13 жовтня 2015 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого судді Шевцової Т.В.
при секретарі Южаковій В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним та застосування реституційних наслідків, -
В провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебувала вищевказана цивільна справа.
21 серпня 2015 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним та застосування реституційних наслідків винесено рішення суду, яким позовні вимоги задоволені, визнано недійсним договір дарування квартири від 21 лютого 2004 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і ОСОБА_3, посвідчений державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 і зареєстрований в реєстрі за № 5-468, повернуто сторони - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 за договором дарування квартири від 21 лютого 2004 року у первісний стан та зобовязано їх повернути одна одній все одержане на виконання цього договору.
30.09.2015 року до суду надійшла заява позивача про винесення додаткового рішення суду, оскільки судом не вирішено питання скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2, ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1.
В судове засідання сторони не зявились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили, у звязку з чим суд вважає за можливе розглянути питання про винесення додаткового рішення у відсутність сторін, оскільки їх неявка в судове засідання не є перешкодою за ч.3 ст.220 ЦПК України.
Суд, що ухвалив рішення, відповідно до ст. 220 ЦПК України, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд вирішив питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати.
У відповідності до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав є обовязковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" обовязковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме право власності на нерухоме майно.
У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень " державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.
У відповідності до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень " у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
Нормою ст.182 ЦК України передбачена обовязкова державна реєстрація права власності на нерухомі речі, його виникнення, перехід та припинення. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.
Відповідно до п.2 4 ст.215 ЦПК України, рішення суду складається в тому числі з резолютивної частини із зазначенням: висновку суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково; висновку суду по суті позовних вимог; розподілу судових витрат; строку і порядку набрання рішенням суду законної сили та його оскарження.
Враховуючи, що правочин, на підставі якого за відповідачами було зареєстровано право власності скасований, рішенням суду право власності за позивачем не визнавалось, а сторони повернуті у попередній стан, що існував до укладення оспорюваного правочину, що не може бути підставою для внесення до Реєстру запису про набуття у власність позивачем спірного майна, суд погоджується з доводами заяви позивача про винесення додаткового рішення суду, що також узгоджується з наведеними вище нормами матеріального права та приходить до висновку про її задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст. 220 ЦПК України, суд, -
Доповнити рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21.08.2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним та застосування реституційних наслідків наступним абзацом:
Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2, ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1, реєстраційний номер 4525393.
Додаткове рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга подаються апеляційному суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.
Суддя Т.В.Шевцова