Провадження № 2/263/3780/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2015 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Хараджі Н.В., при секретарі Петровському Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Житлово-будівельного кооперативу «Ювілейний» про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі у жовтні 2015 року звернулись до суду з даним позовом, обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_1, є сином померлого ОСОБА_3, а ОСОБА_2 знаходилася у зареєстрованому шлюбі з померлим з 27.06.2000 року. В 1973 році ОСОБА_4 вступив до членів ЖБК «Ювілейний» та його сімї була надана квартири АДРЕСА_1 в Жовтневому районі м. Маріуполя, за яку в 1988 році ОСОБА_4 повністю сплатив пайові внески за свої кошти, проте право власності на зазначену квартиру останнім зареєстровано не було. 01.11.2014 року ОСОБА_4 помер, заповіту не залишив, спадкоємцями першої черги за законом є позивачі, які мають намір прийняти спадщину після померлого, проте не можуть оформити свого право в нотаріальній конторі, оскільки право власності під час життя спадкодавця не було зареєстровано у встановленому законом порядку, у звязку з чим, просять суд визнати за ОСОБА_1 право власності на 5/8 частку квартири АДРЕСА_1 в Жовтневому районі м. Маріуполя, а за ОСОБА_2 право власності на 3/8 частку зазначеної квартири.

Позивачі та їх представник в судове засідання не зявились, надали суду заяви з проханням про розгляд справи за їх відсутності та задоволенням позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням про розгляд справи за його відсутності та не запереченням проти задоволення позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії І-НО №812064, 01.11.2014 року помер ОСОБА_3.

24.04.1973 року ОСОБА_4 та його сімї: ОСОБА_5 та ОСОБА_1 був виданий ордер №2390 на право заняття трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 в Жовтневому районі м. Маріуполя.

Згідно довідки, виданої ЖБК «Ювілейний», вартість квартири АДРЕСА_1 в Жовтневому районі м. Маріуполя станом на 01.09.1988 року виплачена повністю.

Відповідно до довідки, виданої МКП «Маріупольське БТІ», станом на 07.02.2002 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 в Жовтневому районі м. Маріуполя зареєстровано не було.

Крім того, відповідно до довідок, виданих ЖБК «Ювілейний» ОСОБА_2 та ОСОБА_1, останні мешкали з ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1 в Жовтневому районі м. Маріуполя та вели сумісне господарство по день смерті ОСОБА_4 01.11.2014 року, та відповідно до довідки, виданої ЖБК «Ювілейний» ОСОБА_1, ОСОБА_4 з 1973 року по день смерті був членом ЖБК «Ювілейний».

У відповідності до свідоцтва про одруження, 27.06.2000 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 був укладений шлюб, після реєстрації якого остання змінила свої прізвище на прізвище чоловіка «Кудіна».

Згідно свідоцтва про народження, 31.08.1969 року народився ОСОБА_1, батьками якого є ОСОБА_4 та ОСОБА_7, яка згідно свідоцтва про смертю серії V-НО № 498488 померла 13.03.1992 року.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності.

Відповідно до ст.15 Закону України "Про власність" від 07.02.1991, № 697-ХП, який був чинним на момент внесення останнього пайового внеску, «член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно».

Згідно з положеннями п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду № 9 від 18 вересня 1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах.

Як роз'яснює в своїй постанові від 07.02.2014р. за № 5 Пленум ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, в осіб, які мають право на частку в пайових внесках, виникає право спільної часткової власності на квартиру, дачу, гараж чи інші будівлі пропорційно розміру частки паю - стаття 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Закон України "Про кооперацію", стаття 384 ЦК України.

Таким чином, право власності на квартиру АДРЕСА_1 в Жовтневому районі м. Маріуполя, у відповідності до ч.1 ст.15 ЗУ «Про власність» виникло у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з моменту повного внесення пайового внеску за квартиру.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.03.1992 року померла ОСОБА_5, після смерті якої згідно відомостей з Першої Маріупольської державної нотаріальної контори спадкова справа не відкривалась, тому ОСОБА_4 та ОСОБА_1, як спадкоємці, які спільно мешкали з померлою на час відкриття спадщини, є такими що фактично її прийняли та набули право власності на відповідні частки квартиру АДРЕСА_1 в Жовтневому районі м. Маріуполя.

У відповідності до статей 1216, 1217, 1220, 1221, 1222 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, спадщина відкривається внаслідок смерті особи в цей же день, за останнім місцем проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом має той з подружжя, який його пережив.

У відповідності до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, якщо він не заявив про відмову від неї.

Таким чином суд визнає, що позивачі є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4, та є такими, що прийняли спадщину після його смерті, а саме: ОСОБА_1 5/8 частки квартири АДРЕСА_1 в Жовтневому районі м. Маріуполя, а ОСОБА_2 - 3/8 частки зазначеної квартири, оскільки постійно з ним мешкали та у встановлений законодавством строк 20.01.2015 року подали заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_8.

Однак, зважаючи, що правовстановлюючий документ на дане спадкове майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 в Жовтневому районі м. Маріуполя відсутній, постановами приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_8В від 18.05.2015 року та 19.05.2015 року було відмовлено ОСОБА_2 та ОСОБА_1, відповідно, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, проте у відповідності до ст. 1223, 1261, 1268 ЦК України право власності на спадкове майно може бути визнане в судовому порядку.

Відповідно до вимог п.23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування №7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При розгляді даних справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Згідно ст. 384 ЦК України, п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 „Про судову практику у справах про спадкування» у разі викупу квартири член житлового кооперативу стає її власником, у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається квартира.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно додатку № 2 до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючим документом, на підставі якого проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно є рішення суду про визнання права власності на обєкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на обєкти нерухомого майна.

Крім того, задовольняючи позов, суд виходить із положень ст.1 ЦПК України, відповідно до яких задачами цивільного судового провадження є захист порушених та невизнаних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, в даному випадку позивачів щодо спадкового майна після смерті ОСОБА_4, у вигляді вищевказаної квартири.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 16, 328, 384 1216, 1223, 1233, 1234, 1235, 1264, 1268, 1269, 1270, 1299 ЦК України, ст.ст. 5, 6, 10, 11, 15, 57-60, 174, 197, 212-215, 256-259 ЦПК України, ЗУ «Про власність», суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Житлово-будівельного кооперативу «Ювілейний» про визнання права власності, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 5/8 частку квартири АДРЕСА_1 в Жовтневому районі м. Маріуполя.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/8 частку квартири АДРЕСА_1 в Жовтневому районі м. Маріуполя.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду в м. Маріуполі, через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом 10 днів після його проголошення, а особою яка не була присутня в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н.В. Хараджа