Справа № 755/5530/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"20" травня 2015 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування,

в с т а н о в и в:

Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі по тексту - МТСБУ), звертаючись з позовом до суду, просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь кошти в розмірі понесених витрат в сумі 5417,93 грн., судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп., що є предметом позову.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання спавши повідомлена належним чином, представник подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі неявки відповідача просить ухвалити заочне рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання спавши повідомлявся належним чином шляхом направлення викликів в судове засіданні за адресою, вказаною у позовній заяві, про поважні причини неявки відповідач суд не повідомив, процесуальним правом подати пояснення по суті предмету спору не скористався.

На підставі ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З згодою представника позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, як це передбачено ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Судом встановлено, на підставі постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 07 лютого 2012 року закрите провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.ст.122-4, 124 КУпАП у зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. (а.с.27)

Як встановлено у мотивувальній частині постанови суду: "ОСОБА_1, 02 листопада 2011 року о 21 годині 05 хвилин, керуючи автомобілем "Опель", д/н НОМЕР_4, в м. Києві по вул.П.Тичини у дворі будинку №13 під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого скоїв наїзд на стоячий автомобіль Міцубісі, д/н НОМЕР_3. Після чого, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний та зник, що призвело до пошкодження транспортних засобів і порушення п.2.10, 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України".

Відповідно до частини третьої ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

18 березня 2011 року між Закритим акціонерним товариством "Міська страхова компанія" та ОСОБА_3 укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який оформлено Полісом за №АА/0335710 (тип Договору №1), строк дії якого з 19.03.2011 року по 18.03.2012 року, за умовами договору забезпечений транспортний засіб - автомобіль "Міцубісі Лансер", державний номерний знак НОМЕР_2. (а.с. 28)

Відповідно до п.41.1 ст.41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" ( в редакції Закону, який був чинний на момент настання страхового випадку) МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

23 лютого 2012 року ОСОБА_3 звернувся до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування по страховому випадку, що мав місце 02 листопада 2011 року за участю транспортного засобу автомобіль "Міцубісі Лансер", державний реєстраційний номер НОМЕР_3, який отримав механічні пошкодження, з вини водія ОСОБА_1, який керував транспортним засобом - автомобілем "Опель", д/н НОМЕР_4, та не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на дату ДТП. (а.с.25)

27 грудня 2011 року Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4, на замовлення МТСБ, складено Звіт №27 про оцінку автомобіля Mitsubishi Lancer 1.6i, номерний знак НОМЕР_2, яким встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mitsubishi Lancer 1.6i, номерний знак НОМЕР_2, в результаті його пошкодження при ДТП, складає 5757,51 грн. (а.с.13-17)

19 березня 2012 року Моторно транспортним страховим бюро України видано наказ №853 "Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_3", на підставі якого ОСОБА_3, в рахунок відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ( з вини незастрахованої особи), виплатити страхове відшкодування в розмірі 4797,93 грн., факт виплати страхового відшкодування підтверджується платіжним дорученням № 1320 від 19 березня 2012 року. (а.с. 8,7)

За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом.

Згідно положень п.38.2.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п.13.1 ст.13 цього Закону.

За таких обставин, суд вважає, що Моторно (транспортне) страхове бюро України правомірно пред'явило вимоги до ОСОБА_1, як особи винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02 листопада 2011 року, про відшкодування витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування , в розмірі 4797,93 грн., які підлягають стягненню в порядку регресу в межах суми виплаченого страхового відшкодування потерпілому ОСОБА_3 внаслідок пошкодження транспортного засобу - легкового автомобіля"Міцубісі Лансер", державний номерний знак НОМЕР_3, який належав даній фізичній особі, та є об'єктом страхування.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем МТСБУ окремо заявлено вимогу про стягнення з відповідача ОСОБА_1 витрат за послуги аварійного комісара в розмірі 620,00 грн.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з положеннями статті 29 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Отже, чинним законодавством не передбачено право страховика вимагати відшкодування вартості витрат за послуги аварійного комісара, у зв'язку з тим, що такі витрати страховика не є страховим відшкодуванням, а спрямовані на визначення розміру збитків. Ці витрати належать до звичайної господарської діяльності страховика і не підлягають стягненню з особи, яка відповідальна за спричинену шкоду, а тому суд не убачає підстав для відшкодування за рахунок відповідача ОСОБА_1 вартості витрат за послуги аварійного комісара в сумі 620,00 грн., тому відмовляє в задоволенні позову в цій частині.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування підлягає задоволенню частково, суд діючи в межах заявлених позовних вимог, присуджує стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України витрати, пов'язані з виплатою страхового відшкодування, в розмірі 4797,93 грн., в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з ОСОБА_1 на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп., який сплачено позивачем при звернені з цим позовом до суду, що підтверджується оригіналом платіжного документа . (а.с.1)

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 1187, 1191 Цивільного кодексу України, п. 38.2.1 ст. 38, п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст.1, 4, 10, 11, 56, 58, 60, 61, 79, 84, 88, 208, 209, 218 , 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України витрати, пов'язані з виплатою страхового відшкодування, в розмірі 4797,93 грн., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп., а всього на загальну суму 5041 (п'ять тисяч сорок одна) грн. 53 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10-ти днів з дня отримання відповідачем копії судового рішення.

С у д д я