Справа № 487/7593/14-ц
Провадження № 2/487/134/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2015 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Щербини С.В., при секретарі ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 Аваль до філії 15 приватного підприємства Нива-ВШ, ОСОБА_3, відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області про визнання аукціону з реалізації арештованого майна недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

29.07.2014 року ПАТ ОСОБА_2 Аваль звернулось до суду з позовом до філії 15 ПП Нива-ВШ, ОСОБА_3, відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області про визнання аукціону з реалізації арештованого майна автомобілю марки FORD KUGA, 2008 року випуску, двигун 2.0 куб. см, державний номер НОМЕР_1, проведеного 27.01.2014 року за адресою: м. Миколаїв вул. Будьонного, 64/2 недійсним.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на примусовому виконанні у відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області знаходився виконавчий лист, виданий Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь банку кредитної заборгованості у розмірі 305520,77 грн. та судові витрати. В ході примусового виконання рішення суду було описано та арештовано автомобіль FORD KUGA, державний номер НОМЕР_1, який належав заставодавцю ОСОБА_4 на праві власності та який було виставлено на продаж. При цьому, відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області в супереч ст. 58 Закону України Про виконавче провадження не ознайомив стягувача з експертним висновком ринкової вартості арештованого майна автомобіля, що позбавило стягувача права подавати свої заперечення державному виконавцю. Торги з реалізації заставного автомобіля відбулися 27.01.2014 року за стартовою ціною 6400 грн. та майно було реалізовано ОСОБА_3 за 6500 грн. При цьому, стягувач заперечував проти продажу авто за даною ціною, про що було зазначено у протоколі присутніх на торгах. Копію протоколу торгів та протоколу присутніх на торгах працівникам банку торговельна організація надати відмовилась, повідомивши, що їх надішлють поштою, але до теперішнього часу стягувачем дані документи не отримано.

В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, просив слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримав, підтвердив викладені обставини, просив про задоволення позову.

В судове засідання представник відповідача відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області не з'явився, в попередніх судових засіданнях позовні вимоги не визнав, просив в їх задоволенні відмовити у зв'язку з безпідставністю з посиланням на те, що 05.09.2013 року в рамках виконавчого провадження проведено опис та арешт майна боржника ОСОБА_4 - автомобілю марки FORD KUGA, 2008 року випуску, двигун 2.0 куб. см, державний номер НОМЕР_1. Згідно експертного висновку ринкова вартість вказаного автомобіля в розкомплектованому виді, наявний тільки кузов, становить 6400 грн. Відповідно до вимог ст. 58 Закону України Про виконавче провадження 10.09.2013 року сторонам виконавчого провадження направлено повідомлення про визначення вартості майна боржника. 11.09.2013 року представник стягувача ПАТ ОСОБА_2 аваль ОСОБА_5, яка діяла на підставі довіреності, ознайомлена з оцінкою описаного та арештованого майна, але в установлені Законом України Про виконавче провадження строки заяв та заперечень від стягувача про незгоду з результатами визначення вартості чи оцінки майна на адресу відділу не надходило. Боржник ОСОБА_4 надав свої заперечення на вартість арештованого майна. Відповідно до загального висновку рецензії на звіт з незалежної оцінки майна, відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки. 08.10.2013 року сторонам виконавчого провадження направлено повідомлення про результати рецензування звіту з незалежної оцінки майна боржника ОСОБА_4 Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення стягувач отримав повідомлення під підпис 10.10.2013 року. У судовому порядку оцінка автомобіля або дії державного виконавця щодо передачі вказаного майна на реалізацію сторонами виконавчого провадження не оскаржувались .

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_3 не з'явився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, згідно письмових заперечень позовні вимоги не визнав, просив в їх задоволенні відмовити з посиланням на те, що позивач про вартість автомобіля, який підлягав реалізації, дізнався ще у вересні-жовтні 2013 року, але жодним чином не оскаржив вартість майна. При цьому, позивач не вказав жодного порушення Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом МЮУ від 15.07.1999 року №42/5, яким передбачені певні правила проведення прилюдних торгів. Відповідач ОСОБА_3 придбав автомобіль за результатами аукціону з продажу арештованого майна та є добросовісним набувачем, при цьому з моменту придбання майна, відповідачем була вкладена в його ремонт та поновлення сума, яка перевищує ціну придбання.

Представник ПП Нива-ВШ в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Як встановлено судом, на примусовому виконанні у відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області знаходився виконавчий лист №2-1421/503/12 від 30.05.2012 року, виданий Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ ОСОБА_2 Аваль кредитної заборгованості у розмірі 305520,77 грн. та судові витрати.

В ході примусового виконання рішення суду, 05.09.2013 року державним виконавцем проведено опис та арешт майна боржника ОСОБА_6, а саме: автомобіля FORD KUGA, 2008 року випуску, двигун 2.0 куб. см, державний номер НОМЕР_1, який належав заставодавцю ОСОБА_4 на праві власності.

Згідно експертного висновку ринкова вартість автомобіля FORD KUGA, 2008 року випуску, двигун 2.0 куб. см, державний номер НОМЕР_1, в розкомплектованому стані, наявний тільки кузов, становить 6400 грн.

Відповідно до вимог ст. 58 Закону України Про виконавче провадження 10.09.2013 року сторонам виконавчого провадження направлено повідомлення про визначення вартості майна боржника.

11.09.2013 року представник стягувача ПАТ ОСОБА_2 Аваль ОСОБА_5, яка діяла на підставі довіреності №975/13 від 23.04.2013 року, ознайомлена з оцінкою описаного та арештованого майна.

Проте, в установлений ст. 58 Закону України Про виконавче провадження 10-денний строк заяв та заперечень від стягувача про незгоду з результатами визначення вартості чи оцінки майна на адресу відділу не надходило.

Відповідно до загального висновку рецензії на звіт з незалежної оцінки майна, звіт відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки.

08.10.2013 року сторонам виконавчого провадження направлено повідомлення про результати рецензування звіту з незалежної оцінки майна боржника ОСОБА_4, згідно повідомлення про вручення поштового відправлення стягувач ПАТ ОСОБА_2 Аваль отримав повідомлення під підпис 10.10.2013 року.

27.01.2014 року аукціон відбувся та згідно протоколу №1513316 проведення аукціону з реалізації арештованого рухомого майна, яке належить ОСОБА_4, автомобіль марки FORD KUGA, 2008 року випуску, двигун 2.0 куб. см, державний номер НОМЕР_1 реалізований за ціною 6500 грн. Переможцем торгів став ОСОБА_3

Загальний порядок реалізації арештованого майна з аукціону визначено нормами Закону України «Про виконавче провадження» та Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 15.07.1999 року №42/5.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України, у справі №6-140цс12 від 26.12.2012 року підставами для визнання реалізації арештованого майна з аукціону недійсним є порушення встановлених законодавством правил проведення аукціону, визначених саме Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 15 липня 1999 року № 42/5.

Згідно із частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених частинами першою-третьою, пятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.

Підставою для визнання аукціону недійсним позивачем було зазначено не ознайомлення з експертним висновком ринкової вартості арештованого майна автомобіля та реалізації заставного автомобіля за ціною визначеної експертом, тобто недодержання державним виконавцем та організатором аукціону Закону України Про виконавче провадження.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України Про виконавче провадження, Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5, а також Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 15 липня 1999 року № 42/5.

Цим Законом визначено загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також визначено учасників виконавчого провадження, закріплено їхнє права та обовязки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження.

Разом із тим аналіз положень цього Закону та Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення аукціонів, а лише закріплюють такий спосіб реалізації майна, як його продаж на аукціоні, і відсилають до інших нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна (стаття 62 Закону та пункти 5.11, 5.12 Інструкції № 74/5).

Відповідно до положень указаних правових норм державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів, а самі прилюдні торги з реалізації майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір (пункт 5.11 Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року).

Правила ж проведення аукціонів визначаються Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 15 липня 1999 року № 42/5.

Цей Порядок регулює реалізацію арештованого майна, за винятком нерухомого майна, майна вилученого законом з обігу, та майна, зазначеного в частині пятій статті 55 Закону України Про виконавче провадження. Порядком визначаються дії організаторів до проведення аукціону, порядок його проведення, порядок переоцінки майна, розрахунків за придбане на аукціоні майно та оформлення кінцевих результатів торгів.

Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на аукціоні, яка полягає в продажу майна боржника, на яке звернено стягнення, та переході права власності до покупця переможця аукціону, слід зазначити, що має місце правочин, який може визнаватись недійсним в судовому порядку з підстав порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 15 липня 1999 року № 42/5.

Що стосується порушень, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України Про виконавче провадження, до призначення аукціону, у тому числі щодо визначення вартості чи оцінки майна тощо, то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом.

Отже, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення аукціону, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання аукціону недійсними.

Таким чином, посилання позивача на порушення прав боржника при оцінці майна як на одну із підстав для визнання визнання аукціону з реалізації арештованого майна недійсними є помилковим, оскільки не стосується правил проведення аукціону.

З огляду на наведене, підстав передбачених законом для визнання аукціону з реалізації арештованого майна недійсним немає, у зв'язку з чим в задоволенні позовних слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовну Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 Аваль до філії 15 приватного підприємства Нива-ВШ, ОСОБА_3, відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області про визнання аукціону з реалізації арештованого майна недійсним відмовити.

Рішення набирає законної сили через десять днів з дня його проголошення та може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк та порядку, передбачені ст..ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя: С.В. Щербина