Справа № 204/3106/2014-ц
Провадження № 2/204/56/2015 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2015 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

при секретарі Калініченко М.В.

за участю позивача за первісним позовом та

відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1

його представника ОСОБА_2

за участю представників відповідача за

первісним позовом та позивача за

зустрічним позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: Красногвардійський РВ у м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, зняття з реєстрації та виселення та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, треті особи: Дніпропетровська міська рада, Третя дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

В травні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив усунути перешкоди у користуванні домоволодінням АДРЕСА_1, шляхом зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_5 та ОСОБА_6, Красногвардійському районному відділенню паспортної, реєстраційної та міграційної роботи зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у домоволодінні АДРЕСА_1, та виселити з домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_6. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що він є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.12.2013 року. У вказаному житловому будинку зареєстровані відповідачі по справі ОСОБА_5 та ОСОБА_6. ОСОБА_5, хоча зареєстрований, але в спірному домоволодінні не проживає з 20.04.2009 року до теперішнього часу, що підтверджується актом про не проживання від 08.04.2014 року. ОСОБА_6 зареєстрований та проживає до теперішнього часу в спірному домоволодінні. За час проживання відповідачів ніхто з них не сплачував комунальних послуг за користування газом та водопостачанням, внаслідок чого у домоволодінні у 2012 року були обрізані газ та вода. До теперішнього часу заборгованість за користування комунальними послугами в добровільному порядку відповідачами не погашена. Відповідачі по справі не є членами сім'ї позивача. У зв'язку з тим, що відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстровані та проживають в спірному домоволодінні, позивач позбавлений права володіння та користування своєю власністю. У позивача виникла необхідність розпорядитися своєю власністю, але відповідачі добровільно знятися з реєстрації та виселятися не мають бажання, таким чином чинять власнику перешкоди в користуванні та розпорядженні своєю власністю. В зв'язку з чим, позивач був вимушений звернутися з цим позовом до суду.

В вересні 2014 року ОСОБА_5 пред'явив до суду зустрічну позовну заяву, в якій просив визнати за ним право власності на 1/4 частину домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_8, без акту введення в експлуатацію. В обґрунтування зустрічного позову позивач вказав на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер його батько - ОСОБА_8. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої належало домоволодіння АДРЕСА_1. На земельній ділянці по АДРЕСА_1 знаходиться: житловий будинок, загальною площею 51,5 кв.м., житловою площею 30,0 кв.м., погріб, вбиральня, сараї, літня кухня, споруди мостіння. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори 14.05.1999 року - спадкоємцем майна ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, є його дружина ОСОБА_9 (померла), яка мешкала за адресою: АДРЕСА_1. Спадкове майно, на яке було видано свідоцтво складалося з: житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, що належало спадкоємцю на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівлі індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого в Третій дніпропетровській державній нотаріальній конторі 15.12.1961 року за № 2-4998, зареєстрованого в Дніпропетровському інвентарному бюро 10.03.1987 року за № 474-21. Позивач до державного нотаріуса Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори про отримання свідоцтва про право на спадщину по закону не звертався, так як спадщину прийняв в порядку п. 2 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963 року, оскільки на час відкриття спадщини проживав і був зареєстрований у жилому будинку. На час смерті свого батька він мешкав в житловому будинку АДРЕСА_1 та фактично прийняв спадщину, і факт того, що він не мешкає в спірному домоволодіння не лишає його права спадкування за законом, оскільки він є спадкоємцем першої черги спадкування. Позивач з дня народження і на день смерті батька ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, мешкав з сім'єю (дружина та син) в житловому будинку АДРЕСА_1. Закон не вимагає від спадкоємця, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, оскільки така умова прийняття спадщини прямо визначена у законі лише для спадкоємця, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем. Так, закон не зобов'язує спадкоємця, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, подати заяву про прийняття спадщини, оскільки умовою прийняття ним спадщини є лише відсутність відмови від неї. На теперішній час, позивач працює в Росії, його син ОСОБА_10 мешкає в літній кухні домоволодіння АДРЕСА_1, оскільки ОСОБА_1 виселив його з житлового будинку АДРЕСА_1.

Пізніше позивач за зустрічним позовом уточнив свої позовні вимоги та просив визнати за ним право власності на 1/4 частину домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_8

Ухвалою суду основний позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_5 були об'єднані в одне провадження.

Ухвалою суду третю особу у первісному позові було уточнену на Красногвардійський РВ у м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом, який є відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали первісний позов та просили задовольнити його в повному обсязі. При цьому, посилалися на обставини викладені в позовній заяві. В задоволенні зустрічного позову просили відмовити, оскільки ОСОБА_5 до державної нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька не звертався, йому достеменно було відомо на той час, що свідоцтво про право на спадщину за законом 14.05.1999 року на спірне домоволодіння отримала його мати ОСОБА_9. На час смерті батька позивач ОСОБА_5 мешкав та був прописаний за адресою: АДРЕСА_1, а його батько ОСОБА_8 мешкав та був прописаний по день смерті за адресою: АДРЕСА_1, що спростовує твердження позивача за зустрічним позовом про проживання за однією адресою його з сім'єю зі спадкодавцем. Крім того, якщо ОСОБА_5 на момент смерті батька фактично прийняв спадщину за адресою: АДРЕСА_1-а, у нього була можливість звернутися до суду з позовною заявою про визнання частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, але у встановлений законом строк він цим правом не скористався, хоча продовжував постійно проживати у спірному домоволодінні до 20 квітня 2009 року.

Представники відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_5 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти задоволення первісного позову та просили відмовити в його задоволенні, оскільки ОСОБА_5 фактично прийняв спадщину після смерті свого батька та частина домоволодіння належить йому. Зустрічний позов підтримали та просили задовольнити його в повному обсязі. При цьому, посилалися на обставини, викладені в уточненій позовній заяві.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та просив відмовити йому в задоволенні. При цьому, посилався на обставини, які викладені в зустрічному позові ОСОБА_5 Справу просив розглянути без його участі, оскільки він призваний в Збройні сили України.

Представник Красногвардійського РВ у м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив.

Представник Дніпропетровської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив.

Представник Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій просила розглянути дану справу без участі представника державної нотаріальної контори, у зв'язку із виробничою завантаженістю.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що основний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_5 задоволенню не підлягає по наступним підставам.

У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 належить домоволодінням АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.12.2014 року, виданого державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Крупською Л.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 4-2112 (а.с.6). Право власності на вищевказане нерухоме майно зареєстровано за ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 3835430, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.12.2013 року за № 14571119 (а.с.7).

В належному позивачу домоволодінні АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що підтверджується довідкою Квартального комітету № 56 Красногвардійського району м. Дніпропетровська від 21.03.2014 року (а.с.8), домовою книгою на вказане домоволодіння (а.с.9-10) та відповіддю відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 15.05.2014 року за вих. № 3182/2 (а.с.15).

Проте, ОСОБА_5 не проживає за місцем своєї реєстрації, що підтверджується актом від 08.04.2014 року, складеним в складі - ОСОБА_13 та ОСОБА_14, який затверджений 08.04.2014 року Головою Квартального комітету № 56 Красногвардійського району м. Дніпропетровська, згідно якого ОСОБА_5 не проживає за місцем своєї реєстрації з 20 квітня 2009 року та його особисті речі станом на 08.04.2014 року відсутні (а.с.11).

ОСОБА_6 також станом на дату ухвалення даного рішення не проживає в спірному домоволодінні. Проте, судом було встановлено, що ОСОБА_6 на теперішній час перебуває в Збройних силах України, а його речі знаходяться в спірному домоволодінні.

Вищевказані обставини підтвердили допитані в судовому засіданні свідки:

ОСОБА_15, який є сусідом за спірним домоволодінням, і який вказав, що проживає по сусідству з народження та знає сторони по даному спору. Вказав, що ОСОБА_5 в спірному домоволодінні не проживає років п'ять. Зазначив, що ОСОБА_6 проживає в цьому домоволодінні. При цьому, вказав, що домоволодіння складається з двох будинків під № 35 та № 35-а.

ОСОБА_13, яка є сусідом за спірним домоволодінням, і яка вказала, що проживає по сусідству з 1968 року та знає сторони по даному спору. Вказала, що ОСОБА_5 в спірному домоволодінні не проживає більше п'яти років. При цьому, вказала, що домоволодіння складається з двох будинків під № 35 та № 35-а, з яких ОСОБА_1 проживає в будинку № 35, а ОСОБА_6 проживає в будинку № 35-а.

ОСОБА_16, який є сусідом за спірним домоволодінням, і який вказав, що домоволодіння складається з двох будинків під № 35 та № 35-а, з яких ОСОБА_1 проживає в будинку № 35, а ОСОБА_6 проживав в будинку № 35-а, але на теперішній час він поїхав в зону АТО і вказаний будинок наразі пустий.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 7 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За таких обставин, з огляду на вищевказане, суд вважає необхідним усунути перешкоди у користуванні домоволодінням АДРЕСА_1, шляхом зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та Красногвардійському РВ у м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, у домоволодінні АДРЕСА_1.

Що стосується зняття з реєстраційного обліку у спірному домоволодінні та виселення ОСОБА_6, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні цих вимог, оскільки він був прописаний в спірному домоволодінні, як член сім'ї та на теперішній час в домоволодінні знаходяться його речі, перешкод у користуванні він позивачу не чинить та даний позов є передчасним по відношенню до відповідача ОСОБА_6.

Що стосується вимог ОСОБА_5 за зустрічним позовом, то вони задоволенню також не підлягають.

Так, ОСОБА_5 просив визнати за ним право власності на 1/4 частину домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.

Разом з тим, спадщину після смерті ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, прийняла його дружина ОСОБА_9 (ще жива на той період), про що державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. було видане свідоцтво про право на спадщину за законом від 14.05.1999 року, яке зареєстроване в реєстрі за № 2-876 (а.с.45). Право власності на вищевказане нерухоме майно було зареєстроване за ОСОБА_9 в Комунальному підприємстві "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради в реєстрову книгу № 474 за реєстровим № 21 (а.с.45 на обороті).

Вищевказане свідоцтво про право на спадщину за законом від 14.05.1999 року, видане державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. та зареєстроване в реєстрі за № 2-876, не визнане недійсним або частково недійсним, позивачем за зустрічним позовом не оспорюється та відповідні вимоги заявлені не були.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Тому, ОСОБА_9 була належним спадкоємцем, яка прийняла спадщину та оформила її у встановленому законом порядку, а після її смерті спірне майно успадкував ОСОБА_1, про що державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Крупською Л.В. було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 13.12.2014 року, яке зареєстроване в реєстрі за № 4-2112.

Крім того, ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 під час дії положень Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року.

Проте, ОСОБА_5 в своєму зустрічному позові посилається на чинний ЦК України, який набрав чинності лише з 01 січня 2004 року.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає необхідним відмовити ОСОБА_5 в задоволенні його зустрічного позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 3, 15, 16, 317, 319, 321, 391, 1216, 1261, 1268, 1270 ЦК України, ст. 169 ЖК України, Конституцією України, ст. ст. 10, 11, 57-61, 209, 212-215 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: Красногвардійський РВ у м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, зняття з реєстрації та виселення - задовольнити частково.

Усунути перешкоди у користуванні домоволодінням АДРЕСА_1, шляхом зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Красногвардійському РВ у м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, у домоволодінні АДРЕСА_1.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_5 до ОСОБА_1, треті особи: Дніпропетровська міська рада, Третя дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Самсонова