АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/611/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48 Морозов В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЗахарової А. Ф.
суддівКачана О.В., Фетісової Т.Л.
при секретаріВосколович Ж. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 21 січня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, третя особа, що не заявляє самостійних вимог, Служба у справах дітей Черкаської міської ради, - про визначення місця проживання дитини з матір'ю та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа, що не заявляє самостійних вимог, Служба у справах дітей Черкаської РДА,- про визначення місця проживання дитини з батьком, -

Вивчивши матеріали справи, вислухавши ОСОБА_6, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, заперечуючи на доводи апеляційної скарги ОСОБА_7, вислухавши ОСОБА_7, яка підтримала доводи своєї апеляційної скарги, заперечуючи на доводи ОСОБА_6, вислухавши представника органу опіки та піклування про обґрунтованість апеляційних скарг сторін, судова палата, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_7 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування своїх вимог вказувала, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 липня 2008 року.

Під час шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народилася дитина, - син ОСОБА_9, який мешкає разом з позивачкою та перебуває на її повному матеріальному забезпеченні.

Відповідач, маючи незаперечну змогу утримувати неповнолітню дитину, не забезпечив її аліментами у такому обсязі, який би гарантував дитині благополуччя.

Тобто спір про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає вирішенню в судовому порядку, тим паче, відповідач є працездатним, не має на утриманні інших осіб.

На підставі наведеного, ст. ст. 180-197 СК України, позивачка просила суд стягнути із ОСОБА_6 аліменти на її користь у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, визначеного в державі відповідно віку дитини, на утримання неповнолітньої дитини, а саме сина ОСОБА_9 до його повноліття.

У жовтні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_7 про визначення місця проживання дитини з ним, батьком дитини.

Позивач за зустрічним позовом посилався на те, що з серпня 2013 року фактичні шлюбні відносини із відповідачкою за зустрічним позовом по справі припинено.

Їхній син - ОСОБА_6 перебуває під постійним піклуванням батька, мати веде аморальний спосіб життя і не зможе належним чином забезпечити виховання сина, а батько має всі необхідні можливості утримувати дитину, забезпечений житлом та фінансово має умови проживання для сина, має позитивні характеристики за місцем проживання та роботи.

ОСОБА_6 вважає, що в інтересах сина буде проживання саме з ним, він може приділити більше уваги дитині, матеріально піклуватись за сина ніж ОСОБА_7. Тим більше син неодноразово висловлював свої бажання постійно проживати з батьком а не зі своєю матір'ю.

А тому на підставі наведеного, ст. ст. 19, 161 СК України, ОСОБА_6 просив суд встановити місце проживання дитини - ОСОБА_9 з батьком ОСОБА_6 за адресою : АДРЕСА_1.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 03 листопада 2014 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, Службу у справах дітей Черкаської міської ради.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 17 грудня 2014 року у задоволенні заявленого позивачкою клопотання позовну заяву ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання дитини залишено без розгляду.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 21 січня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6, третя особа, що не заявляє самостійних вимог, - Служба у справах дітей Черкаської міської ради, - про визначення місця проживання дитини з матір'ю відмовлено повністю.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7 третя особа, що не заявляє самостійних вимог, - Служба у справах дітей Черкаської РДА,- про визначення місця проживання дитини з батьком відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що дане рішення незаконне, не відповідає обставинам справи, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати в частині відмови в задоволенні його позовних вимогах до ОСОБА_7 про визначення місця проживання дитини з батьком та задоволити його позовні вимоги в цій частині в повному обсязі.

Пізніше подала апеляційну скаргу на дане рішення Черкаського районного суду і ОСОБА_7. Вважаючи рішення суду незаконним і таким, що не відповідає інтересам дитини, ОСОБА_7 просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким визначити місце проживання неповнолітнього сина сторін з нею, його матір'ю. Вона зможе здійснювати його догляд за адресою по АДРЕСА_1, де фактично проживає дитина і де за нею визначено право власності на половину зазначеної квартири.

