Справа № 369/8278/14-ц Головуючий у І інстанції Дубас Т.В.
Провадження № 22-ц/780/284/15 Доповідач у 2 інстанції Сушко
Категорія 26 21.01.2015
УХВАЛА

Іменем України

21 січня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Лащенка В.Д., Кулішенка Ю.М.

при секретарі: Петленко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, обгрунтовуючи його тим що, 26 грудня 2013 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики коштів, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 Відповідно до умов договору позики коштів позивач передала ОСОБА_2 у власність грошові кошти в сумі 159860,00 грн., що еквівалентно, згідно офіційного курсу НБУ на день надання позики, 20000,00 доларів США, готівкою, в наступному порядку: 87923,00 грн., що еквівалентно 11000,00 доларів США, згідно офіційного курсу НБУ в день підписання ними даного договору; 39965,00 грн., що еквівалентно 5000,00 доларів США, 9 січня 2014 року; 31972,00 грн., що еквівалентно 4000,00 доларів США 2 березня 2014 року. За договором позики коштів, позичальник взяв на себе зобов'язання повернути позикодавцю, окрім отриманої ним суми коштів 159860,00 грн., також відсотки за користування позикою в розмірі 50 % за весь період користування нею 79930,00 грн., що разом еквівалентно 30000,00 дол. США на дату повернення позики. Строк повернення суми позики та відсотків за її користування встановлений до 1 липня 2014 року. Відповідач своїх обов'язків по договору не виконала, кошти не повернула, мотивуючи це їх відсутністю. У зв'язку з цим позивач просила стягнути з відповідача на її користь борг в розмірі 262600,00 грн., що еквівалентно 20000,00 доларів США, відсотки за користування позикою в розмірі 131300,00 грн., що еквівалентно 10000,00 доларів США, відсотки за користування позикою в період з 1 липня 2014 року до дня подання позову в розмірі 29177, 77 грн., що еквівалентно 2222,00 дол. США. Та стягнути судові витрати в розмірі 8654,00 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 листопада 2014 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики в розмірі 159860,00 грн., відсотки за користування позикою по договору в розмірі 79930,00 грн., відсотки за користування позикою в розмірі 17318,16 грн., судовий збір в розмірі 3654,00 грн., в іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю, стягнути на її користь з ОСОБА_2 борг в розмірі 262600, 00 грн. що еквівалентно 20000,00 доларів США на день звернення до суду -12.08.2014 року, стягнути відсотки за користування позикою в період з 26.12.2013 року по 01.07.2014 року в розмірі 131300,00 грн., що еквівалентно 10000,00 доларів США, стягнути відсотки за користування позикою в період з 01.07.2014 року по 12.08.2014 року в розмір 29177,77 грн., що еквівалентно 2222,00 доларів США та стягнути судові витрати в розмірі 5481,00 грн., посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що відповідач повинен повернути суму боргу, що еквівалентна 30000,00 доларів США згідно офіційного курсу на дату звернення до суду - 12.08.2014 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики підлягають частковому задоволенню, оскільки грошові кошти по договору позики передавалися у власність відповідачу в гривнях, то відповідно мають бути повернуті у гривні у такій самій кількості з урахуванням відсотків передбачених договором позики. Позивач виконав умови договору передавши у власність відповідача кошти, у свою чергу відповідач умови договору не виконав - кошти не повернув позивачу. Позивачем дані обставини справи не спростовані належними та допустими доказами.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів /суму позики/ або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не передбачено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред"явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред"явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов"язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов"язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов"язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.

Судом встановлено, що 26 грудня 2013 року між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_4 був укладений договір позики коштів, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3

Відповідно до умов договору позики коштів позивач передала відповідачу у власність грошові кошти в сумі 159860,00 грн., що еквівалентно 20000,00 доларів США згідно офіційного курсу НБУ на день надання позики.

В свою чергу відповідач зобов'язався повернути позивачу, в строк та на умовах, передбачених цим договором, отриману суму коштів, а також сплатити відсотки за користування позикою в розмірі 50 % за весь період користування від всієї суми позики, які разом з позикою складають суму, що дорівнює 239790,00 грн., що еквівалентно 30000,00 дол. США, згідно офіційного курсу на дату повернення позики (а.с. 7-8).

Відповідно до п.7 договору позики кошти у сумі, визначеній у п. 1 цього Договору, передаються позикодавцям позичальнику згідно порядку, визначеному у цьому Договорі, шляхом складання позичальником заяви про отримання ним грошей, справжність підпису на якій засвідчується нотаріально та яка є невід'ємною частиною цього Договору.

Відповідно до нотаріально посвідчених заяв від 26.12.2013 року, 09.01.2014 року та 02.03.2014 року відповідач отримала кошти в гривнях в розмірах визначених в договорі позики (а.с.9-11).

Встановлено, що ОСОБА_2 свої зобов'язання щодо повернення суми боргу та відсотків за користування коштами за договором позики не виконав.

З урахуванням наведеного, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки грошові кошти по договору позики передавалися у власність відповідачу в гривнях, то відповідно мають бути повернуті гривні у такій самій кількості з урахуванням відсотків передбачених договором позики. Позивач виконав умови договору передавши у власність відповідача кошти, у свою чергу відповідач умови договору не виконав - кошти не повернув позивачу. Позивачем дані обставини справи не спростовані належними та допустими доказами.

Доводи апеляційної скарги, стосовно того, що відповідач повинен повернути кошти, що еквівалентні 30000,00 доларів США згідно офіційного курсу на дату звернення до суду - 12.08.2014 року, не заслуговують на увагу, оскільки в договорі позики чітко зазначено, що відповідач утримав позику в гривнях, у зв'язку з цим у боржника виник обов'язок повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів відповідно до вимог ст.1046 ЦК України.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційних скаргах.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційних скаргах.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.. ст.. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду по розгляду цивільних та кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: