АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/306/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Корніюк А.П.,

суддів: П'єнти І.В., Талалай О.І.,

з участю секретаря: Сацюк Г.О.

апелянта ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2014 року за позовом ПАТ „КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

Звертаючись із вказаним позовом ПАТ „КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" обґрунтовувало свої вимоги тим, що 05.07.2013 року між ним та відповідачкою укладено кредитний договір №1/1445583, згідно умов якого остання отримала кредит в сумі 97 599,07 грн. зі сплатою 15% річних за користування кредитними коштами з кінцевим терміном погашення кредиту до 04.07.2020 року. Кредитні кошти було направлено на купівлю транспортного засобу Nissan Juke (в розмірі 93 120,00 грн.) та на сплату страхової премії за договором добровільного страхування згідно п.1.1.2 кредитного договору (в розмірі 4 479,07 грн.). Також, відповідачці відкрито відновлювальну кредитну лінію на сплату страхових платежів за договором страхування транспортного засобу, що переданий у заставу позивачу з максимальним лімітом 12 347,71 грн. строком користування з 05.07.2013 року по 04.07.2020 року зі сплатою щомісячної процентної винагороди в розмірі 22% річних на умовах визначених кредитним договором. Позивач вказував, що відповідачка систематично порушувала умови кредитного договору, внаслідок чого в останньої виникла заборгованість, а тому просив суд стягнути з ОСОБА_1 98 882 грн. заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 24 жовтня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ „КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" 98 882,99 грн. заборгованості за кредитним договором.

30 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення Хмельницького міськрайонного суду від 24 жовтня 2014 року.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 07 листопада 2014 року вказане заочне рішення скасовано, а справу призначено до судового розгляду.

В грудні 2014 року позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором, що станом на 26.11.2014 року становить 106 266,96 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18 грудня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ „КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" 106 266,96 грн. заборгованості за кредитним договором №1/1445583 від 05.07.2013 року. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає рішення суду незаконним, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Апелянтка вказує, що строк погашення кредиту в повному обсязі ще не настав, а підстав для дострокового погашення всієї суми кредиту не має, оскільки в матеріалах справи відсутні докази вручення їй банком вимоги про дострокове погашення кредиту. Крім того, позивачем не надано доказів, котрі б підтверджували факт отримання нею кредитних коштів, надані позивачем документи не посвідчені належним чином, в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують повноваження ОСОБА_4, а також судом безпідставно відхилено клопотання ОСОБА_1 про призначення судово-економічної експертизи.

Апелянтка апеляційну скаргу підтримала в повному обсязі і просить її задовольнити, скасувавши рішення суду першої інстанції.

Представник позивача апеляційну скаргу не визнав і просить її відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1, ч. 1 та ч. 2 ст. 307 і ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції правильно встановив і виходив з того, що 05.07.2013 року між ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1/1445583 на суму 97599,07 грн. строком користування по 4.07.2020 року включно на споживчі цілі з умовою сплати 15,9% річних за користування кредитними коштами. Також ОСОБА_1 позивачем було відкрито відновлювальну кредитну лінію на сплату страхових платежів за договором страхування транспортного засобу, що переданий у заставу ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» з максимальним лімітом 12347,71 грн., строком користування з 05.07.2013 року по 04.07.2020 року зі сплатою щомісячної процентної винагороди в розмірі 22 % річних на умовах, визначених кредитним договором. Позивач свої обов'язки з надання коштів за договором виконав, але відповідачка не в повній мірі виконує взяті на себе зобов'язання, а саме: не вчасно сплачує тіло кредиту та проценти за користування ним. Через невиконання умов кредитного договору та з урахуванням використання банком права на дострокове стягнення кредиту заборгованість ОСОБА_1 станом на 26.11.2014 року становить: строкова заборгованість - 79008,83грн., прострочена заборгованість - 12758,93грн., поточні відсотки - 879,46грн. за період з 5.11.2014 року по 26.11.2014 року, прострочені відсотки - 11336,87грн., пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентної винагороди - 2282,87грн., а всього - 106266,96грн. А тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що вказана сума підлягає до стягнення із відповідачки.

Дійшовши такого висновку, суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального та процесуального права.

У відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається із положень ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

У відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано, що відсутні підстави для дострокового погашення усієї суми кредиту є безпідставними, адже згідно п. 3.2.6. кредитного договору № 1/1445583 від 05.07.2013 року невиконання зобов»язання по повному погашенню простроченої заборгованості протягом 30 днів з дати направлення повідомлення, дає право Банку вимагати дострокового погашення кредиту в повній сумі, нарахованих процентів за користування кредитом, штрафів та пені.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом першої інстанції залишено без уваги ту обставину, що позивач не вручив ОСОБА_1 ні повідомлення ні вимоги щодо дострокового погашення кредиту є необґрунтованими, адже судом враховано п.8.4 кредитного договору № 1/1445583 від 05.07.2013 року відповідно до якого повідомлення, що направляє одна Сторона іншій згідно з Договором або в ході його виконання, повинні бути здійснені у письмовій формі і будуть вважатися направленими належним чином, якщо вони відправлені поштовим зв»язком (рекомендованим листом). І повідомлення однієї сторони вважається одержаним іншою стороною в день, що настане раніше: день повернення відправнику надісланого ним повідомлення у зв»язку із … закінченням встановленого строку зберігання повідомлення в оператора поштового зв»язку. Як вбачається із матеріалів справи (а.с.156-161) позивачем 03.04.2014 року направлено рекомендованими листами повідомлення - вимога ОСОБА_1 щодо наявної станом на 03.04.2013 року заборгованості та 27.05.2014 року вимога про погашення заборгованості по кредитному договору в повному обсязі. І зазначені листи були повернуті поштовим відділенням в зв»язку із закінченням терміну зберігання.

Посилання апелянта на те, що позивачем не надано жодного належного доказу (первинного документу), що підтверджував отримання нею кредитних коштів і сплати платежів за договором; що судом першої інстанції невірно оцінено докази, а саме: додатки до позовної заяви і вказані докази не є належними та судом першої інстанції не витребувано у позивача оригінали кредитного договору № 1/1445583 від 05.07.2013 року і всіх документів по фінансово-кредитним операціям є безпідставними, адже ОСОБА_1 в суді першої інстанції визнавала факт укладення нею кредитного договору, зазначала, що кілька місяців не сплачувала кошти на його погашення та визнавала розмір заборгованості, що підтверджується технічним записом судового засідання від 18.12.2014 року, а відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

На думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не врахована та обставина, що позивачем до заяви про збільшення позовних вимог не додано будь-якого розрахунку заборгованості, є такими, що не заслуговують на увагу, адже в матеріалах справи (а.с.100) міститься розрахунок заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» по кредитному договору №1/1445583 від 05.07.2013 року станом на 26.11.2014 року.

Посилання апелянта на те, що між сторонами існує спір з приводу нарахованих позивачем суми боргу та штрафних санкцій є недоведеними, адже ОСОБА_1 не було надано доказів невірного нарахування ПАТ „КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" суми заборгованості по кредитному договору № 1/1445583 від 05.07.2013 року.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції неправомірно та необґрунтовано відхилено клопотання ОСОБА_1 щодо призначення судової економічної експертизи, колегія суддів вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, адже відповідачкою в суді першої інстанції не заявлялися клопотання щодо призначення вказаної експертизи, хоча суд на виконання вимог ч.4 ст.10 ЦПК України неодноразово роз»яснював учасникам процесу їхні права та обов»язки.

Інші доводи апеляційної скарги на законність рішення суду першої інстанції не впливають.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 18 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк

__________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Демінська А.А. Справа: №22ц/792/306/15

Доповідач - Корніюк А.П. Категорія: 19, 27