Справа № 509/53/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді Гандзій Д.М.

при секретарі Демеденко Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення в натурі майна подружжя та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ :

9 січня 2014 року, представник позивача за довіреністю, звернувся до суду з позовом, який неодноразово уточнював та в редакції уточнень позову від 20.03.2014 р., які він повністю підтримав в судовому засіданні, посилаючись на відсутність домовленості із відповідачкою, остаточно просив суд, визначити в натурі майно, набуте під час шлюбу з відповідачкою, визнати за позивачем право власності, які входять у його ? частину житлового будинку зі спорудами, що розташований за адресою : АДРЕСА_1 на земельній ділянці 0,0237 га, зокрема вважав, що йому повинно бути виділено гараж 1-1, площею 22,5 кв.м, частину приміщення більярдної 1-3, площею 9,10 кв.м, коридор 1-8, площею 4,9 кв.м, підсобне приміщення 1-9, площею 13,9 кв.м, приміщення сауни 10, площею 4,6 кв.м, ґанок «а», приміщення вітальної 1-11, площею 24,3 кв.м, приміщення гардеробної 1-12, площею 14,2 кв.м, коридор 1-13, площею 2,8 кв.м, санвузол 1-14, площею 3,9 кв.м, частину приміщення вітальні 1-16а, площею 8,9 кв.м, кухню 1-18, площею 21,5 кв.м, хол 1-19, площею 34 кв.м, коридор 1-20, площею 2,5 кв.м, житлову кімнату 1-21, площею 15,7 кв.м, туалет 1-22, площею 3,2 кв.м, приміщення ванної 1-26, площею 10,5 кв.м, кабінет 1-27, площею 10,6 кв.м, балкон «а2», площею 12,3 кв.м, частину мансарди 1-28б, площею 84,6 кв.м, ворота № 1, хвіртку № 2, ворота № 3, частину огорожі № 4, площею 150,83 кв.м, вартістю 52671,60 грн., частину огорожі № 4а, площею 33,73 кв.м, ? частину трубопроводу № 5, ? частину водопроводу № 6, вигрібну яму, частину вимощення двору № 1, площею 95,65 кв.м ; визнати право власності відповідачки, які входять у її ? частину житлового будинку зі спорудами, що розташований за адресою : АДРЕСА_1 : кімнату відпочинку 1-2, площею 23,5 кв.м, вартістю 58292,30 грн., гараж 1-7, площею 22,6 кв.м, частину приміщення більярдної 1-36, площею 42,5 кв.м, коридор 14, площею 2,9 кв.м, котельну 1-5, площею 9,2 кв.м, санвузол 1-6, площею 4,5 кв.м, ґанок «а1», житлову кімнату 1-15, площею 22,4 кв.м, частину приміщення вітальні 1-166, площею 41,2 кв.м, кімнату для тренажерів 1-17, площею 17 кв.м, житлову кімнату 1-23, площею 23,7 кв.м, житлову кімнату 1-24, площею 25,7 кв.м, житлову кімнату 1-25, площею 16,6 кв.м, балкон «а3», площею 18,4 кв.м, частину мансарди «А2» 1-28а, площею 76,3 кв.м, балкон «а4», площею 18,4 кв.м, частину огорожі № 4, площею 100,57 кв.м, частину огорожі № 4а, площею 33,77 кв.м, ? частину трубопроводу № 5, 1/2 частину трубопроводу № 6, частину вимощення двору № 1, площею 95,65 кв.м, на земельній ділянці 0,0755 га.; зобов'язати себе виконати роботи з переобладнання та перепланування житлового будинку, побудувати міжкімнатні перегородки в приміщеннях 1-3, 1-16, 1-28, закласти наявні дверні міжкімнатні проходи із приміщення 1-20, приміщення 1-23, із приміщення 1-19 в приміщення 1-24, зобов'язати відповідачку встановити дерев'яні сходи для забезпечення доступу між приміщеннями 1-36, 1-16б, 1-24, 1-28а.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав вищевикладені позовні вимоги свого довірителя в редакції уточненого позову від 20.03.2014 р. з посиланням на висновки судової будівельно- технічної експертизи № 3627 від 31.12.2014 р. і від призначення судової будівельно-технічної експертизи з питань щодо можливості виділу в натурі частин домоволодіння відмовився, вважаючи їх недоцільними.

Представник відповідачки позов не визнав повністю, посилаючись на те, що висновок судової будівельно- технічної експертизи № 3627 від 31.12.2014 р., яка, була призначена за клопотанням представника позивача, який заперечував проти питань до експерта, які він пропонував як представник відповідачки згідно вказівок ухвали апеляційного суду Одеської області від 12.05.2014 р. - не дала відповідей про технічну можливість поділу і виділу частин будинку в натурі на рівні частки, а визначила лише вартість спірного будинку та земельної ділянки, посилаючись при цьому на недоведеність представником позивача обставин, на які він посилається в обґрунтування позову ОСОБА_1, та які можуть бути встановлені тільки на підставі судової будівельно-технічної експертизи з визначенням певних питань з приводу можливості виділу в натурі вищевказаних частин спірного нерухомого майна колишнього подружжя.

Заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи та висновок судової будівельно-технічної експертизи № 3627 від 31.12.2014 р., суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно із ст.ст. 10,11 ЦПК України - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона - повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи : роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін на інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи.

Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Приписами статті 61 ЦПК України передбачено - обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставин.

У судовому засіданні встановлено, що рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 10.11.2011 р. позов ОСОБА_3 задоволено, зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Поділено набуте під час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як нерухоме, так і рухоме майно. Виділено у власність ОСОБА_3 51/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою; АДРЕСА_1, вартістю 714555,40 грн., виділено у власність ОСОБА_2 48/100 частин вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, вартістю 673340 грн., зобов'язано ОСОБА_3 виконати роботи по переобладнанню та переплануванню житлового будинку, зобов'язано ОСОБА_2 встановити дерев'яні сходи для забезпечення доступу між приміщеннями, вселено ОСОБА_3 у виділену йому у власність частину житлового будинку та зобов'язано ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_3 перешкод у користуванні та володінні цією частиною будинку, визначено порядок користування присадибною земельною ділянкою, розташованої за вищевказаною адресою з виділенням у власність ОСОБА_2 рухоме майно на суму 197710 грн., а у власність ОСОБА_1 рухоме майно на суму 158445 грн., стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в розмірі 17825,20 грн. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 та у позові ОСОБА_4 відмовлено (а.с. 8-9).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 29.03.2012 р., вищевказане рішення суду першої інстанції в частині виділу в натурі на праві власності частин будинку, встановлення порядку користування земельною ділянкою скасовано і в цій частині в позові ОСОБА_3 відмовлено. Це ж рішення змінено в частині стягнення грошової компенсації та вселення ОСОБА_3 в спірній будинок. Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за рухоме майно в розмірі 19632,50 грн. Вселено ОСОБА_3 у вищезгаданий житловий будинок. В решті рішення залишено без змін (а.с.10-12).

Додатковим рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.07.2012 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29.11.2012 р. - визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами, який складається з позначених на плані під літ. «а»- ґанку; під літ. «А»- житлового будинку, загальною площею 619,8 кв.м., житловою площею 164,8 кв.м.; під літ. «а1»- ґанку; під літ. «A1» - цокольного поверху; під літ. «а2» - балкона; під літ. «А2»- нежитлової мансарди; під літ. «а3»- балкона; під літ. «а4»- балкона; споруд №1-7,1, що розташований за адресою: АДРЕСА_1. В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0992 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 відмовлено (а.с.13-15).

Суд з`ясував, і це було підтверджено представниками сторін, що сторонам по справі, колишньому подружжю, у рівних частинах належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 25).

В обґрунтування позову представником позивача, крім інших документів, надано технічний паспорт на спірний будинок (а.с. 16-24).

Однак, як встановив, суд, у справі відсутні жодні технічні документи, які містять в собі будь-які обґрунтування, чіткі та однозначні висновки експерта стосовно питань, які мають бути вирішені судом по результатах розгляду даної справи щодо виділу в натурі частин вищевказаного домоволодіння.

Вказане вище, безпосередньо стосується питання наявності технічної можливості виділу частки із спірного нерухомого майна відповідно до розміру ідеальних часток сторін, питання розміру компенсації у разі можливості виділення часток сторін тільки з відступом від розміру їх ідеальних часток, питання проведення будівельних робіт по переобладнанню житлового будинку при можливих варіантах виділу часток та встановлення вартості таких робіт, площі земельної ділянки на яку має бути визнано право власності позивача та відповідної площі земельної ділянки.

Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого та справедливого по ній рішення - неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов'язки сторін. Всі ці складові могли бути з'ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ст. 10 ЦПК, всебічне і повне з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин.

Виходячи з ухвали апеляційного суду Одеської області від 12.05.2014 р., якою була скасована ухвала Овідіопольського райсуду Одеської області від 07.04.2014 р. про закриття провадження по даній справі та в якій було вказано на необхідність призначення та проведення судової будівельно-технічної експертизи з визначенням відповідних питань щодо виділу в натурі частини домоволодіння, за результатами якої позовні вимоги можуть бути уточнені за вибором позивача (а.с. 104).

Суд та представник відповідачки - неодноразово звертали увагу та пропонували представнику позивача на необхідність призначення і проведення відповідної експертизи з питань виділу в натурі частини домоволодіння без висновків якої неможливо вирішення спірних питань за даним позовом і постановлення законного та обґрунтованого рішення суду. Однак, представник позивача, ознайомившись з вищевказаною ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12.05.2014 р., заявив клопотання про призначення судової експертизи ОНДІСЕ, на вирішення якої поставив питання про визначення ринкової вартості спірного житлового будинку АДРЕСА_1, визначення ринкової вартості споруд спільної сумісної власності подружжя, що входять у вказане домоволодіння, визначення ринкової вартості земельної ділянки за вищевказаною адресою, визначення площі земельної ділянки, необхідної для обслуговування ? частини будинку та споруд, які належать ОСОБА_1 та визначення порядку користування земельною ділянкою, площею 0,0922 га з визначенням сервітуту користування вказаною ділянкою, які взагалі не надають відповіді на спірні питання, тобто проігнорувавши вказівки суду вищої інстанції для суду першої інстанції (а.с. 114-115).

При цьому, на пропозицію суду, як це прямо було вказано в ухвалі апеляційного суду Одеської області від 12.05.2014 р. при призначення відповідної судової експертизи з переліком певних питань, за результатами якої, позовні вимоги можуть бути уточнені за вибором позивача, поставити питання експерту про можливість виділу в натурі частини спірного домоволодіння, що необхідно для вирішення справи по суті - представник позивача категорично відмовився, вважаючи достатніми висновки вищевказаних рішень судів двох інстанцій.

27.01.2015 р. з ОНДІСЕ до суду надійшов висновок судової будівельно-технічної експертизи № 3627 від 31.12.2014 р., яким була визначена вірогідна ринкова вартість спірного житлового будинку та земельної ділянки та зазначено, що приймаючи до уваги відсутність даних про поділ будинку, а також місце розташування частини позивача ОСОБА_1 (про те, де будуть розміщені роздільні перегородки, дверні та віконні отвори, як буде здійснюватися сполучення між поверхами, як і де буде здійснюватися вхід до його частини, чи буде він ізольований або через приміщення загального користування, як будуть орієнтовані вхідні двері і т.і.), визначити площу земельної ділянки, необхідну для обслуговування ? частини будинку з надвірними будівлями та спорудами, що належать позивачу ОСОБА_1 - не уявляється можливим. Визначити порядок користування земельною ділянкою, що досліджується за адресою : АДРЕСА_1, за умови відсутності даних про поділ житлового будинку - не уявляється можливим (а.с. 147-165).

Таким чином, враховуючи неодноразову відмову представника позивача поставити перед експертом вищевказані питання про можливість виділу в натурі частини домоволодіння - висновок експерта не дав відповідь на спірні питання про виділ частини домоволодіння.

Отже, подавши свої докази, представник позивача, який наполягав на застосуванні висновків вищевказаних рішеннях та ухвалах судів двох інстанцій, вважаючи їх достатніми для вирішення справи по суті - реалізував своє право на доказування, так як ст. 60 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, як це прямо передбачено ст.ст. 27,46 ЦПК України).

Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (в даному випадку представником відповідачки).

Суд - безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказів. В разі наявності труднощів у сторін щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 137 ЦПК, вони можуть скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів, а суд, в свою чергу всебічно сприяє у зборі цих доказів, від чого відмовився представник позивача з підстав описаних вище.

Для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, суд відповідно до статей 143, 144 ЦПК призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

На виконання приписів ч. 4 ст. 10 ЦПК України - суд сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи : роз'яснив представнику позивача про його права та обов'язки, попередивши про обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, сприяв здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України.

Оскільки з'ясування питання обґрунтованості даного позову можливе тільки із застосуванням спеціальних експертних знань в області будівництва, які необхідні для вирішення справи по суті, з підстав описаних вище, від чого неодноразово відмовився представник позивача, за таких обставин суд вважає, що представник позивача не довів суду ті обставини, на які він посилається в обґрунтування позову, ув'язку з чим у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3,4,10,11,27,59-61,137,143,144,212,213-215,218 ЦПК України, ст.ст. 316,317,364,365 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення в натурі майна подружжя та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Гандзій Д.М.