Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №310/4987/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Черткова Н.І.
Провадження № 22-ц/778/5396/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Бабак А.М.,

ОСОБА_2,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4

на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 серпня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

В позові зазначала, що вона з ОСОБА_3 перебувала у цивільному шлюбі з липня 2014 року та мають неповнолітню дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач ухиляється від утримання дитини, останнім часом добровільно матеріальної допомоги не надає. Дитина потребує постійної батьківської уваги та матеріальної допомоги і знаходиться на утриманні позивача.

Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 у розмірі 1/4 від щомісячного доходу відповідача.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 серпня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у розмірі 1/4 частки, з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення нею повноліття, починаючи з 20 травня 2015 року.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки він не є батьком, про що подав інший позов.

Позивачем подані заперечення на спростування доводів апеляційної скарги. ОСОБА_5 просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

В засідання апеляційного суду сторони, будучи належно та своєчасно повідомленими про час та місце судового засідання не зявилися.

Представник апелянта ОСОБА_4 судову повістку про виклик у судове засідання отримав 04.09.2015р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення.

Відповідно ч. 5 ст. 76 ЦПК України вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі.

Позивач отримала судову повістку 04.09.2015р., що підтверджується поштовим повідомленням. В запереченнях на апеляційну скаргу просить розглядати справи без її участі.

Судова колегія ухвалила про можливість розглядати справу за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини.

Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 212 215 ЦПК України належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального права.

У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст.182 СК України, суд, при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини, що мають істотне значення.

Основна частина доводів апеляційної скарги полягає у незгоді з тим, що суд першої інстанції не зупинив провадження у справі за клопотанням відповідача, який звернувся з позовом про виключення себе, як батька з актового запису про народження дитини.

Вказані доводи не можуть спростувати висновки рішення суду по суті спору.

Згідно приписів п.4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

У п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз'яснено, що, визначаючи наявність передбачених ст. 201 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено в п. 4 ч. 1 цієї статті застосовується в тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Обставин, за яких розгляд цієї справи був неможливий, судом не встановлено.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» в частині права апелянта на справедливий суд не мають підтвердження, оскільки з апеляційної скарги вбачається, що апелянт має на увазі справедливий суд, як ухвалення рішення на його користь, без урахування норм закону та обставин справи.

Доводи апеляційної скарги, що апелянт не вважає себе батьком дитини не спростовують висновки рішення суду, оскільки суперечать ст. 121 СК України, за якою права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою встановлено ст.125 СК України, за якою, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини; якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду.

Суд першої інстанції мав належні, засвідчені органом державної реєстрації актів цивільного стану та відображені у свідоцтві про народження відомості про походження дитини від відповідача.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та для постановлення нового рішення по справі.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 серпня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: