Справа № 159/3886/15-ц
Провадження № 2/159/1073/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 20 серпня 2015 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді - Восковської О.А.

за участі секретаря - Горішної Н.В.

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з квартири, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про виселення з квартири. Позовні вимоги мотивовані тим, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_1, - позивачу по справі, та ОСОБА_4, - рідному брату позивача, що стверджується свідоцтвом про право власності на житло від 28.05.2009 року. Позивач вказує, що на період його відсутності за квартирою наглядала його баба ОСОБА_5, яка одночасно і доглядала його брата ОСОБА_4 1983 р.н, який є інвалідом першої групи з дитинства та потребує стороннього догляду, зокрема, готувала їжу, прала білизну, слідкувала за порядком у квартирі, прибирала. Вказує, що у квітні 2011 року він потрапив у місця позбавлення волі, і саме у цей період ситуація раптово змінилась, оскільки з червня 2011 року, без його згоди у квартирі АДРЕСА_1 оселився відповідач ОСОБА_2, який ніде не працює, систематично зловживає спиртними напоями, і у цьому він пересвідчився коли звільнився з колонії, а ще йому про це розповідала насамперед баба ОСОБА_5, яка своїми силами не змогла виселити ОСОБА_2 із квартири. Крім цього позивач вказує, що відповідач якимось шахрайським способом отримує пенсійні гроші його рідного брата ОСОБА_4, які використовує на свій розсуд, також змінив у дверях квартири замки, на тривалий час закриває брата ОСОБА_4 у квартирі та не виводить його на прогулянки у двір. Позивач зазначає, що звертався до відповідача з проханням у добровільному порядку звільнити займане ним житлове приміщення, оскільки він одружився та має намір проживати у даній квартирі разом із сім'єю та братом, однак, останній не реагує на таке прохання, у зв»язку з чим звернувся до суду з позовом про виселення ОСОБА_2 із квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні заявлений позов підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві та просить його задовольнити та виселити ОСОБА_2 із квартири АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заявлені до нього вимоги визнав повністю та не заперечує проти їх задоволення.

Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, покази свідків, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно статті 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ч.1 ст.109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом.

Відповідно до ч.3 ст.116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Як убачається з свідоцтва про право власності на житло від 28.05.2009 року виданого відділом обліку, розподілу та приватизації житла виконавчого комітету міської ради, квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 належить на праві приватної, спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с.6).

Даний факт також стверджується і витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.06.2009 року (а.с.9).

З будинкової книги убачається, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1, позивач по справі, та його рідній брат ОСОБА_4, який є інвалідом І групи з дитинства (а.с.12-13).

Як пояснив суду відповідач ОСОБА_2 він вселився у спірну квартиру за усною згодою ОСОБА_4, будь-якого договору, у тому числі оренди житла, вони не укладали, оскільки ОСОБА_4 є інвалідом І групи та потребує стороннього догляду. Пояснив також, що у згаданій квартирі він не зареєстрований і має окреме власне житло.

Допитані в якості свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5, кожен зокрема, підтвердили суду той факт, що відповідач і на даний час продовжує проживати в квартирі, яка належить братам ОСОБА_1, при цьому ОСОБА_1 у цій квартирі не проживає, а ОСОБА_4 - рідній брат позивача є інвалідом І групи та потребує стороннього догляду, тоді як ОСОБА_2 на даний час не здійснює такого догляду належним чином, а розпиває спиртні напої з друзями в квартирі ОСОБА_4.

У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідків і доказів, які б спростовували наведені обставини, суду не надано.

Відтак встановлено, що відповідач ОСОБА_2 самоправно без будь-яких законних підстав зайняв спірне житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.3 ст.116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовної заяви ОСОБА_1 про виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

Судовий збір відповідно до вимог ст.88 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.58,59,60,61,88,174,212,213,215,218 ЦПК України, ст.383 ЦК України, ст.ст. 109,116,150 ЖК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1, - без надання іншого житла.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючаО. А. Восковська