Справа № 128/5624/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

19 січня 2015 року м.Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді: Гриценко І.Г.

при секретарі: Тихолаз Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Парпуровецької сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та про визнання права власності за членами колгоспного двору,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до Парпуровецької сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та про визнання права власності за членами колгоспного двору.

Позивачі просять винести рішення, яким визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1, (з яких ? частка в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5, і ? частка як члена колгоспного двору); визнати за ОСОБА_2, ОСОБА_3 за кожним право власності на ? частку житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_5 в с. Хижинці Вінницького району. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з різного майна. В тому числі з: 1/4 частки будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, що належала померлій, як члену колгоспного двору згідно виписок погосподарських книг Парпуровецької сільради, а також згідно свідоцтва № 87 про право особистої власності на жилий будинок від 25 січня 1988 року, зареєстрованому КП «ВООБТІ» 25.01.1988 року і записаному в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 78, в якому зазначено, що цілий жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1, належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_5.

На момент видачі свідоцтва №87 про право особистої власності на жилий будинок від 25 січня 1988 року діяв Цивільний кодекс Української РСР в редакції 1963 року. Відповідно до ч. 1 ст. 120 та ст. 123 Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності, розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. В зв'язку з цим ОСОБА_1, не має можливості оформити свої спадкові права після смерті ОСОБА_5 в нотаріальній конторі, що підтверджується листом ОСОБА_6, приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області від 21.10.2014 року за № 847/02-17.

22.11.2002 року ОСОБА_5, склала заповіт, яким заповідала ОСОБА_1, все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом вона матиме право. Даний заповіт посвідчений секретарем Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, зареєстрований в реєстрі за № 140.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 є спадкоємицею за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 Спадщину після її смерті ОСОБА_1 прийняла, так як у встановлений законом строк звернулася з відповідною заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса, що підтверджується листом ОСОБА_6, приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу.

Так, згідно виписок погосподарських книг Парпуровецької сільради будинковолодіння АДРЕСА_1 відносилося до суспільної групи колгоспних дворів і його членами з 1988 року і станом на 15.04.1991 року були четверо осіб: ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1.

Усі зазначені особи проживали та були зареєстровані в будинковолодінні АДРЕСА_1, приймали участь своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору станом на 15.04.1991 року. ОСОБА_7, 1990 року народження, станом на 15.04.1991 року була ще неповнолітньою і народилася саме в зазначеному будинку, а тому згідно норм закону «Про власність», який набув чинності 15.04.1991 року усі перелічені четверо членів колгоспного двору не втратити право на майно колгоспного двору, яке збереглося в натурі.

Так, згідно Закону України „Про власність" від 15.04.1991 року, п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року за № 20, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Згідно ч. 1 ст.368 ЦК України: 1. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно норм ст.370 ЦК України: 1. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. 2. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між: ними, законом або рішенням суду. З. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Факт володіння, користування та розпорядження спадкодавицею ОСОБА_5, а також іншими членами колгоспного двору ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1, які були його членами станом на 15.04.1991 року, відповідно, кожним 1/4 частиною будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 підтверджується виписками з погосподарських книг Парпуровецької сільради, технічним паспортом виготовленим КП «ВООБТІ» 08.04.2014 року, свідоцтвом № 87 про право особистої власності на жилий будинок від 25.01.1988 року, зареєстрованому КП «ВООБТІ» 25.01.1988 року і записаному в реєстрову книгу № 1 за реєстровим №78.

В судове засідання позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 не з'явилися, надали суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримують, просять їх задоволити та розглянути справу у їх відсутності.

Представник відповідача Парпуровецької сільської ради в судове засідання не з'явився, суду надано заяву, згідно якої сільська рада просить розглянути справу у відсутності їх представника, позовні вимоги визнає повністю.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Оглянувши зави сторін, вивчивши матеріали справи, а саме: свідоцтво про смерть, технічний паспорт на будинковолодіння, виписки з погосподарських книг, довідки Парпуровецької сільської ради, копію заповіту, копію свідоцтва про право власності, та інші матеріали справи, що також стверджують позов, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення, так як ґрунтуються на законних підставах.

Судом встановлено, що 25.01.1988 року на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради від 23.05.1987 року №167 було видане свідоцтво № 87 про право особистої власності на жилий будинок, яке зареєстроване в КП «ВООБТІ» 25.01.1988 року і записане в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 78, в якому зазначено, що цілий жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1, належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_5 (а.с.16).

На момент видачі свідоцтва №87 про право особистої власності на жилий будинок від 25 січня 1988 року діяв Цивільний кодекс Української РСР в редакції 1963 року. Відповідно до ч. 1 ст. 120 та ст. 123 Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності, розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних

Згідно виписок погосподарських книг Парпуровецької сільради будинковолодіння АДРЕСА_1 відносилося до суспільної групи колгоспних дворів і його членами з 1988 року і станом на 15.04.1991 року були четверо осіб: ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1.

Отже частки усіх членів колгоспного двору в вищезазначеному будинковолодінні ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1 є рівними по ? частці кожного.

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_5 в с. Хижинці Вінницького району. (а.с.8 - копія свідоцтва про смерть). Після її смерті відкрилася спадщина на ? частку будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1.

22.11.2002 року ОСОБА_5, склала заповіт, яким заповідала ОСОБА_1, все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом вона матиме право.

Позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5, так як подала відповідну заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу ОСОБА_6 Однак в зв'язку з тим, що частки в спадковому будинковолоіднні не визначені, ОСОБА_1, не має можливості оформити свої спадкові права після смерті ОСОБА_5 в нотаріальній конторі, що підтверджується листом ОСОБА_6, приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області від 21.10.2014 року за № 847/02-17 (а.с.25).

Тому суд вважає, що за позивачем ОСОБА_1 необхідно визнати право власності на ? частку житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1, (з яких ? частка в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5, і ? частка як члена колгоспного двору); за позивачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 необхідно визнати за кожним право власності на ? частку житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1. До права власності не включати самочинно збудовану прибудову під літерою «а».

Всі дані факти є обґрунтованими і підтверджуються зібраними по справі доказами. Та даним фактам спірних відносин відповідають правовідносини, що регулюються ст.ст. 368, 370, 392, 1220, 1223, 1233-1235, 1261, 1268 ЦК України.

Суд керуючись ст.ст.10,11,15,60,209,212,214,215 ЦПК України, ст.ст.328, 368, 370, 392, 1217, 1220, 1222,1223, 1233-1235, 1261, 1268, 1269, 1296 ЦК України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на ? частку житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1, що складається з житлового будинку літ. «А», погребу «п/а», ганку з козирком, ганку з козирком, погребу з шиєю «Б», сараю-літньої кухні «В», убиральні «Г», воріт з хвірткою №2,3, криниці №4, огорожі №5 (з яких ? частка в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5, і ? частка як члена колгоспного двору).

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) право власності на ? частку житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1, що складається з житлового будинку літ. «А», погребу «п/а», ганку з козирком, ганку з козирком, погребу з шиєю «Б», сараю-літньої кухні «В», убиральні «Г», воріт з хвірткою №2,3, криниці №4, огорожі №5.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) право власності на ? частку житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1, що складається з житлового будинку літ. «А», погребу «п/а», ганку з козирком, ганку з козирком, погребу з шиєю «Б», сараю-літньої кухні «В», убиральні «Г», воріт з хвірткою №2,3, криниці №4, огорожі №5.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: