У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Юровської Г.В.,
суддів:Мазур Л.М., Маляренка А.В.,Леванчука А.О.,Нагорняка В.А.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 10 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі − ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду із зазначеним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором від 06 лютого 2008 року № 25-010/ФК-08 у розмірі 85 224 грн 70 коп.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 10 вересня 2014 року, позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» частково задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 06 лютого 2008 року № 25-010/ФК-08 в сумі 11 410 грн 44 коп., яка складається з тіла кредиту − 5 335 грн 23 коп. та відсотків − 6 075 грн 21 коп.

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк», суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, керувався тим, що відповідачі належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконували, внаслідок чого утворилась прострочена заборгованість в сумі 11 410 грн 40 коп., яка підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку.

Такий висновок судів є правильним, відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, які правильно застосовані з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 06 лютого 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі − ТОВ «Український промисловий банк») та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір № 25-010/ФК-08, згідно з умовами якого банк надав ОСОБА_6 кредитні кошти у розмірі 120 000 грн з розрахунку 15,50 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 06 листопада 2008 року по 06 лютого 2023 року. Кредит надавався на споживчі потреби (а. с. 5−10).

На забезпечення виконання ОСОБА_6 зобов'язань за кредитним договором 06 лютого 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_7 був укладений договір поруки № 25-010/Zфпор-08-01, відповідно до якого поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором від 06 лютого 2008 року № 25-010/ФК-08.

30 червня 2010 року між ТОВ «Український промисловий банк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Український промисловий банк» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ТОВ «Український промисловий банк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитами та забезпечувальними договорами.

Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло права вимоги за кредитним договором від 06 лютого 2008 року № 25-010/ФК-08. На момент його укладення ОСОБА_6 в рахунок виконання кредитного договору повинен був сплатити 101 333 грн 24 коп. Останній добросовісно виконував взяті на себе зобов'язання до липня 2013 року (а. с. 69).

Згідно з наданою суду довідкою від 20 березня 2014 року заборгованість за кредитним договором № 25-010/ФК-08 складає 85 224 грн 70 коп. з яких: 77 600 грн 67 коп. − тіло кредиту, 7 624 грн 03 коп. − відсотки, з них прострочена заборгованість станом на 20 березня 2014 рік за тілом кредиту − 5 335 грн 23 коп., зі сплати відсотків − 6 075 грн 23 коп. за період з липня 2013 року по 20 березня 2014 року (а. с. 14).

Згідно з п. 4.8 договору про передачу активів від 30 червня 2010 року ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Український промисловий банк» зобов'язані письмово, рекомендованим листом з повідомленням про вручення або цінним листом з описом вкладення повідомити боржника про передачу відповідних прав вимоги шляхом направлення їм спільного повідомлення за узгодженою формою впродовж 5 робочих днів з дати укладення цього договору.

Однак докази письмового повідомлення про зміну кредитора в зобов'язанні та про передачу відповідних прав вимоги за формою узгодженою сторонами у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про зміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

Відповідно до ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

Таким чином, наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов'язання первинному кредитору належним.

При цьому неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора (ст. ст. 516, 613 ЦК України). Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов'язання у повному обсязі не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов'язань взагалі.

На підставі вказаного суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку, що оскільки ОСОБА_6 не був належним чином повідомлений про зміну кредитора в зобов'язанні та йому не було надано доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні, а тому стягненню підлягає лише поточна заборгованість за кредитом.

З урахуванням вказаних норм колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги про неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 10 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.В. Юровська
Судді: Л.М. Мазур А.В. Маляренко А.О. Леванчук В.А. Нагорняк