Обговоривши матеріали справи в межах доводів апеляційних скарг сторін та вимог, заявлених сторонами в суді першої інстанції, судова палата вважає, що апеляційні скарги обох сторін підлягають до часткового задоволення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини сторін і ОСОБА_7 і ОСОБА_6 суд вказав, що і батько і матір проживають разом з малолітнім сином за однією адресою (АДРЕСА_1), і суд не може вирішити питання про визнання місця проживання малолітнього з кимось із батьків, а тому вважає вимоги як первісного так і зустрічного позову передчасними та такими, що не підлягають до задоволення, що в повній мірі відповідає вимогам ч.1 ст.161 СК України.

Проте, з таким висновком не можна погодитися , оскільки суд не вирішив спір по суті.

Відповідно до ч. 1ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 161СК України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

За частиною 3 ст. 161 СК України якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них.

Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування.

З матеріалів справи встановлено, що в даному випадку йдеться про визначення місця проживання неповнолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_1, батьки якої являються позитивними громадянами суспільства, законослухняними, обоє працюють, позитивно характеризуються за місцем роботи і проживання.

Однак між ними склалися напружені відносини, в тому числі і щодо виховання дитини, в зв'язку з тим, що у кожного з них виникли особисті претензії один до одного, внаслідок чого і було розірвано шлюб між ними.

По справі встановлено, що ОСОБА_6 і ОСОБА_7 перебували в зареєстрованому шлюбі з 17 липня 2008 року по жовтень 2014 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 15 жовтня2014 року шлюб між сторонами розірвано. Причинами цього є , як зазначала позивачка, а відповідач погодився, різні погляди на життя, в зв'язку з чим між ними виникали непорозуміння і сварки, що негативно впливає на їх відносини і призвело до втрати поваги один до одного. З серпня 2013 року фактичні шлюбні і сімейні відносини між сторонами припинено.

Проте, деякий час, в тому числі і на час розгляду справи судом сторони залишалися проживати в одній двокімнатній квартирі АДРЕСА_1. Оскільки ж вони вже не були одним цілим як сім'я, виникло ряд питань побутового характеру - про порядок користування квартирою, про оплату комунальних послуг і таке інше, а також питання матеріального забезпечення і догляду за неповнолітньою дитиною, і виникло питання про визначення місця проживання дитини з одним із батьків, - не за адресою проживання, а за фактом.

Як видно із справи, вважаючи, що неповнолітній син проживає з нею і знаходиться на її повному матеріальному утриманні і що є недостатнім для забезпечення благополуччя дитини, позивачка спочатку і пред'явила позов до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини (ар. спр.1-2). Тоді відповідач пред'явив зустрічний позов про визначення проживання дитини з ним, після чого позивачка збільшила свої позовні вимоги і просила визначити місце проживання сина з нею (ар. спр.16-18; 36 -37).

Наведеного не врахував суд, зазначивши про те, що батько з матір'ю дитини проживають за однією адресою і за таких обставин суд не може вирішити питання про визначення місця проживання малолітнього з кимось із батьків, а тому вважає вимоги як первісного так і зустрічного позову передчасними та такими, що не підлягають до задоволення, ухваливши, таким чином, необґрунтоване рішення, яке в зв'язку з цим підлягає до скасування.

Необхідно зазначити, що суду на той час був наданий лист органу опіки та піклування Черкаської міської ради, з якого вбачається, що беручи до уваги те, що батьки та дитина проживають у одному жилому переміщенні, «на даний момент» орган опіки та піклування м. Черкаси не може зробити висновок про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ар. спр.85).

Така невизначеність органу опіки та піклування свідчить про важку ситуацію, в якій, перш за все, опинилася малолітня дитина.

Так з характеристики ОСОБА_9 - учня 2-В класу спеціалізованої школи ім.. М.К. Путейка №27 м. Черкаси вбачається, що володіє ОСОБА_9 учбовим матеріалом на середньому рівні, але навчається не в повну міру своїх сил і потребує постійного контролю зі сторони педагогів та батьків. Характерний високий рівень тривожності. Виявляє зацікавленість до спорту.

