30.09.2015 Справа № 127/9721/15-ц
Провадження № 2/127/3514/15
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2015 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Іщук Т.П.,
при секретарі Коваленко Д.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Вінниці цивільну справу за позовом Заступника військового прокурора Вінницького гарнізону Центрального регіону України в інтересах держави в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м.Вінниці до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Військової частини НОМЕР_1 , та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про виселення із службового житлового приміщення, -
ВСТАНОВИВ:
Заступник військового прокурора Вінницького гарнізону Центрального регіону України звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про виселення із службового житлового приміщення без надання іншого житла. Свої вимоги мотивуючи тим, що з 2004 року по жовтень 2012 року полковник ОСОБА_1 проходив службу у Вінницькому гарнізоні, у зв`язку з чим його було забезпечено службовим житлом у м. Вінниці на склад сім`ї в три особи та видано ордер №0275 від 02.11.2006 року на службову однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . 15.10.2012 року ОСОБА_1 було звільнено з військової служби у запас за п. «в» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за віком) та виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. При цьому позивач також вказує, що рішенням житлової комісії Командування Повітряних Сил Збройних Сил України №33 від 30.03.2015 року скасовано рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 22.02.2006 року про зарахування ОСОБА_1 на квартирний облік військовослужбовців та на даний час відповідач та члени його сім`ї на квартирному обліку не перебувають. Звертає увагу і на те, що ОСОБА_1 під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 у м. Липники Львівської області був забезпечений за рахунок житлових фондів Міністерства оборони України постійною двокімнатною квартирою у с. Липники Львівської області. Відтак, оскільки відповідач ОСОБА_1 звільнений з військової служби, на квартирному обліку не перебуває, тому відсутні правові підстави для подальшого проживання його та членів сім`ї у службовій квартирі, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області (без винесення окремого процесуального документа) від 25.05.2014 року до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, залучені на стороні позивача - Військова частина НОМЕР_1 , на стороні відповідачів Служба у справах дітей Вінницької міської ради.
В судовому засіданні прокурор та представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просили позов задовольнити. При цьому відмічали, що ОСОБА_2 , як військовослужбовець, може бути забезпечений житлом, в тому числі службовим, в загальному порядку, подавши відповідний рапорт. Аналогічні пояснення також надав і представник Військової частини НОМЕР_1 .
Відповідачі ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , він же законний представник ОСОБА_4 , позовні вимоги не визнали, просили відмовити їх задоволенні. При цьому вказували, що відповідно до положень ст.125 ЖК України відповідачі не можуть бути виселені без надання іншого житлового приміщення, а також відмічали, що відповідачі перебувають на квартирному обліку та потребують поліпшення житлових умов.
Відповідач ОСОБА_3 , яка є дружиною ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.
Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради Марценюк Л.Є. в одному із судових засідань просила при ухвалені рішення врахувати інтереси дитини та зважити, що сім`я не має іншого житла.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.
Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини врегульовані нормами ЖК України та іншими нормативно-правовими актами в частині виселення осіб з службового житлового приміщення.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 Вінницького гарнізону на посаді начальника розвідувально-інформаційного відділу польового командного пункту командного центру Повітряних Сил Збройних Сил України.
За час проходження військової служби ОСОБА_1 на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 26.10.2006 року №2520 видано ордер на №0275 від 02.11.2006 року на склад сім`ї три особи на службову однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .
На даний час у вказаній квартирі проживають: ОСОБА_1 , 1962 року народження, ОСОБА_2 , 1985 року народження, ОСОБА_3 , 1985 року народження, та ОСОБА_4 , 2001 року народження.
Наказом Міністра оборони України від 15.10.2012 року № 849 полковника ОСОБА_1 було звільнено з військової служби в запас за ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за пунктом «в» (за віком) та наказом командира Військової частини НОМЕР_3 від 29.10.2012 року полковника ОСОБА_1 з 31.10.2012 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Згідно рішення житлової комісії Командування Повітряних Сил Збройних Сил України №33 від 30.03.2015 року (протокол №33) скасовано рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 22.02.2006 року про зарахування ОСОБА_1 на квартирний облік. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2015 року у справі №802/1100/15-а вказане рішення житлової комісії визнано протиправним та скасоване, зобов`язано житлову комісію військової частини НОМЕР_1 вчинити дії щодо поновлення ОСОБА_1 на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов військової частини НОМЕР_1 .
Відповідач ОСОБА_2 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 Вінницького гарнізону, має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_4 від 05.08.2015 року.
Згідно довідки від 10.08.2015 року № 350/115/64, виданої військовою частиною НОМЕР_1 , ОСОБА_2 з 28.09.2012 року перебуває на квартирному обліку та як встановлено у судовому засіданні і не заперечується сторонами житлом до цього часу не забезпечений.
Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло.
Держава гарантує забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених житловим кодексом та іншими нормативно-правовими актами, що передбачено ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей».
Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.
Пунктами 12, 14, 20, 21 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловим приміщенням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 червня 2006 року N 1081, визначено, що службові житлові приміщення надаються військовослужбовцям згідно з рішенням командира військової частини, яке погоджується з квартирно-експлуатаційним органом, за місцем проходження ними військової служби.
Службове житлове приміщення надається військовослужбовцю на всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним (у тому числі на дружину (чоловіка) і неповнолітніх дітей, які проживають окремо від військовослужбовця в даному або іншому населеному пункті). Члени сім`ї військовослужбовця дають письмову згоду на проживання в службовому житловому приміщенні.
Військовослужбовець та повнолітні члени його сім`ї беруть письмове зобов`язання щодо звільнення службового житлового приміщення в передбачених законодавством випадках.
При звільненні з військової служби військовослужбовець підлягає виселенню із службового приміщення.
Відповідно до ст. 124 ЖК України робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.
Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 року № 2 із змінами «Про деякі питання, які виникли в практиці застосування судами Житлового законодавства», оскільки згідно ст. 125 ЖК України деякі категорії громадян, які проживають в службових житлових приміщеннях не підлягають виселенню без надання іншого житлового приміщення, при розгляді справ про виселення необхідно перевіряти, чи користуються відповідачі вказаною пільгою.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 125 ЖК України без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено, зокрема сім`ї військовослужбовців.
В контексті ст. 125 ЖК України виселення з службового приміщення з наданням іншого жилого приміщення проводиться не тільки у випадку, коли сам наймач службового житла відноситься до осіб, вказаних в ст. 125 Житлового кодексу України, але і тоді, коли у складі членів його сім`ї є такі особи.
Згідно ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
З довідки МКП «ЖЕК №15» від 25.11.2014 року №2248/5 вбачається, що у кв. АДРЕСА_1 , крім квартиронаймача ОСОБА_1 зареєстровано та проживають ще три особи: ОСОБА_2 - син, ОСОБА_3 - невістка, ОСОБА_4 - онук.
Тобто у службовій квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають, крім квартиронаймача ОСОБА_1 , який звільнений з військової служби, його сім`я, зокрема і військовослужбовець ОСОБА_2 , його дружина та малолітній онук.
При цьому, суд звертає увагу, що вказані вище норми не містять виключень щодо виселення військовослужбовців, в складі сім`ї яких є інший військовослужбовець, а тому повинні бути враховані при розгляді справи. Суд не бере до уваги заперечення позивача, що ОСОБА_2 може бути забезпечений, в тому числі і службовим житлом, в загальному порядку, зважаючи, що в даному випадку між сторонами склалися правовідносини щодо виселення із службового житла, а не щодо забезпечення житлом.
Крім того, суд зауважує, що згідно зі ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень.
Суд також звертає увагу, що ОСОБА_2 є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_4 від 05.08.2015 року. Виселення таких категорій осіб також провадиться з урахуванням положень ст.125 ЖК України. Відповідну Правову позицію висловив Верховний Суд України в листі від 26.05.2001 року «Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (житлове право), відповідно до якої, при застосуванні ст. 125 ЖК у справах про виселення зі службових жилих приміщень і гуртожитків слід мати на увазі, що до учасників Великої Вітчизняної війни, які перебували в діючій армії і не можуть бути виселені зі службового жилого приміщення й гуртожитку згідно зі статтями 124, 132 ЖК без надання іншого приміщення, Закон "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (статті 5, 6) відніс і осіб, які брали участь у виконанні бойових завдань у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань усіх видів і родів Збройних Сил діючої армії (флоту), партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і в мирний час. Тому виселення громадян, віднесених у встановленому порядку до учасників бойових дій, у зазначених справах має провадитися з урахуванням положень ст. 125 ЖК.
Зважаючи, що ОСОБА_7 є учасником бойових дій, тому виселення може бути проведено з урахуванням положень ст.125 ЖК України, тобто з наданням іншого житлового приміщення, яке, як визначено ст.114 ЖК України, повинно знаходитися у межах даного населеного пункту і відповідати встановленим санітарним і технічним вимогам. Наразі, позивач, звертаючись до суду, просить виселити сім`ю ОСОБА_8 без надання іншого житлового приміщення.
В Постанові від 13 листопада 2013 року в справі за №6-115цс13 Верховний Суд України висловив правову позицію, згідно з якою кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла (стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Судом має надаватись адекватне обґрунтування для відхилення аргументів заявників стосовно застосування відповідного законодавства та надаватись оцінка виселення в контексті пропорційності застосування такого закону.
За викладених обставин, суд приходить до висновку, що виселення відповідачів без забезпечення іншим житлом, порушує ч.1 ст.125 ЖК України, ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» та право осіб на житло, є не пропорційним і не може застосовуватися до відповідачів, а тому в задоволенні позову із заявлених позивачем підстав слід відмовити.
Суд також критично оцінює посилання представника позивача щодо отримання ОСОБА_1 квартири у закритому військовому містечку ОСОБА_9 за адресою будинок АДРЕСА_2 (за місцем попередньої служби) від Міністерства оборони України, яка приватизована і належить його колишній дружині, ОСОБА_10 , оскільки це не має правового значення для вирішення цієї справи, адже членами сім`ї ОСОБА_1 на даний час є відповідачі по справі. Разом з тим, не заслуговує на увагу посилання відповідачів на п.3.15 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилим приміщенням, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30.11.2011 року №737, оскільки вона не регулює правовідносини, які виникли між сторонами. Щодо посилання сторін на перебування на квартирному обліку, то суд враховує, що виселення осіб з службового житла не пов`язується з перебуванням осіб на обліку.
На підставі викладено, керуючись ст. 47 Конституції України, ст.ст. 124, 125 ЖК України, ст. 3 СК України, ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. ст. 8, 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову Заступника військового прокурора Вінницького гарнізону Центрального регіону України в інтересах держави в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Військової частини НОМЕР_1 , та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про виселення із службового житлового приміщення - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.
Повний текст рішення буде виготовлений у встановлений ч.3 ст.209 ЦПК України п`ятиденний строк.

Суддя: