Ухвала

іменем україни

29 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Журавель В.І., Нагорняка В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до комунальної установи «Вознесенська центральна районна лікарня» про відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 20 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2012 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулись до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 1 серпня 2008 року ОСОБА_8, який є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_5, чоловіком ОСОБА_6, та батьком неповнолітнього на той час ОСОБА_7, звернувся до лікаря амбулаторії комунальної установи «Вознесенська центральна районна лікарня» (далі - КУ «Вознесенська ЦРЛ») та йому був установлено діагноз - гастрит і призначено відповідне лікування. Зазначали, що лікування не дало результату, тому протягом 2008-2010 років він звертався до цієї лікарні і кожного разу йому ставили, як правило, інший діагноз та призначали нове лікування. Оскільки стан його здоров'я тільки погіршувався, 23 травня 2010 року він звернувся за медичною допомогою до лікаря - нейрохірурга у м. Миколаєві і йому була призначена консультація онколога. У період з 6 липня 2010 року по 15 липня 2010 року ОСОБА_8 проходив обстеження в умовах Національного інституту раку і йому було установлено певний діагноз. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 помер внаслідок ракової інтоксикації.

Вважали, що смерть ОСОБА_8 сталась внаслідок непрофесійних дій лікарів КУ «Вознесенська ЦРЛ», зокрема неякісного лікування, без призначення необхідних обстежень та лікувальних процедур, що не дало змоги вчасно виявити тяжку хворобу й призначити належне лікування. Зазначали, що такими діями лікарів їм завдано моральних страждань, оскільки вони докладали багато зусиль для виконання усіх їх призначень та приписів, відшукуючи значні кошти для лікування ОСОБА_8.

Ураховуючи наведене, позивачі просили суд стягнути з відповідача на їх користь по 100 тис. грн кожному у відшкодування їх моральних страждань.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 грудня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з КУ «Вознесенська ЦРЛ» на користь ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 по 100 тис. грн кожному на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Справа в апеляційному порядку розглядалась неодноразово.

Останнім рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 20 серпня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просять скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд, виконавши вимоги ч. 4 ст. 338 ЦПК України про те, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи, на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), урахувавши висновки судово-медичної експертизи від 30 липня 2013 року та висновки експертизи Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи від 30 квітня 2014 року, вірно виходив із відсутності причинно-наслідкового зв'язку між характером лікування ОСОБА_8 в КУ «Вознесенська ЦРЛ» та його смертю, а також позивачами не доведено неправомірність дій лікарів КУ «Вознесенська ЦРЛ».

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 відхилити.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 20 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

В.І. Журавель

В.А. Нагорняк