До виконання громадських доручень ставиться дбайливо. Приймає активну участь у культмасових заходах. Підтримує дружні стосунки з однокласниками. Скромний, врівноважений, розсудливий, товариський.

Батьки відвідують школу, цікавляться навчанням дитини, відкликаються на прохання класовода (ар. спр.51).

З характеристики на сім'ю неповнолітнього ОСОБА_9 видно, що батьки створили задовільні для проживання дитини умови. Вона забезпечена харчуванням, одягом та необхідними речами. ОСОБА_9 завжди виглядає чисто та охайно. В нього є все необхідне для навчання канцелярське приладдя, придбані додаткові підручники й спеціальні зошити.

У вихованні ОСОБА_9 приймають участь обоє батьків. Вони підтримують зв'язок з класним керівником, відвідують батьківські збори.

Але моральні умови виховання «на даний час» (тобто на той час ) не є задовільними для повноцінного розвитку ОСОБА_9. Адже через часті сварки батьків, які відбуваються у присутності дитини , хлопчик перебуває у стані тривоги, що негативно впливає на його навчання.

З розмови з батьками стало відомо, що вони не можуть самостійно вирішити з ким залишиться їхній син. А тому вирішенням цього питання буде займатися суд.

ОСОБА_9 потребує індивідуального підходу, постійної допомоги та підтримки з боку дорослих (ар. спр.52).

Акт обстеження матеріально - побутових умов проживання та моральних умов виховання від 27 жовтня 2014 року учня 2-В класу ОСОБА_9, що проживає за адресою: АДРЕСА_1, - свідчить про те, що незважаючи на розлучення батьків (розлучилися 15 жовтня 2014 року), вони проживають в одній квартирі, обоє приймають участь у виховані сина, створили для нього необхідні матеріально побутові умови, є стіл для навчання хлопчика.

Але через часті сварки батьків, які відбуваються у присутності дитини, ОСОБА_9 перебуває у стані тривоги, що негативно впливає на його навчання.

Комісія, яка проводила обстеження і оформила даний акт, - у складі соціального педагога ОСОБА_11, практичного психолога ОСОБА_12, класовода 2- В класу ОСОБА_13, - прийшла до висновку, що наявні у квартирі порядки є задовільними для проживання дитини, вона забезпечена харчуванням, одягом та необхідними речами. Але моральні умови виховання на час обстеження не є задовільними для повноцінного розвитку ОСОБА_9, тому батькам необхідно припинити залучати хлопчика до вирішення сімейних проблем та більше приділяти уваги нормалізації його емоційного стану (ар. спр.54).

В справі є й акт обстеження умов проживання дитини з батьком в будинку АДРЕСА_2 від 08 жовтня 2014 року, де хлопчик проживає з батьком під час канікул. ? частина вказаного будинку належить ОСОБА_6 на праві власності за договором дарування від 21.10.2009 року (ар. спр.19).

З даного акту обстеження вбачається, що у хлопчика є тут окрема кімната, є книжки, розвивальні ігри. Умови проживання в будинку добрі, чисто, затишно, є санвузол.

Кімнати умебльовано, оснащено ТV, проведено Інтернет. Умови відповідають всебічному розвитку дитини. Стосунки в сім'ї добрі, щирі, віддається перевага сімейному національно - патріотичному вихованню (ар. спр. 21).

ОСОБА_6 надана в справу довідка від 14 листопада 2014 року про обстеження його сина магістром психології, практичним психологом, членом УАТА ОСОБА_14 щодо питання визначення прихильності до матері ОСОБА_7.

Згідно результатів психодіагностики емоційної сфери особистості для ОСОБА_9 характерними є високий рівень тривожності (понад 50% за тестом Р. Теммла, М. Дорки, В.Амена ); напруга , що відмічається наявністю сильної штриховки при виконанні малюнків.

Згідно з результатами психологічного дослідження , на час обстеження більш близьким із батьків до дитини є тато, що підтверджується кількісним та якісним аналізом застосованих методик (ар. спр. 49).

Встановлено, що після проведення вищенаведених досліджень і до розгляду справи в апеляційній інстанції пройшов майже рік, і трохи менше від дня ухвалення рішення районного суду.

З'ясовано, що змінилися обставини у справі, сторони разом в одній квартирі АДРЕСА_1 вже не проживають.

Позивачка ОСОБА_7 пояснила, що через деякий час після розпаду сім'ї і після ухвалення судом рішення по даній справі вона перейшла проживати до співмешканця за адресою АДРЕСА_3.

Враховуючи прив'язаність сина до батька, який відвідує школу, де син навчається, слідкує за його вихованням, оплачує зайняття дитини у спортивних секціях, супроводжує його часто, вона вирішила не заважати цьому і не оскаржувати рішення суду, не бажаючи морально травмувати дитину, яка переживала душевні страждання через негативні відносини між собою батьків, - через судові спори. Розраховувала, що бувший чоловік буде вести себе коректно і вона зможе бачитись з сином, приймати участь в його вихованні.

Проте, через деякий час почала спостерігати факти неможливості належного виховання дитини з боку батька, який, як їй здається, судовий спір між ними використовує для того, щоб їй завдати моральних страждань і усунути її від побачень з дитиною.

Тоді звернулася до Служби в справах дітей Черкаської міської ради.

Спеціалістами служби в справах дітей Черкаської міської ради за заявою ОСОБА_7 було обстежено 30 червня 2015 року умови проживання за вказаною адресою її проживання з метою визначення способу участі матері у вихованні малолітнього ОСОБА_9. Встановлено, що домоволодіння належить ОСОБА_17 (співмешканцю матері). Будинок газифікований, є центральне водопостачання. Помешкання умебльоване , в наявності необхідні меблі, побутова техніка, предмети домашнього вжитку. Будинок відремонтований і проведений сучасний ремонт, санвузол знаходиться в будинку.

Комісія прийшла до висновку, що в даному будинку створені належні умови для перебування та проживання малолітнього ОСОБА_9 (акт доданий до матеріалів справи).

Рішенням виконкому Черкаської міської ради (як органу опіки та піклування ) за №704 від 07.07.2015 року «Про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні матері ОСОБА_7. з малолітнім ОСОБА_9.»встановлено матері ОСОБА_7 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім ОСОБА_9, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1: щосереди з 16:00 до 20:00; у перші та треті вихідні місяця з 10:00суботи до 18:00 неділі; один тиждень під час зимових канікул; один літній місяць без присутності батька дитини та з урахуванням обставин, які можуть виникнути (ар. спр.111).

Не дивлячись на це, позивачка вважає , що відповідач умисно не виконує вказаний графік побачень її з сином, зокрема, не дав їй можливості провести із сином один літній місяць, тому вона дійшла висновку про те, що визначення місця проживання дитини з батьком зашкодить інтересам дитини, в зв'язку з чим все ж подала апеляційну скаргу на рішення суду із заявою з проханням поновити їй строк на апеляційне оскарження. Просила скасувати рішення і ухвалити нове, яким визначити місце проживання малолітнього сина з нею , його матір'ю.

Додала також до справи копію рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 липня 2015 року , яким визнано квартиру АДРЕСА_1, яка була придбана в період зареєстрованого шлюбу сторін на відповідача (ар. спр. 20), спільною сумісною власністю ОСОБА_7 та ОСОБА_6, визнано за кожним з них право власності на ? частину вказаної квартири.

Таким чином позивачка, вважає, підтвердила своє беззаперечне право на проживання у вказаній квартирі разом з сином.

Позивачка додала до справи ще трудову угоду і характеристику, з яких вбачається, що вона з червня 2015 року працює помічником бухгалтера на підприємстві «Чексіл - Маркет» ВАТ «Чексіл», маючи щомісячну винагороду в розмірі 3000 грн.. Свої посадові обов'язки виконує професійно, якісно і відповідально. Позитивно , як турботлива матуся і доброзичлива людина характеризується позивачка за попереднім місцем проживання, - по АДРЕСА_1 (ар. спр.58).

Встановлено, що виконком Черкаської міської ради як орган опіки і піклування , розглянувши заяву громадянина ОСОБА_6 щодо визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, беручи до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини від 03.06.2015 року № 9/11, керуючись ст. 161 Сімейного Кодексу України прийняв рішення від 16.06.2015 року за №613, яким визначив місце проживання малолітнього ОСОБА_9, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком ОСОБА_6 (ар. спр.113).

Як видно із службової характеристики , майор міліції ОСОБА_6 працює начальником штабу Черкаського РВ УМВС, маючи базову вищу освіту, навчається на 4-му курсі Черкаського відділення ННІЗН Національної академії внутрішніх справ. В органах внутрішніх справ служить з липня 1998 року, зарекомендував себе професійно грамотним, дисциплінованим співробітником, вміє спілкуватись з громадянами та колегами по службі ; здатен працювати над усуненням особистих недоліків. В інтересах служби не рахується з особистим часом. Стійкий до фізичних та психологічних навантажень, безпосередньо брав участь в березні - квітні 2015 року в антитерористичній операції , забезпеченні її проведення і захисті незалежності України.

Позитивно характеризується і за місцем проживання по АДРЕСА_1.

Довідка про доходи ОСОБА_6 від 28 вересня 2015 року свідчить про те, що за останні 6 місяців 2015 року його заробіток склав 36695,42 грн..

Відповідачем ОСОБА_6 до матеріалів справи доданий акт обстеження матеріально - побутових умов проживання та моральних умов виховання від 23 вересня 2015 року учня сш. №27 , 3-В класу ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого по АДРЕСА_1 .

З даного акту вбачається, що дитина мешкає разом з батьком в одній кімнаті. У ОСОБА_9 є свій диван і робочий стіл. Шафа для одягу і спортивний куточок ОСОБА_9 розташовані в коридорі.

Вбачається, що батько має великий вплив на виховання дитини. Хлопчик поважає його, цінує його думку і прислухається до його порад. Комісія вважає, що наявні в квартирі порядки є задовільними для проживання дитини, яка забезпечена харчуванням, одягом та необхідними речами.

Відповідач в судовому засіданні колегії стверджував, що позивачка ОСОБА_7 не дотримується графіка побачень з дитиною, визначеного рішенням Черкаського міськвиконкому, як органу опіки та піклування - від 07.07.2015 року, яке, до речі, було прийняте тому, що ОСОБА_7 погодилася, щоб дитина проживала з батьком, самоусунулась від виконання батьківських обов'язків. Зазначав, що з такою заявою він звертався до Служби у справах дітей Черкаської міської ради, просив переглянути рішення, внести корективи щодо часу спілкування матері з сином. Однак отримав повідомлення від 18.09.2015 року про те, що ОСОБА_7 лише було попереджено про відповідальність за невиконання рішення.

Копії звернення відповідача до Служби у справах дітей і відповіді додані ним до матеріалів справи.

Слід зазначити, що Службою у справах дітей були обстежені і умови проживання в квартирі АДРЕСА_4, де проживають батьки і сестра відповідача і де буває і може знаходитись ОСОБА_9, може бути тут нагодований, доглянутий, якщо батько зайнятий по роботі. Відповідач стверджував, що його сестра може зустріти, нагодувати дитину, з'їздити за нею, якщо відповідач зайнятий на службі чи затримується, тобто дитина не залишиться без догляду.

З акта обстеження за вказаною адресою від 25 травня 2015 року вбачається, що умови проживання тут задовільні. Помешкання умебльована, в наявності необхідна побутова техніка, предмети домашнього вжитку. Санвузол та кухня в задовільному технічному стані.

Для дитини спільно з батьком відведена одна кімната, де є диван - ліжко, книжкові шафи, письмовий стіл, телевізор, шафа для одягу. Є місце для ОСОБА_9 та відпочинку. За висновком комісії в кв. АДРЕСА_4 створено необхідні умови для проживання малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ар. спр.144).

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно з частинами 1-2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 1ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно (ч. І).

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею (ч. ІІ).

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ч. ІІІ).

Враховуючи всі вищевикладені правові норми і , перш за все, норми ч. І ст. 161 СК України, суд, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається , повинен , виходячи із встановленої рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього (чи неповнолітніх).

За положеннями судової практики як і закону суд при цьому враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них , їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі , що перевага в матеріально - побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Суд може взяти до уваги й бажання дитини, яка досягла 10 років, хоча воно не є обов'язковим для нього.

Слід зауважити, що районний суд звертав увагу на наведене, однак не спромігся вирішити спір по суті.

За таких обставин, скасовуючи незаконне рішення суду першої інстанції, судова колегія має ухвалити нове у відповідності з матеріалами справи і вимогами закону.

В даному випадку йдеться про визначення місця проживання малолітньої дитини, ІНФОРМАЦІЯ_1, якій тільки виповниться 9 років. І , дійсно ,як вбачається з принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, на що посилається позивачка ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю.

Аналізуючи обставини справи у сукупності в повному обсязі, враховуючи , що дитина - син сторін, особливо прив'язаний до батька, який приділяє вихованню сина і турботам про нього значний час, оплачує заняття сина спортом, часто супроводжуючи його і на спортивні заняття і до школи, забирає після уроків, де навчається дитина, піклуючись про рівень його підготовки, що визнає й позивачка, враховуючи, що батько з сином належним чином справляються в даному випадку з усіма виниклими проблемами побутового характеру, про що відмічається в актах обстеження умов проживання і виховання дитини, яка забезпечена харчуванням, одягом та необхідними речами, що дитина завжди охайна і в квартирі чисто, враховуючи також, що хлопчик прислухається до порад батька, який має великий вплив на сина, являється авторитетом в спілкуванні з іншими, і по життю, судова колегія, враховуючи і висновок органу опіки та піклування, все ж приходить до висновку про визначення місця проживання дев'ятирічного сина сторін з його батьком - відповідачем ОСОБА_6.

Відповідач, як довів, на думку судової колегії, в змозі забезпечити належний догляд і виховання сина, маючи для цього достатній постійний дохід, маючи можливість отримати щодо цього необхідну допомогу і від своїх рідних, проживаючих у м. Черкаси.

При цьому, слід зазначити, не йдеться про розлучення дитини з матірю.

Згідно вищенаведеної норми ч.2 ст.157 СК України позивачка як мати зобов'язана брати участь у вихованні дитини, має право на особисте спілкування з нею, навіть проживаючи окремо, як є в даному випадку. А відповідач у відповідності до норми ч.3 ст157 СК України не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Колегія вважає, що за обставини нетривалого проживання позивачки в помешканні свого співжителя її дитина не буде почувати себе там вільно і комфортно, хоч і за актом обстеження житлових умов за вказаною адресою комісією визнано, що створені належні умови для перебування та проживання малолітнього ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1. Якщо дитина залишається проживати по АДРЕСА_1 за місцем свого постійного проживання, в районі якого відвідує і середньо-освітню школу, то за умов залишення проживання її у новій сім'ї, сумнівною все ж таки виглядає можливість забезпечення з боку матері необхідного догляду за малолітньою дитиною та забезпечення належних умов її виховання і розвитку.

Таким чином, оцінюючи з'ясовані обставини справи, судова колегія вважає, що позовні вимоги ОСОБА_7 щодо визначення місця проживання малолітньої дитини сторін з нею не підлягає до задоволення.

Аналогічні позовні вимоги відповідача ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визначення місця проживання дитини сторін з батьком слід задоволити, визначивши місце проживання сина сторін - ОСОБА_9, 15 листопада, ІНФОРМАЦІЯ_1, - з його батьком ОСОБА_6.

Керуючись ст.ст. 303; 304; 307; 309; 316;317;218 ЦПК України, судова палата, -

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задоволити частково.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 21 січня 2015 року по даній справі скасувати .

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визначення місця проживання малолітньої дитини сторін з її матір'ю , - відмовити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини сторін - сина ОСОБА_9, 15 листопада, ІНФОРМАЦІЯ_1, - з його батьком ОСОБА_6

Рішення може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :