалів та робіт становить 12673 грн. ( в цінах на 21 листопада 2014 року).

Відповідно до Локального кошторису на будівельні роботи № 2-1-1, складеного ТОВ «Удек», на ремонтні роботи квартири АДРЕСА_3, власником якої є ОСОБА_7, вартість матеріалів та робіт становить 25266 грн. ( в цінах на 21 листопада 2014 року).

Вартість матеріалів та робіт на ремонт квартири АДРЕСА_4, власниками якої є ОСОБА_8 та ОСОБА_9, складає 39193 грн., що підтверджується локальним кошторисом на будівельні роботи № 2-1-1.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки відповідач є власником квартири, з якою відбулося затоплення квартири позивачів, тому відповідно до ст..ст.1166, 1167 ЦК України повинен відповідати за завдану позивачам матеріальну та моральну шкоду.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що відповідальність за заподіяння шкоди позивачам має нести відповідач відповідає обставинам справи та положенням матеріального закону.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, за змістом зазначених норм права, особа, яка звертається до суду з позовом про відшкодування шкоди має довести факт заподіяння шкоди та її розмір, а відповідач має довести, що шкоду завдано не з його вини.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що позивачем не доведено, а судом не встановлено вину відповідача в затопленні квартир позивачів, є безпідставними з огляду на таке.

Факт затоплення 12 червня 2014 року квартир, що належать позивачам, не оспорюється представником відповідача.

Заперечуючи вину ОСОБА_5 в затопленні квартир позивачів, представник відповідача посилався на те, що фактично власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_13, бабуся відповідача, яка проживала в квартирі на момент 12 червня 2014 року: що затоплення сталося внаслідок пошкодження гнучких шлангів на подачу холодної та гарячої води в кухні квартири № 144, встановлених слюсарем - сантехніком ОСОБА_12.

Наведені доводи представника відповідача не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Відповідно до ч.4 ст..319 ЦК України власність зобов»язує.

ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу, укладеного 18 вересня 2000 року між ОСОБА_14 та ОСОБА_10 ( а.с.129).

Саме по собі проживання ОСОБА_13, бабусі відповідача, в квартирі АДРЕСА_1 , правового значення для вирішення спору не має, оскільки відповідальність за свою власність несе власник.

Згідно із ст..322 ЦК України власник зобов»язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Затоплення квартир позивачів, що мало місце 12 червня 2014 року, сталося внаслідок пошкодження гнучких шлангів на подачу води в кухні квартири АДРЕСА_1 що підтверджується актом від 12 червня 2014 року ( а.с.18), та актом від 10 квітня 2015 року.( а.с.135).Зі змісту акта від 10 квітня 2015 року вбачається, що при проведенні робіт по встановленню гнучких шлангів слюсар-сантехнік ЖБК «Арсеналець-15» попереджав власників квартирі № 144, що слід встановити мідні труби, які саме для цього передбачені, але власники не погодилися.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував, що слюсар-сантехнік ОСОБА_12 встановлював гнучкий шланг на подачу холодної води в кухні квартири АДРЕСА_1 на замовника власника цієї квартири.

Проте, належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що пошкодження гнучких шлангів сталося внаслідок неякісно проведених робіт слюсарем-сантехніком ОСОБА_12, представником відповідача у передбаченому ст..ст.10,60 ЦПК України порядку суду не надано, а тому відсутні підстави вважати, що затоплення квартири сталося внаслідок неякісно виконаних робіт слюсарем-сантехніком.

За таких обставин, допит ОСОБА_12 в судовому засіданні в якості свідка правового значення для вирішення цієї справи не має, а отже відсутні підстави вважати, що суд першої інстанції неправомірно відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про допит слюсаря-сантехніка в якості свідка.

Крім того, інших причин затоплення квартир позивачів представник відповідача не зазначав, доказів на їх підтвердження не надавав.

Відтак, висновок суду про те, що затоплення квартир позивачів сталося з вини ОСОБА_5 є правильним і доводами апеляційної скарги не спростовується.

Внаслідок затоплення були пошкоджені стіни, стеля, підлога квартири 135, наймачем якої є ОСОБА_6, що підтверджується актом огляду (а.с.12), стелі, стіни квартири № 136, власником якої є ОСОБА_7(а.с.29), стелі, стіни, дверні коробки квартири № 129, що належить ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ( а.с.46).

Згідно із ст.22 ЦК України особа, який завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати , яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробить для відновлювального свого порушеного права ( реальні збитки).

На підтвердження витрат, які має зробити кожен із позивачів, для відновлення належного стану приміщенні, останніми надані кошториси витрат, складені ТОВ «УДЕК» ( а.с.91-112). Згідно цих кошторисів вартість матеріалів та робіт по квартирі № 135 становить 12673 грн. ( в цінах на 21 листопада 2014 року), вартість матеріалів та робіт по квартирі № 136 становить 25266 грн. ( в цінах на 21 листопада 2014 року), вартість матеріалів та робіт по квартирі № 129 складає 39193 грн.

Розмір матеріальних збитків, завданих позивачам внаслідок затоплення квартир, представником відповідача ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не оспорювалась.

Разом з тим, колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної щодо необґрунтованого визначення розміру моральної шкоди, заподіяної позивачам винними діями відповідача.

Відповідно до ст..1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями. Діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно зі ст..23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку зі знищенням чи пошкодженням її майна.

Беззаперечно встановлено, що внаслідок винних дій відповідача, було пошкоджено майно позивачів, а отже останнім заподіяно моральну шкоду.

Враховуючи, що позивачі на інші обставини в обґрунтування позовних вимог про відшкодування моральної шкоди не посилаються і доказів на їх підтвердження не надають, колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди є занадто великим, а тому рішення суду має бути змінено та зменшено розмір моральної шкоди до 500 грн. на кожного позивача. Такий розмір відшкодування моральної шкоди є достатнім для відновлення душевного стану позивачів.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 18 червня 2015- змінити, зменшивши розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з ОСОБА_5 на користь кожного з позивачів з 2000 грн. до 500 грн., відповідно зменшивши загальний розмір шкоди, що підлягає стягненню з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 з 14617 грн.64 коп. до 13117 грн.64 коп., на користь ОСОБА_7 з 28266 грн. до 26766 грн., на користь ОСОБА_8 з 22146 грн.50 коп. до 20646 грн.50 коп., на користь ОСОБА_9 з 22146 грн.50 коп. до 20646 грн.50 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: