Справа № 902/284/12
Провадження № 22-ц/779/1926/2015
Головуючий у 1 інстанції Головенко О.С.
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Мелінишин Г.П.

суддів: Беркій О.Ю., Пнівчук О.В.

секретаря Бойчука Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Болехівського міського суду від 08 травня 2012 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Болехівського міського суду від 08 травня 2012 року задоволено заяву ОСОБА_2 Визначено їй додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви в нотаріальну контору для прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року батька ОСОБА_5.

На рішення суду ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що її до участі в справі не було залучено, однак вирішено питання про її права та обов'язки. Розглядаючи спір суд не врахував, що за положеннями ст. ст. 548-549 ЦК України в редакції 1963 року єдиним спадкоємцем, що прийняла спадщину, померлого ОСОБА_5, була її мати ОСОБА_3, відповідач у справі. Натомість, позивачу ще в жовтні 1990 року було відомо про наявність заповіту на її користь, однак в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини вона не зверталась.

З наведених підстав апелянт просила рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта доводи скарги підтримав з наведених у ній мотивів.

Представник ОСОБА_2 доводів апеляційної скарги не визнав, посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційне провадження в даній справі слід закрити виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржуване рішення та задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що позивач з поважної причини пропустила строк для прийняття спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті її батька ОСОБА_5 А тому визначив їй додатковий, достатній для цього строк, два місяці для подання заяви про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

При цьому, за змістом ст. 30 ЦПК України при пред'явленні позову саме позивач визначає, до кого пред'явити позов та вказує на відповідача як особу, що порушила його права.

Належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання

заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Як вбачається із матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_5, який є батьком позивача (а також апелянта) і чоловіком відповідача, внаслідок чого відкрилася спадщина на належне йому майно (а.с.6).

Встановлено, що 09 жовтня 1990 року ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження, відповідно до якого заповів 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 в м. Болехові позивачу у справі (а.с.8).

Саме в зв'язку із пропуском з поважної причини строку для прийняття спадщини за цим заповітом ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом, залучивши до участі в справі як відповідача іншого спадкоємця, дружину померлого ОСОБА_3

Як встановлено апеляційним судом із пояснень представників сторін ОСОБА_3 в грудні 2014 року померла, заповітне розпорядження на випадок своєї смерті на належне їй майно зробила на ОСОБА_4, яка у встановленому законом порядку подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Інші спадкоємці померлої по закону - діти ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не зверталися.

Частина перша ст. 292 ЦПК України визначає коло осіб, які мають право на апеляційне оскарження рішення суду: ними є сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 зазначала, що після смерті батька лише відповідач прийняла спадщину як спадкоємець першої черги по закону, оскільки на день відкриття спадщини проживала з ним.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як передбачено ст.ст. 525,526,529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, яка діяла на день виникнення спірних правовідносин) спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину в шестимісячний строк, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

За положеннями ст. ст. 549,550 цього Кодексу спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав заяву державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини про її прийняття у визначений законом шестимісячний строк. Останній може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску поважними.

Відтак, за змістом цих норм закону прийняття спадщини обумовлюється або вступом в управління спадковим майном або в разі відсутності наведених вище обставин, поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений строк.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 щодо порушення оскаржуваним рішенням її законних прав та інтересів без залучення її до участі в справі апеляційним судом встановлено, що на підтвердження цих доводів скарги апелянтом не представлено належних та допустимих доказів.

Як з'ясовано в засіданні апеляційного суду ОСОБА_4 до нотаріальної контори у передбачені законом порядку та строк про прийняття спадщини після смерті батька не зверталася, відповідно будь-яких правовстановлюючих документів на підставі цього їй нотаріусом не видавалося.

З врахуванням наведених обставин колегія суддів приходить до переконання, що апелянтом не обґрунтовано необхідність захисту свого права - порушеного, невизнаного чи оспореного, а звідси, що оскаржуване рішення порушує її права та законні інтереси.

Згідно п. 8. Постанови Пленуму Верховного суду України N 12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, постановляється ухвала про відмову в прийнятті апеляційної скарги, а якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Болехівського міського суду від 08 травня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.Ю. Беркій

О.В. Пнівчук