Справа № 308/6500/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2015 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді Сарай А.І.

при секретарі Шкіря І.І.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення збитків (втрат) завданих невиконанням рішення суду,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення збитків (втрат) завданих невиконанням рішення суду. В позові зазначав, що відповідно до рішення Ужгородського міськрайонного суду від 19.01.2015 р. по справі 308/15220/14-ц, з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто суму в розмірі 4000 доларів США, що згідно курсу НБУ на час винесення рішення еквівалентно 63104 грн. та 4000 грн. Однак відповідач вчасно рішення суду не виконав. Вказане рішення набрало законної сили. Просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму збитку завдану невиконанням рішення суду, що становить 21235.6 грн.

Під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги про що подав відповідну заяву. В даній заяві уточнив розмір позовних вимог та підставу для їх задоволення і просить суд стягнути 3 % річних та інфляційних втрат за весь час прострочення виконання рішення суду з моменту набрання ним законної сили 29.01.2015 р. по 23.06.2015 р. (день внесення суми боргу на рахунок ДВС), відповідно до вимог ст. 625 ЦК України. Згідно проведеного ним розрахунку просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 21943 грн. інфляційних втрат зумовлених невчасним виконання рішення суду та 622.72 грн. 3 % річних, разом 22565.72 грн.

Представник позивача в судовому засіданні уточненні позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні уточненні позовні вимоги не визнав та просить у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 19 січня 2015 року, яке набрало законної сили, у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми завдатку позов задоволено частково,стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму в розмірі 4000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 63104 грн., та 4000 грн.

Даним рішенням встановлено, що 07 грудня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір, відповідно до якого сторони зобовязалися у строк до 07 березня 2014 року укласти договір купівлі продажу (основний договір) земельної ділянки. ОСОБА_3 на виконання умов договору від 07 грудня 2013 року передав ОСОБА_2 суму в розмірі 4000 доларів США та 4000 грн. В рішенні суд дав оцінку виниклим між сторонами правовідносинам та з огляду на те, що договір купівлі-продажу між сторонами укладено не було, а тому отримані відповідачем кошти в розмірі 4000 доларів США є авансом.

На підставі вказаного рішення суду видано виконавчий лист, який предявлено до виконання.

Постановою державного виконавця МВ ДВС Ужгородського МРУЮ від 25 червня 2015 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення суду від 19 січня 2015 року, закінчено у звязку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. 23 червня 2015 року ОСОБА_2 внесено суму боргу на рахунок МВ ДВС Ужгородського МРУЮ, що стверджується квитанцією № ПН603165.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

За змістом статей 524 та 533 ЦК грошовим є зобовязання, яке виражається в грошовій одиниці України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті).

Статтею 625 ЦК регулюються зобовязальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобовязання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду.

Зобовязання виникають з підстав встановлених ст. 11 ЦК України (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Однією з встановлених ч. 2 ст. 11 ЦК України підстав виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договори.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

У відповідності до ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 19 січня 2015 року встановлено, що між сторонами була домовленість про укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, проте сторони в установленому законом порядку такий договір не уклали. Отримана відповідачем від ОСОБА_3 сума 4000 доларів США була, відповідно до ст. 571 ЦК України, авансом і підлягала поверненню ОСОБА_3

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом вказаної норми вимога про сплату боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми застосовується, як санкція, лише за прострочення грошового зобовязання.

Проте укладання договору від 07 грудня 2013 рокуне створює для сторін будь-яких грошових зобовязань, оскільки сплачені в рахунок виконання такого договору платежі визнаються авансовими і повертаються у тому розмірі, в якому вони передавалися, відтак до спірних правовідносин приписи ч. 2 ст. 625 ЦК України не застосовуються.

За таких обставин, оскільки рішення суду від 19 січня 2015 року, на невиконання якого послався позивач, ухвалено не за грошовими зобовязаннями сторін, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 11, 509, 524, 533, 625, 626, 635 ЦК України суд,

Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат зумовлених невчасним виконанням рішення суду та трьох процентів річних відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча Сарай А.І.