У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого Кузнєцова В.О.,
Суддів:Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,Кадєтової О.В., Наумчука М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_6, треті особи на стороні відповідача: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 09 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 січня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_11 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вимоги за позовом обґрунтовувало тим, що 20 жовтня 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого виступає ПАТ «СведБанк») і ОСОБА_7 укладений кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 50 тис. доларів США з кінцевим терміном погашення 19 жовтня 2016 року включно зі сплатою 14% річних за весь строк фактичного користування кредитом; 26 жовтня 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» і ОСОБА_12 був укладений кредитний договір, згідно з яким останньому надано кредит в розмірі 50 тис. доларів США на строк до 20 жовтня 2016 року зі сплатою 14% річних за весь строк фактичного користування кредитом; 13 листопада 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» і ОСОБА_9 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 50 тис. доларів США на строк до 11 листопада 2016 року включно зі сплатою 14 % річних за весь строк фактичного користування кредитом; 13 листопада 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» і ОСОБА_10 був укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 50 тис. доларів США на строк до 11 листопада 2016 року включно зі сплатою 14 % річних за весь строк фактичного користування кредитом.

З метою забезпечення належного виконання позичальниками своїх зобов'язань за вказаними кредитними договорами 20 жовтня 2006 року, 26 жовтня 2006 року та 14 листопада 2006 року було укладено 4 іпотечні договори, за умовами яких іпотекодавець ОСОБА_6 передав в іпотеку банку належне йому на праві власності приміщення кінотеатру «Україна», загальною площею 1 175,2 кв м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

28 листопада 2012 року між ПАТ «СведБанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» був укладений договір факторингу. В послідуючому, 28 листопада 2012 року між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» також був укладений договір факторингу, за умовами якого до останнього перейшло право вимоги заборгованості по кредитних договорах, в тому числі, укладених з ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_12 та договором іпотеки, укладеним з ОСОБА_6

У зв'язку з неналежним виконанням боржниками своїх зобов'язань за кредитними договорами виникла заборгованість, яку позивач просив стягнути шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 9 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 січня 2014 року, позов ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено: звернуто стягнення на предмет іпотеки - приміщення будівлі кінотеатру «Україна», що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до договорів іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів на підставі Закону України «Про виконавче провадження» у рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами, які укладені з ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_12

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 березня 2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_6 на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

Постановою Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 березня 2014 року скасовано та справу направлено на новий касаційний розгляд.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ТОВ «Кредитні ініціативи», суд першої інстанції, з висновками якого погодилися й суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив із того, що у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 своїх зобов'язань за кредитними договорами виникла заборгованість, а тому позивач як іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

При цьому доводи ОСОБА_6 щодо спливу строку позовної давності, про застосування якої він заявив, суд визнав необґрунтованими, дійшовши висновку, що відповідно до п. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Оскільки строк дії договорів установлено: ОСОБА_7- до 19 жовтня 2016 року, ОСОБА_8 - до 20 жовтня 2016 року, а ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - до 11 листопада 2016 року, отже з цієї дати повинен починатися перебіг позовної давності за вимогами банку.

Однак, з такими висновками судів погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються ; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судові рішення не відповідають.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 20 жовтня 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» і ОСОБА_7 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 50 тис. доларів США з кінцевим терміном погашення 19 жовтня 2016 року включно зі сплатою 14 % річних за весь строк фактичного користування кредитом.

26 жовтня 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» і ОСОБА_13 було укладено кредитний договір, згідно з яким останньому надано кредит в розмірі 50 тис. доларів США на строк до 20 жовтня 2016 року зі сплатою 14% річних за весь строк фактичного користування кредитом.

13 листопада 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» і ОСОБА_9 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 50 тис. доларів США на строк до 11 листопада 2016 року включно зі сплатою 14 % річних за весь строк фактичного користування кредитом.

13 листопада 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» і ОСОБА_10 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 50 тис. доларів США на строк до 11 листопада 2016 року включно зі сплатою 14% річних за весь строк фактичного користування кредитом.

Позичальники зобов'язалися повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання в повному обсязі у строки, які передбачені цими договорами.

З метою забезпечення належного виконання позичальниками своїх зобов'язань за вказаними кредитними договорами 20 жовтня 2006 року, 26 жовтня 2006 року та 13 листопада 2006 року було укладено 4 іпотечні договори, згідно з якими іпотекодавець ОСОБА_6 передав в іпотеку банку належне йому на праві власності приміщення кінотеатру «Україна», загальною площею 1 175,2 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, і яке належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому приватним нотаріусом Надвірнянського районного нотаріального округу 13 лютого 2001 року та зареєстрованому в Івано-Франківському ОБТІ 26 жовтня 2006 року.

У зв'язку з неналежним виконанням боржниками своїх зобов'язань за кредитними договорами виникла заборгованість, яка становила: у ОСОБА_7 станом на 1 березня 2013 року за кредитом - 42 976 доларів США, за відсотками - 27 965,58 доларів США, пеня - 32 126,79 доларів США, що складає 823 825 грн 48 коп. (а.с. 35-36); у ОСОБА_9 станом на 1 червня 2013 року: за кредитом - 41 243 доларів США, за відсотками - 28 313,25 доларів США, пеня - 33 421,77 долар США, що складає 823 103 грн 32 коп. (а.с. 114); у ОСОБА_10 станом на 1 червня 2013 року: за кредитом - 41 243 доларів США, за відсотками - 28 313,25 доларів США, пеня - 33 424,81 доларів США, що складає -823 127 грн 62 коп. (а.с. 96); - у ОСОБА_14 станом на 1 червня 2013 року: за кредитом - 42 976 доларів США; за відсотками 29 503 доларів США; пеня - 34 843,59 доларів США, що складає 857 830 грн 82 коп. (а.с. 78)

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», яке є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» укладено договір факторингу № 15, відповідно до умов якого ПАТ «Сведбанк» відступив ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» право вимоги заборгованості за кредитними договорами, укладеними з боржниками та зазначеними в реєстрі заборгованості боржників (а.с. 8-10).

Того самого дня між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» і ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» відступило, а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло права вимоги заборгованості за вищезазначеними кредитними договорами (а.с. 11-19).

З договору про передачу прав за іпотечним договором, який укладений між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» і ТОВ «Кредитні ініціативи», убачається, що разом із відступленням права вимоги заборгованостей за кредитними договорами від боржників, що здійснюється на підставі договору факторингу від 28 листопада 2012 року, укладеного між сторонами, одночасно передаються права вимоги за іпотечними договорами, які визначені цим договором. Іпотекодержатель передає новому іпотекодержателю права за іпотечними договорами, перелік яких наведено в додатку № 1 до цього договору (а.с. 20).

ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості 05 червня 2013 року.

ОСОБА_6 наполягав на застосуванні наслідків пропуску строку звернення до суду з вказаним позовом.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (чч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що згідно з умовами кредитних договорів (п. 3.1) позичальники зобов'язані здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та у строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також установлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним.

Оскільки умовами договорів (графіками погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржників повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржниками строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_7, ОСОБА_15, ОСОБА_9, ОСОБА_10 отримали письмові повідомлення ПАТ «Сведбанк» від 25 листопада 2009 року про зміну умов кредитного договору, згідно з якими банк скористався своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України, і змінив строк виконання зобов'язань за кредитними договорами, зазначивши днем остаточного їх погашення десятий день з дня направлення відповідної письмової вимоги, тобто з 7 грудня 2009 року (а. с. 165-167).

У той час з вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки звернувся до суду в червні 2013 року.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

За таких обставин, з урахуванням висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 29 жовтня 2014 року, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, на вказані вимоги закону уваги не звернув, не встановив фактичні обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме, з якого часу необхідно обчислювати початок перебігу позовної давності, оскільки умовами договорів погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальниками частинами кожного місяця, тому початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальниками кожного із цих зобов'язань, а також те, що банком було змінено умови кредитного договору щодо строку виконання зобов'язань.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України не виконав, на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права уваги не звернув, не перевірив доводів апеляційної скарги, не зазначив конкретних обставин та фактів, що спростовують такі доводи.

За таких обставин, ухвалені судові рішення підлягають скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 09 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 січня 2014 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова Г.І. Мостова О.В. Кадєтова М.І. Наумчук