Справа №339/579/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2015 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання Латик В.Є.

за участю позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 03.09.1991 року між нею та ОСОБА_2, в якому народилось двоє дітей: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка є повнолітньою.

Вимоги обгрунтовує тим, що шлюбні стосунки між ними припинено, тривалий час проживають окремо і кожен із них створив нову сім"ю.

В судовому засіданні позивачка підтримала позов з підстав, викладених у позовній заяві та додатково пояснила, що наданий строк на примирення не приніс бажаного результату, примирення між ними неможливе, так як вони створили інші сім"ї. А також уточнила позовні вимоги щодо місця проживання неповнолітнього сина ОСОБА_3 і просила суд залишити його на проживанні з нею.

Відповідач в судовому засіданні не заперечив проти розірвання шлюбу і залишення сина на проживанні з позивачем.

Суд, вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши письмові докази в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 03 вересня 1991 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Болехівського міського управління юстиції Івано-Франківської області згідно актового запису № 47 укладено шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.( а.с. 32), у якому народилися син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4) та дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка є вже повнолітньою.

Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини справи.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як вбачається із змісту позовної заяви, яку позивачка подала в листопаді 2014року, як підставу своїх вимог вказувала на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, всі стосунки між ними припинено, збереження нормальних сімейних відносин виявилося неможливим, вони не підтримують шлюбних стосунків. Оскільки відповідач заперечував проти розірвання шлюбу і покликався на те, що у позивачки є інший чоловік і розлад в сім"ї є тимчасовим, судом для примирення та збереження сім"ї надавався трьохмісячний строк , який не дав позитивних результатів. Під цей час між сторонами виникали сварки , що стало підставою для скорочення строку на примирення .

Встановлено, що розлад у сім"ї сторін носить тривалий характер, кожен із сторін ствердив, що має іншу особу, з якою проживають і категорично настоювали на розірванні шлюбу. За наведених підстав суд визнав, що шлюб носить формальний характер, сім'я фактично розпалась та зберегти її немає можливості, про що свідчить постійні сварки між подружжям, припинення шлюбних відносин через неприязні стосунки та подальше роздільне проживання .

Згідно ч.1 ст. 24 СК шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 55 цього ж Кодексу дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної поваги, любові, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній.

А за ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушення прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

При таких обставинах, враховуючи , що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стало неможливими, шлюб існує формально, позивачка категорично відмовляється перебувати в подальшому в шлюбі з відповідачем, отже подальше її перебування у цьому шлюбі суперечило б її суттєвим інтересам, суд, враховуючи інтереси кожного з подружжя, їх неповнолітньої дитини, приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно, а тому шлюб слід розірвати.

Неповнолітню дитину ОСОБА_3 за згодою сторін слід залишити на проживанні з матір'ю - ОСОБА_1

Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу Україниособа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Тому за бажанням позивачки суд відновлює їй дошлюбне прізвище ОСОБА_1

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.24,55,110-112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд,-

Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Шлюб, зареєстрований 03 вересня 1991 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Болехівського міського управління юстиції Івано-Франківської області актовий запис №47, між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 - розірвати.

Неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на проживання з матір"ю ОСОБА_1

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити дошлюбне прізвище "ОСОБА_1".

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання чинності надіслати до відділу реєстрації актів цивільного стану Болехівського міського управління юстиції для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголо-шення. Особи, які брали участь в справі , не були присутні у судовому засіданні під час про-голошення рішення, то вони можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ ГОЛОВЕНКО О.С.