Дата документу 05.11.2015
Справа № 320/2121/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" листопада 2015 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Кучеренко Н.В.

при секретарі Прозоровій Т.О.

представника позивача адвоката ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Полянівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви для прийняття спадщини, за участю третіх осіб - ОСОБА_3, ОСОБА_6,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з заявою, в якій просить надати йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_7, яка померла 11 грудня 2006 року, зазначивши, що за час свого життя ОСОБА_7 залишила заповіт, яким заповіла йому своє майно, а саме: земельну ділянку (пай), площею 12,90 га, яка належить їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю ЗП-10-Пл-21703, виданого Полянівською сільською радою 23 березня 2001 року. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину він не може, оскільки пропустив встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини в звязку з тим, що не знав про існування заповіту на його імя. Вважає, що строк він пропустив з поважних причин.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовну заяву в повному обсязі, просили її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовної заяви, зазначивши, що про наявність заповіту, складеного на його імя, позивачу було відомо відразу після смерті матері, однак в звязку з скрутним матеріальним становищем він відмовився від прийняття спадщини за заповітом на користь брата. Зазначила, що в присутності брата позивача ОСОБА_8 вона телефонувала позивачу та запитувала, чи має він намір приймати спадщину за заповітом після смерті матері, на що він повідомив про небажання оформлення спадщини та не заперечував проти її прийняття братом. Також наголосила, з посиланнями на норми діючого законодавства, що не може бути визнана причина пропуску строку для прийняття спадщини поважною, як необізнаність спадкоємця про наявність спадкового майна та заповіту на його імя, а тому враховуючи вищевикладене, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Третя особа ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовної заяви, зазначивши що про наявність заповіту, складеного на його імя, позивачу було відомо ще при житті матері та саме у нього знаходились документи на спадкове майно та заповіт. Однак позивач, в установлений законом строк не звернувся з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини та не здійснював оформлення спадщини. Оскільки брат позивача ОСОБА_8 постійно мешкав з матірю, тому він за згодою позивача прийняв спадщину після померлої матері та оформив її на своє імя. Також зазначили, з посиланнями на норми діючого законодавства, що не може бути визнана причина пропуску строку для прийняття спадщини поважною, як необізнаність спадкоємця про наявність спадкового майна та заповіту на його імя, а тому враховуючи вищевикладене, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не зявилась та не повідомила суд про причини неявки, про час і дату судового засідання була повідомлена належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за її відсутності. Сторони по справі не заперечували про розгляд справи без її відсутності. Крім того, в телефонному режимі ОСОБА_6 зазначила, що не бажає приймати участь у розгляді справи.

Суд, вислухавши пояснення сторін, третіх осіб та їх представників, свідка ОСОБА_9, дослідивши матеріали справи, вважає що у задоволенні позовної заяви слід відмовити за наступними підставами.

Судом встановлено, що за час свого життя 13 квітня 2006 року ОСОБА_7 склала заповіт, яким заповіла ОСОБА_5 своє майно, а саме: земельну ділянку (пай), площею 12,90 га, яка належить їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю ЗП-10-Пл-21703, виданого Полянівською сільською радою 23 березня 2001 року /а.с.6/.

11 грудня 2006 року ОСОБА_7 померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть І-ЖС № 321259 від 03 березня 2015 року /а.с.32/.

Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку (пай), площею 12,90 га, яка належить їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю ЗП-10-Пл-21703, виданого Полянівською сільською радою 23 березня 2001 року /а.с.48/.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

Однак отримати свідоцтво про право на спадщину позивач не може, оскільки у встановлений законом шестимісячний строк не звернувся до Мелітопольської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання про відмову у задоволенні позову суд виходить з наступного.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через необізнаність спадкоємця про наявність спадкового майна та заповіту на його імя, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12).

Разом з тим, слід зазначити, про те, що причина пропуску строку для прийняття спадщини не може бути визнана поважною, оскільки саме по собі необізнаність спадкоємця про наявність спадкового майна та заповіту на його імя, без установлення інших об'єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

Такий висновок узгоджується з нормами, викладеними в статтях 1222, 1220, 1269, 1270, 1272 ЦК України, якими регулюються питання порядку прийняття спадщини.

Крім того, під час судового розгляду було й спростовано необізнаність спадкоємця про наявність спадкового майна та заповіту на його імя, оскільки в ході пояснень як сам позивач, представник відповідача, третя особа ОСОБА_3, так і допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 підтвердили факт обізнаності позивача про наявність спадкового майна та заповіту на його імя, складеного матірю, а також той факт, що він не заперечував проти оформлення спадщини братом, та як наслідок оформлення спадщини братом ОСОБА_8

Аналізуючи надані позивачем докази на підтвердження причин пропуску строку для прийняття спадщини суд вважає їх неповажними, та з урахуванням того, що в ході судового розгляду не було встановлено інших об'єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини, тому суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову ОСОБА_5 до Полянівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви для прийняття спадщини, за участю третіх осіб - ОСОБА_3, ОСОБА_6, в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 1217, 1220, 1222, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 15, 57, 59, 84, 107, 208, 212-215 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_5 до Полянівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви для прийняття спадщини, за участю третіх осіб - ОСОБА_3, ОСОБА_6 відмовити повністю.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.В.Кучеренко