УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Гвоздика П.О., Євграфової Є.П., Іваненко Ю.Г., Євтушенко О.І., Ситнік О.М.,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ОСОБА_7 про визнання договору поруки припиненим, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення апеляційного суду Одеської області від 8 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, посилаючись на те, 28 січня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_6 укладений генеральний договір про здійснення кредитування № 665/077, за яким кредитор зобов'язався надати позичальнику грошові кошти у доларах США та/або гривнях, євро, в межах загального ліміту, що дорівнює або є еквівалентним за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України станом на дату укладення договору, у сумі 297 000 дол. США, а позичальник зобов'язується повернути кредит у строк та на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами до нього, сплатити проценти у розмірі, що визначатимуться у додаткових угодах до договору, а також сплачувати комісії у розмірі та у порядку, визначених тарифами на послуги з надання кредитів, що містяться у додаткових угодах до договору.

Кредитування за договором здійснювалося з 28 січня 2008 року по 27 січня 2013 року включно.

Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 665/077-1/302 до договору кредитор надає позичальнику кредит у формі разового кредиту у сумі 297 000 дол. США зі сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 13,5 % річних.

3 жовтня 2008 року ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6 уклали додаткову угоду № 1 до додаткової угоди від 28 січня 2008 року № 665/077 - 1/302 до генерального договору про здійснення кредитування № 665/077, якою виклали п. 1 договору в новій редакції, збільшивши розмір відсоткової ставки починаючи з 21 жовтня 2008 року до 14,5 % річних. Додаткова угода підписана кредитором та позичальником.

На забезпечення виконання зобов'язань генерального договору про здійснення кредитування від 28 січня 2008 року № 665/077 між позивачем та ПАТ «Укрсоцбанк» укладений договір поруки від 28 січня 2008 року № 06-09/99.

Позивач вважає, що банк в односторонньому порядку відмовився від виконання умов договору поруки від 28 січня 2008 року № 06-09/99, оскільки укладаючи та підписуючи тільки між кредитором та позичальником додаткову угоду від 3 жовтня 2008 року до додаткової угоди від 28 січня 2008 року № 665/077-1/302 та змінюючи зобов'язання не тільки без згоди позивача, як поручителя, а навіть не повідомивши про укладення такої.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 березня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 8 вересня 2014 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 березня 2014 року скасовано. Ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_6 задоволено. Визнано припиненим договір поруки від 28 січня 2008 року № 06-09/99 укладений між ОСОБА_6 та АКБ СР «Укрсоцбанк» з 3 жовтня 2008 року.

У касаційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» просило скасувати рішення апеляційного суду Одеської області від 8 вересня 2014 року, залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до укладеного договору поруки позивач відповідає перед банком у межах суми заборгованості, встановленої генеральним договором, а також зі сплати відсотків, встановлених усіма додатковими угодами до генерального договору.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що строк позовної давності сплинув 18 вересня 2012 року, поважних причин для його поновлення суд не знайшов, а тому відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, колегія суддів апеляційного суду виходила з того, що висновок суду першої інстанції, що твердження позивача, що зміна процентної ставки відбулася шляхом укладення додаткової угоди до додаткової угоди, а дозвіл надавався на врахування всіх додаткових угод, є неправильним, а додаткова угода до додаткової угоди є різновидом додаткових угод та не враховує структури договірних зв'язків та способу узгодження суттєвих умов, які три сторони узгодили в момент укладення первинних договорів. Колегія суддів звертає увагу на те, що укладення додаткової угоди від 3 жовтня 2008 року № 1 до додаткової угоди від 28 січня 2008 року № 665/077-1/302 до генерального договору про здійснення кредитування № 665/077 відбулось 3 жовтня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем ОСОБА_6 (позичальник). Тобто доказів про обізнаність поручителя, а тим більше його згоду, в контексті п. 3.3.1 кредитного договору, суду не надано.

Також апеляційним судом правильно встановлено, що з договорів, укладених між сторонами, зокрема договору поруки, не вбачається можливості зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового узгодження (неповідомлення) поручителя та укладення окремої угоди. З огляду на наведене колегія суддів апеляційного суду дійшла обґрунтованого висновку, що має місце збільшення обсягу відповідальності поручителя, згоди на яке останнім надано не було, що в силу приписів ч. 1 ст. 559 ЦК України є безумовною підставою припинення поруки.

Крім того, колегією суддів апеляційного суду обґрунтовано встановлено, що позивачем не було пропущено строку позовної давності, з урахуванням матеріалів даної цивільної справи та досліджених матеріалів цивільної справи № 2604/5076/2012 (провадження 2/2604/2286/2012) за заявою ОСОБА_6 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 21 жовтня 2009 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Одеської області від 8 вересня 2014 року, оскільки судове рішення законне та обґрунтоване, а доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 8 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді: Є.П. Євграфова О.І. Євтушенко Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік