Справа № 639/6611/14-ц
№2/639/157/15
РІШЕННЯ

Іменем України

19 січня 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Іванової І.В.

за участю секретаря Тущенко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ДВС Жовтневого районного управління юстиції м. Харкова , ОСОБА_2, П'ятої Харківської державної нотаріальної контори про визнання акту та угоди недійсними, суд-

ВСТАНОВИВ:

8 липня 2014 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ДВС Жовтневого районного управління юстиції м. Харкова , ОСОБА_2, П'ятої Харківської державної нотаріальної контори про визнання акту про передачу майна стягувачу від 18.12.2006 року та угоди від 25.12.2006 недійсними.

У обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що 08.09.2011 року ОСОБА_2 зареєстрував в КП «ХМБТІ» свідоцтво про придбання майна , виданого державним нотаріусом Пятої Харківської державної нотаріальної контори від 25.12.2006 року. Свідоцтво видане на підставі ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів по реалізації арештованого нерухомого майна. Право на майно передано ОСОБА_2 з порушенням законодавства, а тому угода повинна бути визнання недійсною. 18.12.2006 року було складено акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу , затвердженого начальником державної виконавчої служби в Жовтневому районі м. Харкові. Акт було винесено та затверджено з порушенням законодавства, що потягло до порушення її прав. В порушення ст. 61,62 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не визначив майно, яке належало боржнику, наклав арешт та оцінив майно , яке належало їй . Крім того всі дії по продажу майна державний виконавець проводив за відсутністю боржника , її померлого брата ОСОБА_5, оскільки на цей час він знаходився на стаціонарному лікуванні. Цим були порушені її права, так як вона не являлася стороною виконавчого провадження , а саме боржником , та о діях державного виконавця їй нічого відомо не було. Ні судовий виконавець, ні технік, ні експерт за місцем її мешкання та власності не виходили. Про дії та намір державного виконавця не було відомо боржнику, а тим паче їй, так як їм про це не довели, в виконавчу службу не викликали та про торги їм не було відомо. Крім того , що майно, яке належало боржнику було єдиним місцем проживання, акт про передачу майна стягувачу був складений з порушенням «Порядку реалізації арештованого майна». В порушення глави 3 п.п. 3.1-3.14 не був укладений договір з організатором аукціону, не було проведено інформаційного повідомлення про проведення аукціону. В порушення глави 4 вказаного Положення - аукціон не проведено, в виконавчому провадженні відсутні акт про проведення аукціону. Передача майна ОСОБА_2 відбулася у зв'язку з тим, що майно не було продано. У даному випадку буда порушена глава 5 Положення - непродане майно повинно бути уцінено та проводиться повторний аукціон. Ці дії проведені не були. На думку позивачки передача май1на у вигляді 1/8 частини житлового будинку з надвірними будівлями ОСОБА_2 була проведена незаконно, а тому свідоцтво на придбання майна , видане останньому державним нотаріусом , відповідно , також не законно.

У судовому засіданні позивачка повністю підтримала свої позовні вимоги та надала пояснення відповідні вищевикладеному.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав , та пояснив, що володіє 1/8 частиною житлового будинку з надвірними будівлями, що розташована на земельній ділянці по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про придбання майна від 25.12.2006 року . Ця частина будинку була передана йому в рахунок погашення боргу на суму 30204 грн. 90 коп., що раніше належало ОСОБА_5 на підставі рішення народного суду Жовтневого району м. Харкова від 15.03.1982 року . Вся процедура проведення торгів державним виконавцем була виконана відповідно до вимог чинного законодавства, а тому підстав для визнання свідоцтва про право придбання майна від 25.12.2006 року та постанови про передачу майна від 18.12.2006 року , немає.

Відповідач - ДВС Жовтневого районного управління юстиції м. Харкова у судове засідання не з'явився , 18 листопада 2014 року надав заяву з проханням розглядати справу без участі представника Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції. /а.с.41/

Відповідач П'ята Харківська державна нотаріальна контора у судове засідання не з'явився , надав 5.08.2014 року заяву з проханням розглядати справу за їх відсутністю. /а.с.17/.

Суд, вислухав пояснення сторін, свідка , дослідивши матеріли зазначеної справи, матеріали цивільної справи за № 2012/2818/2012, 2/639/201/2013, дійшов до висновку про необґрунтованість позову ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Як встановлено судом , рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 3 лютого 2005 року з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу стягнуто 29840 грн. та витрати по оплаті державного мита у розмірі 364 грн. 90 коп. . /а.с.42 справи №2012/2818/2012, 2/639/201/2013/

Рішення набрало законної сили 03.03.2005 року.

28.07.2005 року Жовтневим районним судом було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 29840 грн. в рахунок погашення боргу та витрат по сплаті державного мита у розмірі 364,90 грн..

Як вбачається з листа директора ХФ ТзОВ «РКМПМ» від 24 жовтня 2006 року за номером 63 , реалізація арештованого нерухомого майна , а саме 1/8 частина житлового будинку розташованого у АДРЕСА_1 , арештованого ДВС Жовтневого району м. Харкова , і є власністю ОСОБА_5 , за заявкою на реалізацію і Договором №29 від 09.10.2006 року , не здійснена у зв'язку з відсутністю купівельного попиту. З огляду на вищевикладене , керуючись ст. 61 закону України «Про виконавче провадження», а також п. 5.12.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, начальнику ДВС у Жовтневому районі м. Харкова було запропоновано провести переоцінку майна боржника з надісланням на адресу філії відповідно акта переоцінки майна. /а.с.79 справа №2012/2818/2012, 2/639/201/2013/.

З листа директора ХФ ТзОВ «РКМПМ» від 08.12.2006 року за № 78 вбачається, що остання довела до відома начальника ВДВС у Жовтневому районі м. Харкова , що реалізація арештованого нерухомого майна, а саме 1/8 частини житлового будинку розташованого в АДРЕСА_1, арештованого ДВС у Жовтневому районі м. Харкова , і є власністю боржника ОСОБА_5 ,за заявкою на реалізацію і Договором №29 від 09.10.2006 року , не здійснена на повторному аукціоні, який відбувся 08.12.2006 року, у зв'язку з відсутністю купівельного попиту. На підставі ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» , матеріали виконавчого провадження були повернуті для подальшого розпорядження майном відповідно до вимог діючого законодавства. /а.с. 80 справа №2012/2818/2012, 2/639/201/2013/.

Вищевказаними листами спростовуються доводи позивачки щодо порушень державним виконавцем ст. 61, 62 Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна , затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 .10.1999 року №68/5 та зареєстрованого 2 листопада 1999 року №745/4038 при проведенні торгів з реалізації майна боржника по виконавчому листу №2-283 від 28 липня 2005 року виданого Жовтневим районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_5 суми боргу на його користь у розмірі 30204 грн. 90 коп. .

Відповідно до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на 2006 рік, реалізація арештованого майна, за винятком майна, вилученого за законом з обігу та зазначеного в частині восьмій статті 55 цього Закону, здійснюється спеціалізованими організаціями, які залучаються на тендерній (конкурсній) основі, на підставі договорів між Державною виконавчою службою та спеціалізованими організаціями шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах. Якщо передане торговельним організаціям майно не буде продано протягом двох місяців, воно підлягає переоцінці. Державний виконавець переоцінює майно в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У разі коли в місячний строк після переоцінки майно не буде продано, державний виконавець повідомляє про це стягувача і пропонує йому вирішити питання щодо залишення за собою непроданого майна. Якщо стягувач у 15-денний строк письмово не заявить про своє бажання залишити за собою непродане майно, арешт з майна знімається, воно повертається боржникові, а виконавчий документ у разі відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, повертається стягувачеві без виконання. Якщо стягувач виявив бажання залишити за собою непродане майно, то він зобов'язаний у 15-денний строк з дня повідомлення державного виконавця про виявлення бажання залишити за собою непродане майно, внести на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби різницю між вартістю непроданого майна та сумою коштів, які підлягають стягненню на його користь, якщо вартість непроданого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. З перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати, пов'язані з проведенням виконавчих дій, стягується виконавчий збір, а залишок коштів повертається боржнику. Майно передається стягувачу за оцінкою, за якою воно було передано на реалізацію. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований. За фактом такої передачі державним виконавцем складається акт. Постанова і акт є підставою для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно. Боржник має право визначити, в якій послідовності необхідно продавати майно. У разі коли від продажу частини майна буде виручено суму, достатню для задоволення вимог стягувача, сплати виконавчого збору, витрат на здійснення виконавчих дій, штрафу, подальший продаж арештованого майна припиняється. Вимоги боржника щодо черговості продажу майна не приймаються державним виконавцем, якщо внаслідок їх задоволення виникнуть перешкоди чи додаткові труднощі для виконання або подовжиться його строк.

Відповідно до вимог ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на 2006 рік, звернення стягнення на будинок, квартиру, інше приміщення, земельну ділянку, що є нерухомим майном, провадиться у разі відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу провадиться звернення стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржникові. В останню чергу звертається стягнення на жилий будинок чи квартиру. Разом з жилим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржникові. У разі звернення стягнення на будинок, квартиру, приміщення, земельну ділянку державний виконавець запитує відповідні місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування про належність зазначеного майна боржникові на праві власності та його вартість, а також запитує нотаріальний орган, чи не знаходиться це майно під арештом. Одержавши документальне підтвердження належності боржникові на праві власності будинку чи іншого нерухомого майна, державний виконавець накладає на них арешт шляхом опису і оцінки за їх вартістю на момент арешту та надсилає повідомлення нотаріальному органу за місцем знаходження майна вимогу про реєстрацію даного факту. Про накладення арешту на будинок чи інше нерухоме майно, заставлене третім особам, державний виконавець невідкладно повідомляє цих осіб. У разі відсутності документів, що характеризують об'єкт нерухомості, у зв'язку з чим його неможливо підготувати до реалізації, виготовлення таких документів здійснюється у встановленому порядку за рахунок коштів стягувача. Якщо стягувач у 20-денний строк, з дня одержання відповідного повідомлення державного виконавця, не авансує витрати на виготовлення документів, що характеризують об'єкт нерухомості, арешт з нього знімається. Реалізація належних боржникові будинку, квартири та іншого нерухомого майна провадиться відповідно до закону шляхом продажу з прилюдних торгів.

Як вбачається з повідомлення Державної виконавчої служби у Жовтневому районі міста Харкова від 13 грудня 2006 року за №12848 , державна виконавча служба у Жовтневому районі м. Харкова повідомила ОСОБА_2 , що торги з реалізації майна боржника по виконавчому листу №2-283 від 28 липня 2005 року виданого Жовтневим районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_5 суми боргу на його користь у розмірі 30204 грн. 90 коп. не відбулись в зв'язку з відсутністю бажаючих придбати майно належне боржнику , а саме 1/8 частину жилого будинку та земельної ділянки, розташованого за адресою АДРЕСА_1, оцінка якого згідно експертного висновку №0531 від 20 квітня 2006 року складає - 38208 грн.. Також роз'яснила йому положення п.5,6 ст. 61 ЗУ «Про виконавче провадження», якщо стягувач виявив бажання залишити за собою непродане майно , то він зобов'язаний у 15 -денний строк з дня повідомлення державного виконавця про виявлення бажання залишити за собою непродане майно, внести на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби різницю між вартістю непроданого майна та сумою коштів , які підлягають стягненню на його користь, якщо вартість непроданого майна перевищує суму боргу , яка підлягає стягненню за виконавчим документом. /а.с. 58 №2012/2818/2012, 2/639/201/2013/.

