справа №489/4990/15-ц
номер провадження 2/489/2381/15
заочне рішення Іменем україни
03 листопада 2015 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді Коваленка І.В.
секретаря Коденко К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі -ПриватБанк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
У позові вказано, що 26.06.2011 між сторонами укладено договір № б/н з випуску та обслуговування Карт, відповідно до якого банк випускає Клієнту Картку на підставі заяви, належним чином заповненої та підписаної Клієнтом.
Відповідач підтвердив свою згоду, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладено на банківському сайті, складає між ним та банком договір.
Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг держатель кредитної картки має право користуватися сервісом «Оплата частинами» в торговельно-сервісних підприємствах з якими банк уклав договір співпраці з сервісу та вартість покупки знаходиться в межах розрахованого банком ліміту клієнту по даному сервісу.
Від представника позивача, разом з письмовими поясненнями до позову, до суду надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що проти прийняття заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Заяву про розгляд справи за своєї відсутності та письмових заперечень проти позову до суду не надала.
У відповідності до статей 224, 225 ЦПК України судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи.
Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 24.06.2011 ОСОБА_1 оформив анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг ПриватБанку та надав свою згоду на випуск і обслуговування карт.
Підписом на заяві відповідач погодився, що заява разом Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають між ним і банком Договір про надання банківських послуг, з умовами якого ознайомлений.
Відповідно до пункту 1.1.1.73 Умов і Правил надання банківських послуг «Оплата частинами. Без переплат» - це послуга по організації обслуговування і проведенню розрахунків по операціям, здійсненим з використанням платіжних карт. На які поширюється послуга «Оплата частинами. Без переплат», згідно яких держатель карти доручає Банку здійснювати регулярні платежі в адрес Торговця в розмірі і кількості, указаних в квитанції, надрукованої на POS - терміналі при автоматизації послуги «Оплата частинами».
Положеннями пунктів 2.1.1.14.1, 2.1.1.14.2 Умов і Правил надання банківських послуг встановлено, що Держатель кредитної карти має право користуватися сервісом «Оплата частинами» в торговельно-сервісних центрах підприємства з яким Банк уклав договір Розширеного єквайринга.
Підписання чеку, роздрукованого в POS - терміналі на підключення до сервісу «Оплата частинами» є акцептом умов використання сервісу «Оплата частинами».
11.12.2013 на підставі договору еквайрингу банк на поточний рахунок ТОВ «Віндовс Груп» НОМЕР_2 перерахував повну вартість товару, що підтверджується випискою по вказаному поточному рахунку.
Крім довідки, укладення кредитного договору підтверджується випискою по кредитній карті клієнта, відповідно до якої 11.12.2012 відповідач, сплатою першого платежу в розмірі 947,43 грн., фактично підтвердила укладення кредитного договору в межах договору, оформленого анкетою-заявою.
20.12.2013 відповідач повернув товар продавцю, що відображено у виписці по картковому рахунку НОМЕР_3, внаслідок чого банк повернув відповідачу суму сплаченого першого внеску 947,43 грн.
У письмових поясненнях представник позивача зазначив, що після повернення товару, відповідач тим самим відкликала свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту, але не вжила заходів і не повернула, як передбачено частиною шостою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитні кошти, які були предметом договору між нею і банком.
Умовами пункту 2.1.1.10.6 Умов і Правил надання банківських послуг передбачено, що якщо оплачений по Карті товар/послуга повернуті або не отримані Держатель карти повинен отримати від працівника торгівельної фірми зворотний рахунок (розрахунковий документ), який повинен містити номер карти і суму, яка підлягає поверненню. Повернення вартості товару/послуг здійснюється торгівельною фірмою шляхом зарахування суми на картрахунок Держателя на протязі 45 днів після оформлення зворотного рахунку.
Наступним пунктом наведених Умов (2.1.1.10.7) визначено, що при неотримання коштів по зворотному рахунку на протязі 45 днів Держатель повинен повідомити про це банк для урегулювання питання з торгівельною фірмою, надав копії зворотного чеку і переписки з торгівельною фірмою по даному питанню.
Як вбачається із матеріалів справи, наведених положень Умов і Правил надання банківських послуг відповідач не дотрималася та не вжила заходів для повернення кредитних коштів банку.
З положень статті 627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За статтею 1054 ЦК України кредитний договір - це договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За положеннями частини шостої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин, подавши до закінчення цього строку особисто чи через уповноваженого представника або надіслати кредитодавцю, відповідне повідомлення.
З відкликанням згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором.
Кредитодавець зобов'язаний повернути споживачеві кошти, сплачені ним згідно з договором про надання споживчого кредиту, але не пізніше, ніж протягом семи днів.
Як вбачається із встановлених обставин, між сторонами виникли кредитні правовідносини, оскільки скориставшись сервісом «Оплата частинами» відповідач тим самим надала свою згоду отримання коштів в кредит, з відповідними наслідками у разі порушення зобов'язань, а повернувши товар продавцю відповідач не вжила відповідних заходів по поверненню всієї суми коштів, отриманої продавцем.
За таких обставин, суд вважає доведеною вину відповідача у порушенні грошових зобов'язань, тому вимоги в частині стягнення кредиту підлягають задоволенню.
Між тим, суд не в повній мірі погоджується із стягненням неустойки.
У разі порушення зобов'язання наступають наслідки, визначені статтею 611 ЦК України та умовами договору. Зокрема, кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору.
Виходячи з аналізу частини другої статті 549 ЦК України, штраф є відповідальністю, яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання.
На відмінну від штрафу, обчислення пені здійснюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
Відповідно до статті 61 Конституції України законодавством України заборонено притягнення до подвійної юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Як вбачається із розрахунку позивача та Умов і Правил надання банківських послуг покладення на відповідача відповідальності у вигляді пені і двох штрафів, тобто неустойки, зумовлено порушенням грошових зобов'язань, що є фактично потрійною відповідальністю за одне і теж порушення, тому стягненню підлягає лише штраф (фіксована частина).
Крім того, стягнення штрафу (фіксована частина), як відповідальності за неповернення кредиту, в повній мірі відповідає спірним правовідносинам та умовам укладеного між сторонами договору, зобов'язання за яким вважаються припинені за ініціативою відповідача через повернення товару, згоду на що надав позивач, повернувши перший внесок.
Так як вимоги банку задоволено частково (83,61 %), відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 203,67 грн.
Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 212 - 214, 224, 225, 228 ЦПК України, суд -
Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (іден.номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у сумі 203,67 грн. (двісті три гривні 67 коп.).
У іншій частині вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто Ленінським районним судом м. Миколаєва за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.
Суддя І.В. Коваленко