Провадження №2/521/4936/15
02 жовтня 2015 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:
головуючого судді Леонова О.С.,
при секретарі Малиш О.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи Головного управління Державної міграційної служби у Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження майном шляхом зняття з реєстраційного обліку,-
24.07.2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження майном шляхом зняття з реєстраційного обліку.
В обґрунтування своїх вимог вказали, що 19.05.2000 року між ОСОБА_1 та відповідачем було зареєстровано шлюб. В 2001 році у них народилася донька ОСОБА_4 та у 2003 році у них народилася друга донька ОСОБА_5, які також були зареєстровані за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідно договору купівлі-продажу від 13.01.2003 року власниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 та її син ОСОБА_2, а відповідач був лише зареєстрований у цій квартирі з 06.08.2003 року.
31.05.2006 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був розірваний.
На час подання позову до суду відповідач не проживає у вказаній належній позивачам квартирі на праві власності більше одного року.
Позивачі вважають, що відповідач втратив право користування квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Будь-якої домовленості про збереження за відповідачем житлової площі за період їх не проживання не існує.
Просять суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, знати з реєстрації місця проживання у Головному управлінні Державної міграційної служби у Одеській області ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1, стягнути з відповідача судові витрати.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засіданні не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини не явки суд не повідомив. Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Представник третьої особи ГУ ДМС України в Одеській області в судове засіданні не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини не явки суду не повідомив.
Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню.
В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 30.01.2003 року ОСОБА_1, яка діяла від себе та від імені та в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, придбала трикімнатну квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 51,7 кв.м., житловою 35,1 кв.м. (а.с.11)
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 19.05.2000 року (зв.б.а.с. 5).
Відповідно до свідоцтва серії І-ЖД № 021673 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано 31.05.2006 року, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 183 (а.с.12).
Як вбачається з довідки (з місця проживання про склад родини та реєстрації) (а.с.10) в будинку окрім позивачів зареєстрований ОСОБА_3, а також дві доньки позивачки ОСОБА_4 та ОСОБА_5
Згідно з ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997р., кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст.391 ЦК України).
Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.16, 386, 391 ЦК України.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про виселення; 4) про визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення особи померлою.
Системний аналіз ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» дає підстави для висновку про те, що зняття з реєстрації можливе при винесенні судом рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Як встановлено судом та видно з матеріалів справи власниками квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2
В зазначеній квартирі зареєстрований відповідач по справі, як член сімї власника, який є колишнім чоловіком позивача ОСОБА_1
Згідно з заяви акта від 15.07.2015 р. ОСОБА_3 більше одного року не проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 9).
Як вбачається з відповіді Малиновського РВ КВІ УДПтС України в Одеській області вих. 7655 від 14.08.2015 року (а.с.30) ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 по облікам Малиновського РВ КВІ УДПтС України в Одеській області не проходив.
З відповіді Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» Одеської дирекції від 17.08.2015 року № 12/270-70К вбачається, що за період з 24.07.2014 року по 14.08.2015 року на імя ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_4 в надходженні та видачі рекомендована кореспонденція та періодичні видання не значаться (а.с.28).
Згідно положень ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
В судовому засіданні було допитано в якості свідків ОСОБА_1, яка суду пояснила, що гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 не проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_6 більше року, крім того свідок зазначила, що після розірвання шлюбу відповідач ОСОБА_3 фактично не проживав у спірній квартирі. Як їй стало відомо, що станом на сьогоднішній день ОСОБА_3 виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю.
Свідок ОСОБА_2, допитаний в судовому засіданні, суду повідомив, що відповідач ОСОБА_3 фактично не проживав у спірній квартирі з 2005 року. Причиною розірвання шлюбу стало те, що ОСОБА_3 постійно зловживав алкогольними напоями.
Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно зі ст. 6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.
Відповідач ОСОБА_3, не знявся з реєстраційного обліку за своїм колишнім місцем проживання, чим створює перешкоду в реалізації права власності позивачам.
Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги позивачів, визнає відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщеннямза адресою АДРЕСА_5, так як в судовому засіданні встановлено, що він понад один рік не проживає на спірній житловій площі.
Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Згідно зі ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Рішення суду по справі про задоволення позову після набрання ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідачу ОСОБА_3 за вищевказаною адресою.

Керуючись ст.ст. 16, 29, 317, 319 ЦК України, Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст.ст. 10, 60, 61, 130, 208, 209, 212, 213-215, 217, 223-225 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи Головного управління Державної міграційної служби у Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження майном шляхом зняття з реєстраційного обліку - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №35 в будинку № 52 по вул. Прохоровська в м. Одесі.

Встановити порядок виконання рішення суду, з гідно з яким, рішення суду після набрання ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою АДРЕСА_6 в м. Одесі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії, позивачем в загальному порядку, тобто рішення суду позивачем може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення ухвалене й надруковано у нарадчий кімнаті у єдиному екземплярі.

Головуючий суддя Леонов О.С.