АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
Справа № 682/3081/14-ц
Провадження № 22-ц/792/96/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Власенка О.В.,

суддів: Юзюка О.М., Ярмолюка О.І.,

при секретарі: Шевчук Ю.Г.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника ДТГО "Південно-Західна залізниця" -

Стеченка Я.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 22-ц/792/96/15 за апеляційною скаргою Державного територіально-галузевого об`єднання "Південно-Західна залізниця" на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного територіально-галузевого об`єднання "Південно-Західна залізниця" про стягнення одноразової матеріальної допомоги та середнього заробітку за час затримки виплати вихідної допомоги.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" (далі - ДТГО "Південно-Західна залізниця") про стягнення одноразової матеріальної допомоги та середнього заробітку за час затримки виплати вихідної допомоги.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що з 02.01.1988 року по 27.03.2014 року він працював на Славутському баластному кар'єрі Київського заводу залізобетонних конструкцій. Наказом № 5/ос від 27.03.2014 року позивача було звільнено з роботи на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку з невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я. З 01.04.2014 року ОСОБА_1 призначена пенсія за віком. Позивач вважає, що він має право на одержання одноразової матеріальної допомоги у розмірі 5 середньомісячних заробітків, оскільки

_________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Мацюк Ю.І. Провадження № 22-ц/792/96/15

Доповідач -Власенко О.В. Категорія № 53,55

вперше звільнився з роботи за ініціативою адміністрації, у зв'язку з виходом на пенсію за віком. На день звільнення, за його підрахунками, йому мали б виплатити 20992 грн. Однак відповідач відмовляється виплатити ці кошти. Крім цього, на підставі ст. 117 КЗпП України відповідач зобов`язаний виплатити середній заробіток за час затримки виплати вихідної допомоги з 01.04.2014 року по 14.08.2014 року в розмірі 19223 грн. 92 коп. Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просив стягнути з ДТГО "Південно-Західна залізниця" матеріальну допомогу в розмірі 20992 грн. та 19223 грн. 92 коп. середнього заробітку за час затримки виплати вихідної допомоги.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 жовтня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з відокремленого підрозділу Київський завод залізобетонних конструкцій Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" на користь ОСОБА_1 19653 грн. 76 коп.

Стягнуто з ВП Київський завод залізобетонних конструкцій ДТГО "Південно-Західна залізниця" 243 грн. 60 коп. судового збору в дохід держави.

В апеляційній скарзі ДТГО "Південно-Західна залізниця" вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати його і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ДТГО "Південно-Західна залізниця" підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

У зв'язку з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та порушенням судом норм матеріального або процесуального права оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Встановлено, що з 02.01.1988 року ОСОБА_1 був переведений на роботу до Славутського баластного кар`єру відокремленого підрозділу "Київського заводу залізобетонних конструкцій ДТГО "Південно-Західна залізниця" на посаду машиніста бульдозеру п`ятого розряду. 25.04.1991 року йому присвоєно шостий розряд машиніста бульдозеру.

Згідно з наказом (розпорядженням) № 5/ос від 27.03.2014 року ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України, внаслідок невідповідності виконуваної роботи за станом здоров`я.

Зазначені обставини визнані сторонами, а також підтверджується наявними у справі письмовими доказами (а.с.24-25).

Встановлено також, що 27.03.2014 року ОСОБА_1 працював, що підтверджується табелем обліку робочого часу, однак, в той день, йому не було проведено виплату усіх сум, що належали позивачу, а саме вихідна допомога в розмірі не менше середнього місячного заробітку, що становила 3646 грн. 14 коп.

Згідно з платіжним дорученням № 603 від 12.08.2014 року (а.с.77), зазначену суму - 3646 грн. 14 коп. перераховано на картковий рахунок позивача ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1. ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно з розрахунком оплати середньої заробітної плати ОСОБА_1 (а.с. 23,39), середньогодинна заробітна плата ОСОБА_1 становить 26 грн. 24 коп., оскільки вказаний розмір середньогодинної заробітної плати сторонами не оспорюється, тому відповідно до ч. 1. ст. 61 ЦПК України приймається судом для розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Встановлено, що час затримки розрахунку при звільненні становить період з 28 березня 2014 року - наступний день після звільнення позивача, по 12 серпня 2014 року - по день фактичного розрахунку при звільненні ОСОБА_1

Таким чином, колегія суддів приймає довід апелянта в тій частині, що суд першої інстанції безпідставно включив суму грошових коштів 13 та 14 серпня 2014 року, оскільки остаточний розрахунок з позивачем було проведено 12.08.2014 року, що підтверджується платіжним дорученням № 603 від 12.08.2014 року (а.с.77), згідно з яким на картковий рахунок позивача було перераховано 3646 грн. 14 коп. вихідної допомоги.

Відповідно до правової позиції, наведеної у Постанові Верховного Суду України № 6-144 від 29.01.2014 року, яка згідно з ч. 1, ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для всіх судів України, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені статтею 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Крім цього, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22.02.2012 року у справі № 4-рп/2012, невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Таким чином, для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальним є встановлення дня фактичного розрахунку з працівником.

Встановлено, що днем фактичного розрахунку з ОСОБА_1 є 12 серпня 2014 року, а з позовом до суду він звернувся 15 вересня 2014 року, тобто тримісячний строк, передбачений ч. 1 ст. 233 КЗпП України, позивачем не було пропущено, а тому колегія суду не приймає довід апелянта щодо пропущення позивачем строку звернення до суду.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача - Державного територіально-галузевого об`єднання "Південно-Західна залізниця" на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (вихідної допомоги) за період з 28.03. по 12.08.2014 року за 733 години робочого часу (березень - 16 годин, квітень - 167 годин, травень - 151 година, червень - 151 година, липень - 184 години, серпень - 64 години) в розмірі 19233 грн. 92 коп. (733 години х 26 грн. 24 коп.).

Згідно з п. 8.21 Колективного договору (а.с.40-57), при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію виплачувати одноразову матеріальну допомогу в розмірі п`яти середньомісячних заробітків, а працівникам які були прийняті на роботу після прийняття даної норми колдоговору (15.05.2007р.), цю допомогу надавати в залежності від стажу роботи на залізничному транспорті.

Встановлено, що згідно з наказом (розпорядженням) № 5/ос від 27.03.2014 року (а.с.24), ОСОБА_1 було звільнено з роботи на підставі ч. 2 ст. 40 КЗпП України, внаслідок невідповідності виконуваної роботи за станом здоров`я.

Отже, правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині виплати йому матеріальної допомоги, передбаченої п. 8.21 Колективного договору - відсутні.

Крім цього, судом порушено норми процесуального права, що стосуються мотивації судового рішення. Пунктом 3 ч. 1 ст. 215 ЦПК України визначено, що рішення суду складається, зокрема, з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, бере до уваги або відхиляє докази, застосовує зазначені в рішенні нормативно-правові акти тощо. В порушення вказаних вимог процесуального закону, в оскаржуваному рішенні суду відсутні мотиви в частині, що стосуються відмови у позовних вимогах про стягнення одноразової матеріальної допомоги та середнього заробітку за час затримки виплати вихідної допомоги з юридичної особи - ДТГО "Південно-західна залізниця".

Оцінюючи викладені обставини в їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, порушив норми процесуального права, а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про часткове задоволення позову Державного територіально-галузевого об`єднання "Південно-Західна залізниця".

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з Державного територіально-галузевого об`єднання "Південно-Західна залізниця" на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об`єднання "Південно-Західна залізниця" задовольнити частково.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 жовтня 2014 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Державного територіально-галузевого об`єднання "Південно-Західна залізниця" на користь ОСОБА_1 середній заробіток час затримки розрахунку при звільненні в сумі 19233 грн. 92 коп.

Стягнути з Державного територіально-галузевого об`єднання "Південно-Західна залізниця" на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.В. Власенко