Номер провадження: 22-ц/785/5507/15
Головуючий у першій інстанції Мишко В. В.
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Панасенкова В.О., Парапана В.Ф.,

при секретарі - Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Виконавчого комітету Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області за участю Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури про позбавлення батьківських прав,

встановила:

25.11.2014 року ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач) звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_3 (далі по тексту - відповідач) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради про позбавлення батьківських прав.

Так, позивач просить суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач - ОСОБА_2, в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач - ОСОБА_3, в судове засідання не з'явився, оскільки перебуває в Одеській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області № 14.

У свою чергу, відповідачем - ОСОБА_3, надіслано до суду заяву, відповідно до якої він заперечував проти позовної заяви ОСОБА_2 у зв'язку з тим, що дітям ОСОБА_5 та ОСОБА_4 постійно надавалась матеріальна та моральна допомога, яку відвозила та надавала за його дорученням - його мати ОСОБА_6 У місцях позбавлення волі ОСОБА_3 працевлаштований та не заперечує і не відмовляється від сплати аліментів на дітей. При звільненні бажає активно приймати участь у вихованні дітей (а.с.34).

Представник третьої особи - ВК Шабівської СР, в судовому засіданні заявлені ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та їх просив задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні з позовними вимогами ОСОБА_2 не погодився та зазначив, що вважає передчасним та недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до його двох дітей і просив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Рішенням суду в задоволенні позову відмовлено.

На вказане рішення позивач подала апеляційну скаргу в якій просять скасувати це рішення та постановити нове, яким задовольнити її позов у повному обсязі, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги й заперечення проти неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення cуду на підставі п. п. 1- 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України - скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вони не законні та необґрунтовані.

Так, суд першої інстанції в обґрунтування своїх висновків щодо відмови в задоволенні позову послався на наступне.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, перебували у шлюбних відносинах.

Від шлюбу у сторін народилися діти:

- ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується повторно виданим 07.12.2006 року ВРАЦС по Білгород-Дністровському району Білгород-Дністровського МУЮ Одеської області свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, актовий запис за № 84 (а.с.7);

- ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується виданим 08.04.2008 року ВРАЦС по м. Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського МУЮ Одеської області свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 актовий запис за №206 (а.с.8).

Згідно із виданим 22.04.2009 року ВРАЦС по м. Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського МУЮ Одеської області свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 відповідний актовий запис № 66, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с.9).

13.11.2014 року КП «ЖЕО-№1» складено Акт, відповідно до якого власником будинку АДРЕСА_1, є ОСОБА_7 За вказаною адресою зареєстрована ОСОБА_2, 1985 року народження. Зі слів сусідів ОСОБА_2 проживає за вказаною адресою з дітьми: ОСОБА_4, 2006 року народження та ОСОБА_4, 2008 року народження. Також зі слів сусідів діти знаходяться на утриманні матері (а.с.11).

На підставі складеного Акту, КП «ЖЕО-№1» видало ОСОБА_2 довідку № 279 від 13.11.2014 року, згідно з якою вона зареєстрована по АДРЕСА_2. Діти: ОСОБА_4, 2006 року народження, ОСОБА_4, 2008 року народження, проживають при матері, знаходяться на її утриманні (а.с.10).

Згідно із характеристикою Одеської філії ЦТП № 4 ПАТ «Укртелеком» № 753 від 30.10.2014 року на ОСОБА_2, остання працює на підприємстві з 24.06.2011 року по теперішній час. За період праці зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована та уважна людина, має творче мислення, за старанну роботу неодноразово отримувала премії та була нагороджена почесними грамотами, до своїх обов'язків відноситься з великою відповідальністю, виконує роботу на високому рівні та у визначений термін. На своєму робочому місці завжди уважна, акуратна та допомагає колегам, комунікабельна, розсудлива та дисциплінована людина, користується повагою колег, має авторитет у керівництва, громадських нарікань не має. В колективі відомо, що вона сама виховує дітей, аліментів не отримує, у зв'язку з чим керівництво часто йде їй на зустріч, надаючи індивідуальний графік роботи, щоб вона мала змогу забирати дітей зі школи (а.с.12).

