Справа № 505/1413/15-ц
Провадження № 2/505/773/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2015 року Котовський міськрайонний суд Одеської області

повна назва суду

в складі: головуючого - судді Драгомерецької К. П при секретарі Марченко Н. Б,

та адвоката (ів) представника громадськості

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Котовськ Одеської області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

ОСОБА_3

про визнання права власності в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

02.04.2015 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, яким просить - визнати за її батьком ОСОБА_4 право приватної власності на домоволодіння під АДРЕСА_1, визнати за нею в порядку спадкування, право власності на дане домоволодіння після смерті батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батька - ОСОБА_4. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло домоволодіння під АДРЕСА_1. Померлим заповіт не складався. Вона є спадкоємицею першої черги за законом, іншими спадкоємцями є її мати ОСОБА_2 та брат ОСОБА_3, які відмовляються від прийняття спадщини в її користь. Після смерті батька вона, звернулася до нотаріуса для видачі їй свідоцтва про право на спадщину, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння нотаріус їй відмовив, посилаючись на те що, договір купівлі-продаду, на підставі якого її батько придбав даний житловий будинок не був зареєстрований в встановленому порядку, крім того в договорі невірно вказано ім'я та по батькові батька (ОСОБА_4). З огляду на те, що іншої можливості оформити домоволодіння немає позивач і звернулася до суду з вказаним позовом.

Позивач в судове засідання не з'явилась, проте від неї надійшла заява в якій вона позовні вимоги підтримує в повному обсязі просить їх задовольнити та справу слухати у її відсутність.

Від відповідачів надійшли заяви, в якій останні просить справу слухати у їх відсутність, проти позовних вимог не заперечують.

Суд дослідив, оцінив та проаналізував всі зібрані у справі докази у їх сукупності і дійшов до висновку про наявність достатність підстав для задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2. Родинні зв'язки померлого з позивачем підтверджуються відповіднимим свідоцтвом про народження НОМЕР_3 та одруження серія НОМЕР_4.

Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з домоволодіння під АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визнані у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261- 1265 ЦКУ.

Згідно ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як встановлено із відповіді приватного нотаріуса Котовського міського нотаріального округу Крисюк Л.В. від 16.04.2015 року № 20/01-16, нотаріусом позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння було відмовлено, оскільки позивачем не подані всі необхідні документи для вчинення нотаріальної дії. В даному випадку батько позивачки за життя не провів державну реєстрацію свого права власності на житловий будинок, який він придбав згідно договору купівлі- продажу від 07.05.1988 року посвідченого державним нотаріусом Котовської міської нотаріальної контори за реєстровим № 1257.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно ст.267 ЦК України при наявності поважних причин, якими в даному випадку визнано необізнаність з діючим законодавством, порушене право підлягає захисту.

Як встановлено в судовому засіданні, житловий будинок в спадковому домоволодінні було придбано спадкодавцем на підставі договору купівлі- продажу від 07.05.1988 року посвідченого державним нотаріусом Котовської міської нотаріальної контори за реєстровим № 1257.

Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване чи придбане до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження чи придбання, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення.

Відповідно до ч. 3. ст. 3 вказаного Закону, реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

В п.3.1 узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 - що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Даний підхід, закріплено також в п. 37 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", де вказано, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Таким чином, можливо прийти до висновку, що ОСОБА_4, згідно діючого на час придбання домоволодіння законодавства, володів спадковим будинком з господарським будівлями та спорудами на праві власності.

У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Однією з законних підстав набуття права власності є спадкування.

Згідно листа Міністерства юстиції України "Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна" від 21 лютого 2005 року №19-32/319, "у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку".

Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання відповідачами позову по вказаній справі не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Підстав для неприйняття визнання відповідачами позову судом не встановлено.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового та немайнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права /п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України/.

Враховуючи те, що позивач являється спадкоємцем за законом після смерті свого батька ОСОБА_4, тому вона має право на набуття права власності на своє ім'я на майно спадкодавця, яке йому належало на правових підставах, однак не було належним чином ним зареєстровано.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень", рішення суду, що набрали законної сили є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 16, 61, 88, 212-215, ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право приватної власності на житловий будинок позн. літ. "А"; сіни позн. літ. "а, а1", житлова добудова позн. літ. "А1" з господарськими будівлями: навіс позн. літ. "а2"; погріб позн. літ. "а3"; гараж позн. літ. "Д"; літня кухня позн. літ. "Ж"; сарай позн. літ. "З, Л"; вбиральня позн. літ. "К"; огорожа № 2-4; замощення - І; зливна яма - ІІ, розташований АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ін.н. НОМЕР_1, право власності на житловий будинок позн. літ. "А"; сіни позн. літ. "а, а1", житлова добудова позн. літ. "А1" з господарськими будівлями: навіс позн. літ. "а2"; погріб позн. літ. "а3"; гараж позн. літ. "Д"; літня кухня позн. літ. "Ж"; сарай позн. літ. "З, Л"; вбиральня позн. літ. "К"; огорожа № 2-4; замощення - І; зливна яма - ІІ, розташований в АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області через Котовський міськрайсуд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя К.П. Драгомерецька