Дата документу 21.01.2015 Справа № 554/8262/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2015 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючої - судді Г.В.Андрієнко

при секретарі - А.П.Новіковій

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава справу за позовом ОСОБА_1 до Управління майном комунальної власності міста Полтави про визнання права користування житловим приміщенням ,-

в с т а н о в и в :

Позивач 13.06.2014 року звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права користування житловим приміщенням. Посилається на те, що він разом зі своєю родиною: матір'ю ОСОБА_2, її чоловіком ОСОБА_3, дружиною ОСОБА_4, та сестрою ОСОБА_5 до 1988 року проживав в АДРЕСА_1, у житловому будинку, який було вирішено знести, а на його місці побудувати новий будинок. Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради № 554 від 23.11.1998 року матері позивача на сім'ю з трьох осіб було надано тимчасове житло по АДРЕСА_2 з метою відселення з будівельного майданчику. Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради № 453 від 23.11.1988 року ОСОБА_1., в складі сім'ї з двох осіб було надано житло по АДРЕСА_3 з метою відселення з будівельного майданчику.

Згідно до двохстороннього зобов'язання до 01 грудня 1988 року позивач та його родина зобов'язані звільнити квартиру у житловому будинку, який підлягав знесенню, а в свою чергу забудовник-управління « Полтаваагротехпищепром» після введення в експлуатацію 45-ти квартирного жилого будинку повинно було надати матері позивача в цьому будинку за адресою АДРЕСА_4 у користування та для постійного проживання, при умові звільнення квартири АДРЕСА_5, яку було надано тимчасово. В 1990 році було здійснено обмін житла між позивачем та його матір'ю. В серпні 1990 року сестра позивача ОСОБА_5 одружилася. Її чоловік ОСОБА_6 прописався у квартирі АДРЕСА_6. У 1990 році ОСОБА_5 народила дитину та 13.03.1991 року ОСОБА_5 було взято на квартирний облік у зв'язку з відсутністю мінімальних розмірів жилої площі. В той період часу позивач розлучився з жінкою та залишив їй з донькою квартиру АДРЕСА_5, прописавшись до квартири АДРЕСА_6. Таким чином на початок 1991 року по АДРЕСА_6 площею 27,8 кв.м. було прописано 5-ть й мешкало 6-ть осіб з трьох сімей, саме тому, та згідно до двостороннього зобов'язання між матір'ю позивача та забудовником, позивач, його мати з чоловіком вселилися у 1991 році до квартири АДРЕСА_4, на постійне проживання там, на підставі та відповідно до списків від 27.03.1991 року та до рішення міськвиконкому від 27.01.1993 року та до рішення міськвиконкому від 27.01.1993 року. В подальшому ордер, який відповідно до рішення міськвиконкому № 135 був підготовлений до видачі з зазначеним складом сім'ї, втратив чинність у зв'язку зі зміною складу сім'ї.

З 27.03.1991 року і по теперішній час позивач постійно разом із матір'ю проживав у даній квартирі. ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивача ОСОБА_2 померла. Таким чином, від часу вселення позивача до квартири й до сьогодні пройшло більше 23 років, протягом яких дане житло було його постійним, незмінним, єдиним місцем проживання.

Прохав визнати за Тацій Володимиром Володимировичем право на користування житловим приміщенням, яке складається із квартири АДРЕСА_4, загальною площею 47,00 кв.м., та проживання у ньому.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та прохав його задовольнити.

Представник позивача позов підтримала.

Представник відповідача прохала відмовити в задоволенні позову, оскільки ОСОБА_2 проживала за адресою по АДРЕСА_4 не лише без ордеру, але й за відсутності рішень виконавчого комітету Полтавської міської ради народних депутатів, котрі б надавали право на отримання ордера для заселення в дану квартиру.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків , дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення із слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 23 листопада 1988 року рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради народних депутатів №554 надано гр. ОСОБА_2 на сім'ю з трьох чоловік квартиру АДРЕСА_5 з метою відселення з будівельного майданчика.

14 вересня 1988 року рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради народних депутатів №453 надано гр. ОСОБА_1. на сім'ю з двох чоловік квартиру АДРЕСА_6 з метою відселення з будівельного майданчика( а.с. 14 ).

Також на підставі рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради народних депутатів №554 від 23 листопада 1988 року між квартиронаймачем ОСОБА_2 та забудовником - управлінням „Полтаваагротехпищепром" укладено двостороннє зобов'язання. Згідно даного зобов'язання квартиронаймач ОСОБА_2 зобов'язана тимчасово переселитися на час будівництва 45-ти квартирного житлового будинку на квартиру АДРЕСА_5, а забудовник - управління «Полтаваагротехпищепром» зобов'язувалося після здачі в експлуатацію 45-ти квартирного житлового будинку надати квартиронаймачу ОСОБА_2 двокімнатну квартиру в даному будинку при умові повного звільнення квартири АДРЕСА_5.( а.с. 15 ).

У серпні 1990 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1. було здійснено обмін житла. ОСОБА_2 отримала ордер на квартиру АДРЕСА_6 на сім'ю з трьох осіб. Дані обставини по справі не заперечуються сторонами.

Відповідно рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради народних депутатів від 27 березня 1991 року №135 та додатку до нього - Списка громадян на заселення від 27 березня 1991 року №135 в квартиру АДРЕСА_4 підлягали 5 осіб - ОСОБА_2, ОСОБА_7., ОСОБА_1., ОСОБА_5, ОСОБА_8, котрі на той час проживали за адресою АДРЕСА_3. Згідно даного Списку, квартира АДРЕСА_6, не підлягала заселенню, а після виселення з неї ОСОБА_2, ОСОБА_7., ОСОБА_1., ОСОБА_5, ОСОБА_8 мала використовуватися як службова.

Разом з тим, ОСОБА_2 та члени її родини відмовилися виконувати двостороннє зобов'язання та Список громадян на заселення від 27 березня 1991 року №135, відповідно до яких вони мали повернути одну з квартир маневрового фонду, що надалися їм на час відселення виконавчим комітетом Полтавської міської ради народних депутатів, а натомість отримати квартиру АДРЕСА_4.

ОСОБА_2 разом з чоловіком самовільно, без отримання ордера та здійснення реєстрації за місцем проживання (прописки) вселилась в квартиру АДРЕСА_4. Зазначена інформація викладена в листі виконавчого комітету Полтавської міської ради народних депутатів №П2-1/914 від 14 червня 1994 року. Факт вселення матері також підтверджує позивач ОСОБА_1.

Сестра позивача (ОСОБА_5) разом з чоловіком (ОСОБА_8) залишилися проживати по АДРЕСА_3.

Місцем свого проживання позивач у позовній заяві вказав АДРЕСА_4, але згідно з паспортом КН №197170, виданого Київським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 14 серпня 1996 року, ОСОБА_1. з 21 грудня 1990 року по 17 березня 1998 року, а також з 16 березня 1999 року по 10 вересня 2014 року (на час подання даної позовної заяви від 13 травня 2014 року) був зареєстрований по АДРЕСА_3.

Відповідно до ст. 58 Житлового кодексу Української РСР єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення є ордер, який надається виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради народних депутатів «Про часткову зміну рішень міськвиконкому від 27.03.91 №135, 28.05.97 №167, 23.03.98 №67 та заселення окремих квартир" від 25 грудня 1998 року №282 Пункт №8 додатка до рішення міськвиконкому від 27.03.91 р. №135 про надання 2-кімнатної квартири №30 житловою площею 28,31 кв.м. в будинку по АДРЕСА_4 гр. ОСОБА_2 на склад сім'ї з 5-ти осіб, при відселенні з будівельного майданчика вважати таким, що втратив чинність».

Тобто, з 25 грудня 1991 року ОСОБА_2 проживала за адресою по АДРЕСА_4 не лише без ордера, але й за відсутності рішень виконавчого комітету Полтавської міської ради народних депутатів, котрі б надавали право на отримання ордера для заселення в дану квартиру.

Отже, ОСОБА_2 була неналежним користувачем квартири АДРЕСА_4. Разом з тим, зазначена особа фактично була зареєстрована по АДРЕСА_3 з 16 березня 1999 року.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зважаючи, що ОСОБА_2 була не належним користувачем квартири АДРЕСА_4, то відповідно, ОСОБА_1. також є неналежним користувачем даної квартири і не має правових підстав для отримання права на проживання в спірній квартирі.

В якості обгрунтування свого позову ОСОБА_1., зазначає, що він проживає вже 23 роки по АДРЕСА_4, але єдиною підставою для вселення та відповідно проживання в квартирі є ордер, якого в ОСОБА_1. не має та не може бути, оскільки самовільне вселення навіть за умови тривалого проживання не можуть бути підставою для виникнення будь-яких прав на житло.

Позивачем не обґрунтовано підстав для виникнення у нього права користування квартирою АДРЕСА_4.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 10,60, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 61,63. 64, 58 ЖК України , суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління майном комунальної власності міста Полтави про визнання права користування житловим приміщенням відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СуддяГ. В. Андрієнко