Справа №577/5686/14 Головуючий у суді у 1 інстанції - Лебедько
Номер провадження 22-ц/788/169/15 Суддя-доповідач - Кононенко О. Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Шевченка В. А. , Бойка В. Б.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02 грудня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_7, третя особа - реєстраційна служба Конотопського міськрайонного управління юстиції, про виселення без надання іншого жилого приміщення,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02 грудня 2014 року

позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 задоволено.

Усунуто перешкоди в користуванні власністю - квартирою АДРЕСА_2 шляхом виселення з цієї квартири ОСОБА_2, ОСОБА_7 та їх малолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 без надання іншого жилого приміщення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, оскільки позивач ОСОБА_6 не повернула їй 10000 доларів США, які отримала під час купівлі-продажу квартири.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, але в судове засідання не з'явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Конотопського міськрайонного суду від 11 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 08 жовтня 2014 року, розірвано договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 22 листопада 2013 року між ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Конотопського міського нотаріального округу ОСОБА_9 (а.с.7).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, трикімнатна квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної спільної сумісної власності позивачам ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (а.с. 6).

Відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_7 з 01 листопада 2008 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається з повідомлення Конотопського МВ управління державної міграційної служби України в Сумській області, ОСОБА_2 зареєстрована в АДРЕСА_3, а ОСОБА_7 в АДРЕСА_4 (а.с.14).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідачі без законних підстав проживають в квартирі, яка на праві власності належить позивачам у справі.

Такий висновок суду узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.

Згідно зі ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідачі, в тому числі заявник апеляційної скарги, всупереч вказаним вимогам закону, не надали суду належних та допустимих доказів правомірністі свого проживання у квартирі АДРЕСА_2 або набуття ними права власності на неї.

Судом першої інстанціїї вірно встановлено, що спірна квартира належить на праві спільної сумісної власності позивачам ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Відповідно до положень ст.ст. 319, 321, 383 ЦК України власник житлового будинку (квартири) користується, володіє, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб, а згідно зі ст. 391 цього Кодексу має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним.

Отже, вимоги щодо виселення відповідачів разом з неповнолітньою дитиною ґрунтуються на законі.

Доводи заявника апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 винна їй 10000 доларів США є предметом інших правовідносин, на правильність ухваленого у справі рішення не впливають і висновків суду не спростовують.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для його зміни та скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення і з цього дня на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -