Провадження № 2/750/330/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого - судді Рахманкулової І.П.,

при секретарі - Разумейко К.М.,

за участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача Белавцевої О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Чернігівської міської ради про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

28 листопада 2014 року позивачі звернулися до суду з позовом до Чернігівської міської ради, в якому просять визнати за кожним право власності у порядку спадкування на 1/6 частину квартиру АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивачі обґрунтували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла їх мати - ОСОБА_4, у зв'язку з чим відкрилася спадщина на належне їй майно. У встановлений законом строк позивачі звернулися до Першої Чернігівської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини і нотаріусом було видано їм відповідні свідоцтва про право на спадщину лише на 1/3 частину квартири, що належала їх матері на підставі свідоцтва про право власності на житло. Проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 3762/02-31 від 14 листопада 2014 року нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, оскільки спадкодавець не здійснила державної реєстрації свого права на 1/3 частину вищезазначеної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою чернігівською державною нотаріальною конторою 2 червня 2010 року за № 4-1053, до настання своєї смерті. А тому, оскільки мати позивачів за життя не забезпечила державної реєстрації права власності, то це в свою чергу унеможливлює оформлення права на спадщину в загальному порядку.

Позивачі у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала.

Заслухавши пояснення позивачів, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а/с 13), яка доводилася матір'ю позивачам.

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить, зокрема, 2/3 частини квартири АДРЕСА_1.

Так, 1/3 частина вказаної квартири належала матері позивачів на підставі свідоцтва про право власності на житло. Інша 1/3 частина даної квартири належала матері позивачів на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого їй Першою Чернігівською державною нотаріальною конторою 02 червня 2010 року за № 4-1053 після померлого чоловіка - ОСОБА_5 (а/с 15).

Нотаріусом було видано позивачам відповідні свідоцтва про право на спадщину лише на 1/3 частину квартири, що належала їх матері на підставі свідоцтва про право власності на житло.

Проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 3762/02-31 від 14 листопада 2014 року нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, мотивуючи відмову тим, що спадкодавець не здійснила державної реєстрації свого права на 1/3 частину вищезазначеної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою чернігівською державною нотаріальною конторою 2 червня 2010 року за № 4-1053, до настання своєї смерті (а/с 16).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до положення статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 1216 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" встановлено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

За таких обставин, вимоги позивачів підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 328, 392 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Чернігівської міської ради про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.П. Рахманкулова