ОСОБА_2 виявив бажання залишити за собою непродане майно та вніс 15 грудня 2006 року на депозитний рахунок ДВС у Жовтневому районі 7003 грн. 19 коп.- різницю між вартість непроданого майна , яка підлягає стягненню за виконавчим листом на його користь. /а.с. 59 №2012/2818/2012, 2/639/201/2013/

18 грудня 2006 року державним виконавцем було складено акт про передачу ОСОБА_2 1/8 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що розташована на земельній ділянці по АДРЕСА_1, вартість якої відповідно до висновку експертизи складає 38208 грн. . /а.с. 59/

Постановою старшого державного виконавця у Жовтневому районі м. Харкова було передано 1/8 частину житлового будинку з надвірними будівлями та земельною ділянкою, розташовану по АДРЕСА_1 стягувачу ОСОБА_2 , в рахунок погашення боргу за виконавчим листом №2-285 виданого 28 липня 2005 року Жовтневим районним судом м. Харкова. /а.с. 58/.

Вказана постанова була надіслана виконавчою службою на адресу Боржник ОСОБА_5 та стягувача ОСОБА_2 /а.с. 74 справи №№2012/2818/2012, 2/639/201/2013/

Аналізуючи вищенаведене , суді дійшов до висновку про дотримання ДВС у Жовтневому районі м. Харкова вимог ст. 61,62 Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна , затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 .10.1999 року №68/5 та зареєстрованого 2 листопада 1999 року №745/4038 при проведенні торгів з реалізації майна боржника по виконавчому листу №2-283 від 28 липня 2005 року виданого Жовтневим районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_5 суми боргу на його користь у розмірі 30204 грн. 90 коп. , а тому підстав для визнання недійсним акту передачі майна ОСОБА_2 від 18.12.2006 року , не вбачається .

25 грудня 2006 року державним нотаріусом Пятої Харківської державної нотаріальної контори, відповідно до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» /із змінами та доповненнями/ та Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна , затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року №68/5, на підставі акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затвердженого начальником Державної виконавчої служби у Жовтневому районі м. Харкова А.О. Авдєєвою від 18 грудня 2006 року було посвідчено, що ОСОБА_2 належить право власності на майно , яке складається з 1/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1, яке передано гр.. ОСОБА_2 у рахунок погашення боргу на суму 30204 грн. 90 коп. ,що раніше належало гр.. ОСОБА_5 на підставі рішення народного суду Жовтневого району м. Харкова від 15 березня 1982 року. /а.с.38/.

Зазначене свідоцтво зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 13 вересня 2011 року.

Реалізації майна на прилюдних торгах, полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, а тому є правочином.

Зазначене узгоджується з нормами ст. ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (розд. 6 Тимчасового положення, пп. 244. 245. 248 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року №18/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 7 липня 1994 року № 152/361, ст. 34 Закону України "Про нотаріат").

Ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. І ст. 215 цього Кодексу).

Оскільки за змістом ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Позивачка у справі є спадкоємицею боржника у вищевказаному виконавчому проваджені ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв'язку з чим і звернулася до суду з зазначеним вище позовом, вважаючи , що її права спадкоємця були порушені проведенням торгів з порушенням норм чинного законодавства.

Згідно із ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, зокрема, у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного

законодавства.

Відповідно до вимог ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків , встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 10, 59 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом.

Кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів підтверджуючих, що ДВС Жовтневого районного управління юстиції м. Харкова відповідно до вимог глави 3 п.п.3.1- 3.14 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 року № 68/5, не уклала договір з організатором аукціону ХФ ТзОВ «РКМПМ» та не було проведено інформаційного повідомлення про проведення аукціону, а також, що в порушення глави 4 вказаного Положення - аукціон не було проведено .

Крім того позивачкою у справі не було залучено до участі у справі як відповідача організатора аукціону ХФ ТзОВ «РКМПМ».

На думку суду позивачка не довела суду про порушення відповідачами Тимчасового положення, а наведені обставини свідчать про дотримання ХФ ТзОВ «РКМПМ» правил проведення публічних торгів.

Аналізуючи вищенаведене , суд дійшов до висновку про не доведеність позовних вимог ОСОБА_1 , що є підставою для відмови у задоволені позову.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215-218 ЦПК України, ст.ст. 31,203,215,216,236,328,386, 650,655,656 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, яке затверджено наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року №68/5.

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 у задоволені позову - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області протягом 10 днів з дня проголошення , особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В. Іванова