АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції: Коваль О.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

при секретарі Троц В.О.,

розглянувши апеляційну скаргу Лопатнікової Аліни Вадимівни, яка діє на підставі довіреності від імені та в інтересах Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживача та стягнення грошових коштів,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28 вересня 2015 року позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») про захист прав споживача та стягнення грошових коштів задоволено частково.

Розірвано договір №SАМDNWFD800 Вклад «Депозит плюс» від 14 листопада 2013 року, договір №SАМDNWFD200 Вклад «Стандарт» від 14 листопада 2013 року, договір №SАМDN5300 Вклад «Стандарт на 6 міс.» від 29 січня 2013 року.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_2 грошові кошти за договором банківського вкладу, а саме: за договором №SАМDNWFD800 Вклад «Депозит плюс» від 14 листопада 2013 року у розмірі 383 953,57 грн.; за договором №SАМDNWFD200 Вклад «Стандарт» від 14 листопада 2013 року у розмірі 164 984,93 грн.; за договором №SАМDN5300 Вклад «Стандарт на 6 міс.» від 29 січня 2013 року у розмірі 119 105,76 грн., всього: 668 044,26 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в дохід держави судовий збір в розмірі 10 020,66 грн.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на території АРК та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність після окупації АРК та міста Севастополя. З травня 2014 року окупаційною владою було здійснено конфіскацію частини майнового комплексу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», що використовувався у банківській діяльності відокремленого структурного підрозділу філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», банк не має доступу до договорів з клієнтами на паперових носіях, платіжних документів. Згідно Федерального Закону РФ №39-ФЗ виконання зобов'язань за договорами депозитного вкладу, укладеними ПАТ КБ «ПриватБанк» в Криму, покладено на Автономну некомерційну організацію «Фонд захисту вкладників» за рахунок майна банку, яке знаходиться на території АРК та міста Севастополь. Тому, ПАТ КБ «ПриватБанк» є неналежним відповідачем у справі. Суд безпідставно не застосував закон, що регулює спірні правовідносини, а саме ч. 3 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян і правовий режим на тимчасово окупованій території України», згідно з якої відповідальність за порушення визначених Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина на тимчасово окупованій території покладається на Російську Федерацію як на державу-окупанта відповідно до норм і принципів міжнародного права. Вважає, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження укладення договорів банківського вкладу. Наданих позивачем договори банківського вкладу не містять мокрої печатки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», квитанції про внесення коштів не містять печатки та підписів сторін. Також зазначає, що суд неправильно визначив суму судового збору, яка підлягає стягненню з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

В апеляційній інстанції представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 січня 2013 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 було укладено Договір №SАМDN5300 Вклад «Стандарт на 6 міс.», відповідно до якого ОСОБА_2 вніс на відкритий в установі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»депозитний рахунок грошові кошти в сумі 80 000,00 грн., на строк 6 місяців по 29 липня 2013 року включно під 17 % річних з періодом нарахування процентів 1 місяць. Для внесення суми вкладу банк відкрив клієнту особовий рахунок № 8800.

Згідно з п. п. 2, 4 вказаного договору нарахування відсотків на суму вкладу починається з першого робочого дня після надходження грошей в банк і здійснюється за кожен календарний день. Згідно п. 4 вказаного договору дія договору закінчується з виплатою всіх сум вкладу разом з процентами. Якщо по закінченню строку вкладу не заявлено банку про бажання забрати свої кошти, вклад автоматично продовжується на обумовлений строк.

Пунктом 9 вказаного договору передбачено право обох сторін достроково розірвати договір, повідомивши про це другу стропу за два банківських дня до дати розірвання договору.

14 листопада 2013 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 було укладено Договір №SАМDNWFD800 Вклад «Депозит плюс», відповідно до якого ОСОБА_2 вніс на відкритий в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»депозитний рахунок грошові кошти в сумі 130 000,00 грн., а 21 листопада 2013 року ще на суму 100 000 грн., на строк 366 днів по 14 листопада 2014 року включно під 17 % річних з періодом нарахування процентів 1 місяць, для внесення суми вкладу банк відкрив ОСОБА_2 особовий рахунок № 1501.

Цього ж дня між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 було укладено Договір №SАМDNWFD200 Вклад «Стандарт», відповідно до якого ОСОБА_2 вніс на депозитний рахунок, відкритий в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»грошові кошти в сумі 100 000,00 грн., на строк 366 днів по 14 листопада 2014 року включно під 18 % річних з періодом нарахування процентів 1 місяць. Для внесення суми вкладу банк відкрив клієнту особовий рахунок № 1251.

Відповідно до п. 2 вказаних договорів проценти виплачуються на рахунок/карту для зарахування процентів по вкладу по закінченню кожного цього місяця, пройденого з моменту укладення договору, в перший робочий день, наступний за датою оформлення договору, після 15-00.

Згідно з п. 3 договорів №SАМDNWFD800 та №SАМDNWFD 200 якщо по закінченню строку вкладу не заявлено банку про бажання забрати свої кошти, вклад автоматично продовжується ще на один строк.

Пунктом 5 договорів передбачено право обох сторін достроково розірвати настояний договір, повідомивши про це другу строку за два банківських дня до дати розірвання договору.

15 січня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» із заявою про розірвання депозитних договорів та перерахування всіх вкладів за депозитними договорами та нарахованих на них відсотків за весь час користування. Вказана заява була отримана ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 19 січня 2015 року.

20 січня 2015 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» направило ОСОБА_2 лист, в якому повідомили про припинення діяльності відповідних відокремлених підрозділів ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у зв'язку з окупацією території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

23 січня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», в якому просив розірвати укладені з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» договори №SАМDNWFD800 Вклад «Депозит плюс», №SАМDNWFD200 Вклад «Стандарт» від 14 листопада 2013 року, №SАМDN5300 Вклад «Стандарт на 6 міс.» від 29 січня 2013 року; стягнути з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»на його користь проценти за договором №SАМDNWFD800 у розмірі 66 411,79 грн., проценти за договором №SАМDNWFD200 у розмірі 30 723, 29 грн., проценти за договором №SАМDN5300 у розмірі 21 536,44 грн., три проценти річних у розмірі 6402,74 грн. та суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 564 690,00 грн., а також 10 000,00 грн. моральної шкоди.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 Суд розірвав вказані договори та стягнув з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь позивача грошові кошти за договорами банківського вкладу, а саме: за Договором №SАМDNWFD800 Вклад «Депозит плюс» від 14 листопада 2013 року у розмірі 383 953,57 грн.; за Договором №SАМDNWFD200 Вклад «Стандарт» від 14 листопада 2013 року у розмірі 164 984,93 грн.; за Договором №SАМDN5300 Вклад «Стандарт на 6 міс.» від 29 січня 2013 року у розмірі 119 105,76 грн., всього: 668 044,26 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Відповідно до положень ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до умов договорів №SАМDN5300 Вклад «Стандарт на 6 міс.» від 29 січня 2013 року, №SАМDNWFD800 Вклад «Депозит плюс», №SАМDNWFD200 Вклад «Стандарт» від 14 листопада 2013 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на вимогу ОСОБА_2 не повернуло кошти, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь позивача сум вкладу та процентів.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на території АРК та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність, після окупації АРК та міста Севастополя, виконання зобов'язань за укладеними ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в Криму договорами депозитного вкладу, окупаційною владою покладено на Автономну некомерційну організацію «Фонд захисту вкладників» за рахунок майна банку, яке знаходиться на території АРК та міста Севастополь. Стороною укладених 29 січня 2013 року та 14 листопада 2013 року договорів №SАМDN5300, №SАМDNWFD800, №SАМDNWFD200 є саме ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», припинення діяльності відокремлених структурних підрозділів банку не може бути підставою для звільнення від виконання зобов'язань, визначених вказаними договорами.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. За змістом ст. 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України, актами цивільного законодавства є ЦК України та інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на те, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів підтвердження укладення договорів банківського вкладу.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи судом першої інстанції було досліджено оригінали договорів та квитанцій про внесення коштів на рахунки у банку. Квитанції про внесення коштів на рахунки у банку підписані уповноваженою особою. Оригінали таких документів також були надані для огляду і представнику ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Заперечуючи проти позову, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не було надано доказів на підтвердження того, що з ОСОБА_2 будь-які договори не укладалися, ОСОБА_2 коштів на рахунки в банку не вносив. У своєму листі від 20 січня 2015 року №20.1.0.0.0/7-20150119/2755 ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на відсутність договірних відносин з позивачем не посилалося, а лише зазначило про припинення діяльності відповідних відокремлених підрозділів ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у зв'язку з окупацією території Автономної Республіки Крим.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно вирішив питання про розподіл судових витрат.

Частиною 3 ст. 88 ЦПК України визначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Судом першої інстанції було частково задоволено позов ОСОБА_2 Розірвано договори банківського вкладу та стягнуто з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на його користь 668 044,26 грн. замість 689 762,26 грн., що були заявлені до стягнення.

Враховуючи вимоги пропорційності з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України в дохід держави підлягає стягненню 3782,55 грн. судового збору ((3654,00 х (668 044,26 / 689 762,26) + 243,60).

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 вересня 2015 року підлягає скасуванню в частині вирішення питання про розподіл судових витрат з ухваленням в цій частині нового рішення. В іншій частині рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 вересня 2015 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Лопатнікової Аліни Вадимівни, яка діє на підставі довіреності від імені та в інтересах Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 вересня 2015 року в частині вирішення питання про розподіл судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» в дохід держави 3782,55 грн. судового збору.

В іншій частині рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 вересня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді