У Х В А Л А

19 січня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Штелик С.П.,

суддів: Дем'яносова М.В., Леванчука А.О.,

Коротуна В.М., Парінової І.К.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України від 12 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Тисівської сільської ради Болехівського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно, за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

встановила:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що після смерті його матері ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1. Інших спадкоємців першої черги крім нього немає, однак прийняти у встановленому порядку спадщину він не має можливості, оскільки у нього відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Враховуючи наведене, просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1.

У серпні 2013 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, посилаючись на те, що він є братом ОСОБА_3 та після смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 він фактично прийняв спадщину, оскільки користувався її речами, однак прийняти у встановленому порядку спадщину він не має можливості, оскільки у нього відсутні правовстановлюючі документи на будинок.

Ухвалою Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 4 червня 2014 року до участі у розгляді справи залучено ОСОБА_5, як правонаступника ОСОБА_7, у зв'язку із смертю останнього.

Враховуючим наведене, ОСОБА_5 просила визнати за нею право власності на Ѕ частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1

Рішенням Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 4 червня 2014 року, з урахуванням ухвали Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 23 червня 2014 року про виправлення описки, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 вересня 2014 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1. У задоволенні решти позову відмовлено. Позов ОСОБА_5 задоволено. Визнано за ОСОБА_5 право власності на Ѕ частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 листопада 2014 року у відкритті касаційного провадження у цій справі за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником ОСОБА_4, на рішення Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 04 червня 2014 року, ухвалу Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 23 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 вересня 2014 року відмовлено.

У грудні 2014 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_8 в особі представника ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України від 12 листопада 2014 року з підстав неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме норм матеріального права які регулюють спадкове право.

Як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявник посилається на ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 травня 2014 року.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про судову практику застосування статей 353‒360 ЦПК України» під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Оскільки встановлені фактичні обставини даної справи та справи, в яких постановлено вказану ухвалу, є різними, то наведені заявником доводи не містять ознак неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень.

Керуючись ст. ст. 355, 359 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

ухвалила:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_3 до Тисівської сільської ради Болехівського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно, за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, за заявою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України від 12 листопада 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.П. Штелик

Судді: М.В. Дем'яносов

В.М. Коротун

А.О. Леванчук

І.К. Парінова