Провадження № 2/522/5731/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2015 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Єршової Л.С.

при секретарі Ларіній Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення 3001655,39 грн.,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулась з позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення 1667171,35 грн., з яких: 1529515,00 грн. - сума основного боргу, 137656,35 грн. - 3% річних за користування грошима

В подальшому, позивачкою до суду подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій вона просить стягнути з відповідача 3001655,39 грн., з яких: 2683200,00 грн. - сума основного боргу, 318455,39 грн. - 3% річних за користування грошима.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 18 серпня 1983 року до 16 жовтня 2009 року. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано.Крім того, 16.10.2009 р. Приморським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про визнання мирової угоди по цивільній справі № 2-10529/09 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, поділ спільного майна подружжя. Відповідно до положень вказаної мирової угоди, ОСОБА_3 зобов'язався до 01 вересня 2010 року виплатити ОСОБА_2 130 000,00 (сто тридцять тисяч) доларів США, в якості компенсації вартості її частки у праві спільної сумісної власності на майно подружжя, передати ОСОБА_2 предмети домашнього побуту на загальну суму 30 000,00 (тридцять тисяч) грн.; ОСОБА_2 в свою чергу відмовилась на користь ОСОБА_3 від прав на спільне майно подружжя у вигляді 2/3 частин житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1 земельної ділянки загальною площею 0,0447 га за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1 легкового автомобілю марки «Лексус 350», 2007 р.в., р/н НОМЕР_1. ОСОБА_3 у встановлений строк не виконав свої зобов'язання за вказаною мировою угодою, у зв'язку з чим 10.09.2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тітаренко О.С., р/н № 1249, відповідно до умов якого ОСОБА_3 зобов'язався до 01.06.2011 року виплатити ОСОБА_2 130 000,00 (сто тридцять тисяч) доларів США, в якості компенсації вартості її частки у праві спільної сумісної власності на майно подружжя. У встановлені зазначеним договором строки ОСОБА_3 свої зобов'язання не виконав, відмовився від прийнятих на себе зобов'язань, що і стало приводом для звернення до суду.

До суду з`явився представник позивачки, підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Відповідач до суду не з`явився, був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій заперечив проти позовних вимог та просив слухати справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку представника позивачки, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 18 серпня 1983 року до 16 жовтня 2009 року.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2009 року шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано.

Крім того, 16.10.2009 р. Приморським районним судом м. Одеси (головуючий - суддя Науменко А.В.) була постановлена ухвала про визнання мирової угоди по цивільній справі №2-10529/09 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, поділ спільного майна подружжя (а.с. 7-8).

Відповідно до положень вказаної мирової угоди, зокрема, виділено ОСОБА_2 130000,00 (сто тридцять тисяч) доларів США готівкою до 01 вересня 2010 року, як компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на майно; предмети домашнього побуту на загальну суму 30000,00 (тридцять тисяч) грн: спальний гарнітур «Мобила» республіки Молдова, рік випуску 1994, з натурального дерева, що складається з двоспального ліжка, двох приліжкових тумб, двостворчатої шафи, трюмо із дзеркалом і пуфика - всього 6 предметів, вартість - 2000,00 грн.; столовий гарнітур, виробництва республіка Румунія, рік випуску 1997, з натурального дубу, який складається із шафи для посуду, бару, двох комодів для постільної білизни - всього 6 предметів, вартість -3450,00 грн.; диван-ліжко із замші, червоного кольору, рік випуску 2008, вартість -4000,00 грн., холодильник «PHILIPS», білого кольору, рік випуску-1995, вартість 1700,00 грн.; кольоровий плазмовий телевізор «PHILIPS», рік випуску 2007, вартість 6800,00 грн.; домашній кінотеатр «PHILIPS», рік випуску 2007, вартість 3500,00 грн.; підставка під телевізор із ДСП зі скляними дверима, рік випуску 2006, вартість 500,00 грн.; кольоровий телевізор «LG», рік випуску 2004 вартість 1000,00 грн.; тостер «PHILIPS», рік випуску 1994 вартість 100,00 грн.; праска «Ellenberg», рік випуску 2007, вартість 100,00 грн.; фен «PHILIPS», рік випуску 2007, вартість 100,00 грн.; кухонний посуд - всього 120 предметів на суму 500,00 грн.; телефонний апарат «Sony», рік випуску 2004, вартість 250,00 грн.; швацька машина «GANOME MUEXCEL», рік випуску 2002, вартість 1000,00 грн.; вищеперераховане майно може бути отримане ОСОБА_2 у будь-якій час; виділено ОСОБА_3: 2/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами та огорожею №1-3 (свідоцтво про право власності на домоволодіння НОМЕР_3 від 19.04.2002 року), які знаходяться за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1 земельну ділянку загальною площею 0,0447 га (державний акт на право власності на землю від 20.11.2001 року), яка розташована за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1 легковий автомобіль марки «Лексус ES 350», тип - легковий седан, синього кольору, 2007 року випуску, державний реєстраційни номер НОМЕР_2, інші предмети домашнього побуту на загальну суму 30000,00 грн.

10.09.2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тітаренко О.С., р/н № 1249 (а.с. 9), у якому зазначається, що сторони уклали між собою Мирову угоду про розподіл подружнього майна 07 жовтня 2009 року, ухвалену судом Приморського району міста Одеси 16 жовтня 2009 року, згідно якої після розподілу майна подружжя: 2/3 частини житлового будинку, що знаходиться в місті Одесі, АДРЕСА_1; земельна ділянка, площею 0,0447 га, яка розташована за адресою місто Одеса, АДРЕСА_1; легковий автомобіль марки «Лексус.ЕS 350», державний реєстраційний номер НОМЕР_2; борг по отриманим кредитам на загальну суму 154385, 50 (сто п'ятдесят чотири тисячі триста вісімдесят п'ять гривень 50 копійок) гривень та 286 870, 10 (двісті вісімдесят шість тисяч вісімсот сімдесят доларів США 10 центів) доларів США; предмети домашнього побуту на загальну вартість 30 000, 00 (тридцять тисяч) гривень, що переходять до ОСОБА_3, а 130 000,00 (сто тридцять тисяч) доларів США готівкою до 1 вересня 2010 року, як компенсацію замість частки у праві спільної сумісної власності на майно; предмети домашнього побуту на суму 30 000,00 (тридцять тисяч) гривень переходять до ОСОБА_2.

Також в договорі зазначено, що сторони домовились внести зміни до вищевказаної Мирової угоди, а саме: ОСОБА_3 зобов`язаний виплатити готівкою ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 130000,00 (сто тридцять тисяч) доларів США до 01 червня 2011 року, ОСОБА_2 зобов'язується знятись з реєстраційного обліку за адресою: місто Одеса, АДРЕСА_1 на протязі 10 днів, після отримання грошових коштів. З моменту отримання 130 000,00 (сто тридцять тисяч) доларів США, що буде підтверджено нотаріально посвідченим договором про розрахунок ОСОБА_2 втрачає право власності на спільне сумісне майно, а саме на: 2/3 частини житлового будинку, що знаходиться в місті Одесі, АДРЕСА_1, земельна ділянка, площею 0,0447 га, яка розташована за адресою місто Одеса, АДРЕСА_1; легковий автомобіль марки «Лексус ЕS 350», державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок може стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмета позову.

Враховуючи викладене, мирова угода за своєю правовою природою це договір, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах, погоджених сторонами. Мирова угода не призводить до вирішення спору по суті. Сторони не вирішують спору, не здійснюють правосуддя, що є прерогативою судової влади, а, досягнувши угоди між собою припиняють спір.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 175 ЦПК України у разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі, закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди.

Тобто, зазначеною нормою визначено, що суд може (а не зобов`язаний) за клопотанням сторін постановити ухвалу про визнання мирової угоди.

У вищевказаній ухвалі від 16.10.2009 р. по справі №2-10529/09, постановленій Приморським районним судом м. Одеси (головуючий - суддя Науменко А.В.), про визнання мирової угоди у резолютивній частині докладно й чітко викладено її умови і зазначено про закриття провадження у справі, а також викладено порядок оскарження цієї ухвали. Тобто, у даному випадку визнання судом мирової угоди з одночасним закриттям провадження у справі є одноактною (нерозривною) процесуальною дією і не може розглядатися як два самостійних акти - окремо щодо визнання мирової угоди і щодо закриття провадження.

Відповідно до ст. 208 ЦПК України судові рішення викладаються у таких формах: ухвали; рішення.

Суд вважає, що неможливо змінити, розірвати мирову угоду, не заперечивши проти висновків суду про її визнання.

Таким чином, виходячи зі змісту договору від 10.09.2010 року, сторони внесли зміни до мирової угоди, визнаної ухвалою суду, а нотаріус посвідчила вказаний договір, що є неприпустимим, оскільки по суті зміни внесено до судового рішення.

Слід зазначити, що вказана правова позиція щодо неприпустимості таких дій підтримується і Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ (ухвала від 30.06.2015 по цивільній справі №6-20534ск15; ухвала від 26.08.2014 по цивільній справі №6-32393ск14, ухвала від 10.04.2013 по цивільній справі №6-5283св13 та ін.), постановою Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р.).

Суд не може взяти до уваги посилання представника позивачки на те, що відповідно до Інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.12.2011 року, мирова угода, яка затверджена судом, вважається зобов'язанням у цивільно-правовому розумінні і це є підставою для задоволення позову, оскільки у вказаному листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ це зазначено не в сенсі того, що до судових рішень зміни можуть вноситись нотаріусами або іншими особами. У даному випадку ВССУ дійсно зазначає, що мирова угода, затверджена судом, може вважатися зобов'язанням у цивільно-правовому розумінні, а тому, якщо боржник належним чином не виконав умови мирової угоди щодо погашення заборгованості у встановлений строк, виникають підстави для нарахування на суму основного боргу трьох процентів річних та інфляційних втрат за весь час прострочення, а стаття 625 ЦК України не обмежує права кредитора звернутися до суду за стягненням вказаних сум.

При цьому, суд враховує, що відповідно до ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається.

Також судом встановлено, що 11 березня 2013 року Приморським районним судом м. Одеси (головуючий - суддя Науменко А.В.) була постановлена ухвала по справі № 6-266/13 про визнання виконавчого листа по справі №2-10529/09 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 130000,00 доларів США, що еквівалентно 1037400,00 грн., таким, що не підлягає виконанню (а.с. 28), яка ухвалою апеляційного суду Одеської області 15.05.2013 року залишена без змін (а.с. 31-32).

Крім того, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15.05.2013 року скасовано ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2009 року по справі про визнання мирової угоди та закриття провадження по справі № 2-10529/09 та питання передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 29-30).

17 лютого 2014 року Приморським районним судом м. Одеси (головуючий - суддя Погрібний С.О.) ухвалено рішення по справі №2/10529/09 (а.с. 63-68), відповідно до якого: позов ОСОБА_3 - задоволено частково; здійснено поділ спільного майна колишнього подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2; визнано за ОСОБА_3 право особистої приватної власності на 2/3 (дві третіх) частини домоволодіння, розташованого за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1, що в цілому складається з одного житлового будинку під літ. «А», загальною площею 507,0 кв.м., житловою площею 126,8 кв.м.; визнано за ОСОБА_3 право особистої приватної власності на автомобіль марки «LEXUS ES 350», кузов НОМЕР_4, державний номер НОМЕР_2; визнано ОСОБА_2 такою, яка втратила право користування житловими приміщеннями в домоволодінні, розташованому за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1; встановлено порядок виконання цього рішення, визначивши, що це рішення є підставою для відповідного уповноваженого органу державної влади негайно з набранням цим рішенням законної сили для зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку місця проживання за адресою: АДРЕСА_1; позов ОСОБА_6 - задоволено частково; визнано за ОСОБА_6 право приватної власності на 1/3 (одну третю) частину земельної ділянки, площею 0,0298 га, розташованої за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1, обраховуючи її розмір від загальної площі цієї ділянки розміром в 0,0894 га; роз'яснено це рішення суду, вказавши, що площі земельних ділянок, що належать на праві власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1, підлягають зменшенню на 1/3 частину відповідно, та складатимуть після набрання чинності цим рішення по 0,0298 га в кожного; позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділення зі спільного майна подружжя частини предметів домашнього побуту - задоволено; визнано за ОСОБА_2 право власності на такі предмети домашнього побуту: спальний меблевий гарнітур «Мобила», виробництва Республіки Молдова, 1994 року випуску, з натуральної деревини, що складається з двоспального ліжка, двох приліжкових тумб, двостулкової шафи, трюмо із дзеркалом і пуфа, що разом складається з 6 предметів, вартість в 2000,0 грн.; столовий гарнітур, виробництва Республіка Румунія, 1997 року випуску, з натуральної деревини дубу, що складається із шафи для посуду, бару, двох комодів для постільної білизни, разом з шести предметів, вартість в 8 450,0 грн.; диван-ліжко із замші, червоного кольору, 2008 року випуску, вартість в 4 000,0 грн.; холодильник «PHILIPS», білого кольору, 1995 року випуску, вартість 1 700,0 грн.; кольоровий плазмовий телевізор марки «PHILIPS», 2007 року випуску, вартість 6 800,0 грн.; пристрій домашній кінотеатр марки «PHILIPS», 2007 року випуску, вартістю 3 500,0 грн.; підставка під телевізор із ДСП зі скляними дверцятами, 2006 рік випуску, вартістю 500,0 грн.; кольоровий телевізор марки «LG», 2004 року випуску, вартістю 1 000,0 грн.; тостер «PHILIPS», 1994 року випуску, вартістю 100,0 грн.; праска «Ellenberg», 2007 року випуску, вартістю 100,0 грн.; фен «PHILIPS», 2007 року випуску, вартістю 100,0 грн.; кухонний посуд, разом в кількості 120 предметів на загальну суму 500,0 грн.; телефонний апарат «Sony», 2004 року випуску, вартістю 250 грн.; швацька машина марки «GANOME MUEXCEL», 2002 року випуску, вартістю 1 000,0 грн., зобов'язавши ОСОБА_3 передати ці предмети ОСОБА_2; у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна, виділення частини житлового будинку, стягнення компенсації вартості частини спільного майна - відмовлено в повному обсязі, у задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Таким чином, ухвалу суду про затвердження мирової угоди скасовано, питання поділу майна подружжя, у тому числі щодо стягнення з відповідача компенсації за частку у спільному майні, яку по суті і просить стягнути позивачка в рамках справи № 522/10724/14-ц, вирішено в іншому судовому процесі (справа №2/10529/09). При цьому, як вбачається з автоматизованої системи діловодства суду «Д-3», станом на теперішній час вищевказане рішення Приморського районного суду м. Одеси по справі № 2-10529/09 від 17.04.2014 року переглядається судом апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення 3001655,39 грн. не можуть бути задоволені.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. ст.ст. 10, 11, 15,16, 60, 61, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення 3001655,39 грн., - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.С. Єршова

05.08.2015