Відповідно до характеристики Білгород-Дністровської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 1 на учня 2-Б класу ОСОБА_4 2006 року народження, учень має хороший фізичний і добрий розумовий розвиток, навчається в міру своїх можливостей. Програмний матеріал засвоює добре, домашні завдання виконує завжди. Старанно веде робочі зошити, щоденник. Вихованням учня займається мама. За час навчання батько ніколи не відвідував школу, не бував на батьківських зборах. Після закінчення уроків ОСОБА_5 зі школи забирає мати (а.с.13).

Відповідно до характеристики Білгород-Дністровської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 1 на ученицю 1-Б класу ОСОБА_4, 2008 року народження, учениця має хороший фізичний і відмінний розумовий розвиток, навчається в міру своїх можливостей. Програмний матеріал засвоює добре. Вихованням учениці займається мама. За час навчання батько ніколи не відвідував школу, не бував на батьківських зборах. Після закінчення уроків ОСОБА_4 зі школи забирає мати (а.с.14).

05.02.2014 року начальником першого Малиновського ВДВС Одеського МУЮ затверджено розрахунок заборгованості, відповідно до якого розмір заборгованості по аліментах ОСОБА_3 по виконавчому листу, виданому 06.12.2012 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області на виконання рішення по справі №1505/6644/2012 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей: сина ОСОБА_9 та доньки ОСОБА_4 у розмірі 275,50 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 27.07.2012 року до досягнення дітьми повноліття, станом на 01.02.2015 року становить 16 492,56 грн. (за період з 01.08.2013 року по 31.01.2015 року) (а.с.45).

07.04.2015 року ВК Шабівської СР прийнято рішення № 33/2015, відповідно до якого вирішено клопотати перед Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області у вирішенні питання позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо малолітнього сина ОСОБА_4, 2006 року народження та малолітньої доньки ОСОБА_4, 2008 року народження (а.с.67).

Як встановлено матеріалами справи та було вище зазначено, діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8 року - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживають з матір'ю, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Батько дітей - ОСОБА_3, на даний час перебуває в Одеській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області № 14 (засуджений за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України строком на 4,6 року), початок строку 02.08.2012 року, кінець строку 02.02.2017 року.

У свою чергу, згідно із надісланими ОСОБА_3 до суду поясненнями, його дітям ОСОБА_5 та ОСОБА_4 постійно надавалась матеріальна та моральна допомога, яку відвозила та надавала за дорученням ОСОБА_3 його мати ОСОБА_6 У місцях позбавлення волі ОСОБА_3 працевлаштований та не заперечує і не відмовляється від сплати аліментів на дітей. При звільненні бажає активно приймати участь у вихованні дітей.

Негативні характеристики на ОСОБА_3 відсутні, він не знаходиться на диспансерному чи консультативному нагляді у психіатра та нарколога. Про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до його двох малолітніх дітей заявлено прокурором.

Крім того, як було вище зазначено особи можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України.

Між тим, суд вважав, що позивачем - ОСОБА_2, не представлено до суду жодних належних, допустимих, достатніх доказів того, що ОСОБА_3:

- не забирав своїх дітей з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляв щодо них батьківського піклування;

- ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей;

- жорстоко поводиться з дітьми;

- є хронічним алкоголіком або наркоманом;

- вдається до будь-яких видів експлуатації дітей, примушує їх до жебракування та бродяжництва;

- засуджений за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Представлений позивачем до суду розрахунок заборгованості відповідача по сплаті аліментів станом на 01.02.2015 року у розмірі 16 492,56 грн., не може бути прийнятий судом до уваги, так як він складений за період з 01.08.2013 року по 31.01.2015 року, тобто у той час, коли ОСОБА_3 вже перебував у місцях позбавлення волі (початок строку 02.08.2012 року, кінець строку 02.02.2017 року).

За таких обставин, суд дійшов до висновку про передчасність, невідповідність та недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно його малолітніх дітей, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З такими висновками суду першої інстанції погодитись неможливо, виходячи з наступного.

Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов'язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно із ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

У відповідності до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно із ст.3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні справи не в повній мірі виконав вимоги вказаних норм права, а тому дійшов помилкових висновків щодо відмови в задоволенні позову.

Так, суд першої інстанції прийняв до уваги надіслані ОСОБА_3 до суду пояснення щодо того, що його дітям ОСОБА_5 та ОСОБА_4 постійно надавалась матеріальна та моральна допомога, яку відвозила та надавала за дорученням ОСОБА_3 його мати ОСОБА_6 У місцях позбавлення волі ОСОБА_3 працевлаштований та не заперечує і не відмовляється від сплати аліментів на дітей. При звільненні бажає активно приймати участь у вихованні дітей. Негативні характеристики на ОСОБА_3 відсутні.

В той же час жодного належного та допустимого доказу вказаних обставин суд не навів, ці твердження відповідача не перевірив, не сприяв сторонам в наданні доказів, в тому числі характеристики на відповідача.

В ході слухання справи судом апеляційної інстанції було встановлено, що відповідач знаходиться під вартою тільки з 02.08.2012р., однак, з 2008р. відповідач покинув сім'ю, і з цього часу не спілкувався з дітьми, не вчиняв будь яких спроб щодо їх виховання та утримання, жодної поважної причини нехтування своїми обов'язками як батька за весь цей період відповідач не навів, посилання на те, що його матір надавала матеріальну та моральну допомогу дітям в період його знаходження під вартою не знайшло свого підтвердження жодним доказом, більш того категорично спростовується поясненнями позивачки, довідками та характеристиками на дітей, з яких вбачається що вихованням та утриманням дітей займається виключно мати.

З наданих до суду апеляційної інстанції та на ім'я прокуратури характеристик вбачається, що відповідач ОСОБА_3 характеризується негативно за місцем позбавлення волі, постійно допускає порушення режиму за що 45 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, в тому числі 4 рази поміщався до ДІЗО та 2 рази переводився до ПКТ.

Вказані обставини дають підставу вважати, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, так як він не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування дітей, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, тим більше що його неодноразові засудження майже за одними статтями КК України свідчить якраз про нехтування ним цих норм моралі; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей; не створює умов для отримання ними освіти.

Зазначені фактори, колегія суддів розцінювати як ухилення від виховання дітей саме у зв'язку з винною поведінкою батька - відповідача по справі, так як він свідомо нехтував своїми обов'язками як з часу народження доньки ОСОБА_4 у 2008р. до затримання під вартою, так і в цей період, так як жодного листа чи поздоровлення дітям відповідач не надавав, незважаючи на наявність роботи матеріально їх не підтримує, заборгованість по аліментам не погашає.

Дійсно, першочергова увага повинна приділятися як найкращому забезпеченню інтересів дітей.

Діти сторін по справі мають зиск до зайняття спортом та музикою, повинні відвідувати змагання, фестивалі та інші культурні заходи як в Україні так і за її межами, батько з 2008р. по 2012р. не сповіщав про своє місце перебування, з 2012р. знаходиться під вартою, а тому отримання у нього дозволів на відвідування дітьми інших країн світу з метою розвитку своїх здібностей та відпочинку досить проблематично.

При таких обставинах, винесене рішення не може вважатися законним та обґрунтованим, так як воно ухвалене без повних і всебічно з'ясованих обставин, на які позивач посилалася як на підставу своїх позовних вимог, без підтвердження тверджень відповідача та прокурора належними та допустимими доказами.

Розглядаючи справу, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, не довів обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а також суд порушив та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим, є підстави для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309 ч. 1 п. 1-4; ст.313-314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 квітня 2015 року скасувати.

Постановити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Виконавчого комітету Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області за участю Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення вступає в законну силу з моменту оголошення. На рішення може бути подана касаційна скарга протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішення апеляційного суду.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді В.Ф. Парапан

В.О. Панасенков