Справа № 357/3139/14 Головуючий у І інстанції Буцмак Г. І.
Провадження № 22-ц/780/327/15 Доповідач у 2 інстанції Іванова
Категорія 1 22.01.2015
УХВАЛА

Іменем України

22 січня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Олійника В.І., Сліпченка О.І.

при секретарі - Петленко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, Білоцерківської міської ради, третя особа Реєстраційна служба Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області про визнання недійсними рішення Білоцерківської міської ради, Свідоцтва про право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрацію права власності,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що у червні 2014 року їм стало відомо, що 13 лютого 2014 року Білоцерківська міська рада прийняла рішення № 1156-56-VI «Про оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки громадянам», яким було затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам України за рахунок земель населеного пункту міста, де згідно п.31 додатку 2 до вказаного рішення відповідачці ОСОБА_1 було передано у власність 100 кв.м. земельної ділянки по АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального гаража. На підставі вказаного рішення, 25.02.2014 р. ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право власності на земельну ділянку для будівництва індивідуального гаража, площею 0,01 га за вказаною адресою, яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Позивачі вважають вказане рішення міськради та свідоцтво незаконними мотивуючи тим, що вони та відповідачка ОСОБА_1 є співвласниками житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1. При цьому частки будинку в натурі не виділені, конкретне користування житловим будинком господарськими будівлями та спорудами не встановлено.

Земельна ділянка, розміром 843 кв.м. була виділена у користування для обслуговування спірного житлового будинку господарських будівель і споруд, згідно рішення виконкому Білоцерківської міської ради № 246 від 19.07.1988 року, при цьому порядок користування земельною ділянкою між співвласниками будинку не визначений.

Далі позивачі зазначили, що відповідачці ОСОБА_1 належить 5/24 частин вказаного житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, який належав померлій у 1976 р. ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, свідоцтва про право на спадщину за законом. При цьому спадкове майно складалось тільки з частини житлового будинку. Гараж під який виділено спірну земельну ділянку збудований пізніше і до складу спадкового майна не входить.

Крім того зазначили, що згідно листа Білоцерківського БТ1 від 06.03.1998 р. № 141, зазначений гараж літ. «Ж» в домоволодінні АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3, тому враховуючи рішення Апеляційного суду Київської області від 13.07.2012 року до відповідачки ОСОБА_1 перейшло право користування 5/24 частинами земельної ділянки.

Посилаючись на те, що для передачі у власність ОСОБА_1 спірної земельної ділянки розміром 0,01 га, необхідно було отримати згоду землекористувачів - співвласників будинку та вилучити вказану земельну ділянку, а такої згоди вони, як співвласники не надавали, міська рада рішення не приймала, тому просили визнати недійсним спірне рішення міської ради від 13.03.2014 року, свідоцтво про право власності на земельну ділянку і скасувати його державну реєстрацію.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 вересня 2014 року позов задоволено.

Суд визнав недійсним рішення Білоцерківської міської ради від 13 лютого 2014 року «Про оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки громадян» в частині, що стосується дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1, розміром 100 кв. м по АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального гаража.

Крім того, визнано недійсним свідоцтво про право власності на земельну ділянку для будівництва індивідуальних гаражів, площею 0,01 га у м. Біла Церква по АДРЕСА_1, видане 25.02.2014 року на власника ОСОБА_1 та скасовано державну реєстрацію права власності на ім'я ОСОБА_1 на цю земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Вирішено питання про судові витрати у справі.

Відповідачка ОСОБА_1 не погоджуючись з рішенням суду просить його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Посилається, що суд не врахував, що самі позивачі під час розгляду справи підтвердили, що підписували акт погодження, але з їх слів відповідачка видурила у них ці підписи обманним шляхом, що не відповідає дійсним обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що сторони є співвласниками житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1, їм на праві спільної часткової власності належить вказаний житловий будинок, господарські будівлі і споруди, із визначенням відповідно до правовстановлюючих документів частки кожного з позивачів та відповідачки.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 13.07.2012 р. у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про поділ будинку та виділення у натурі частки із майна було відмовлено і до теперішнього часу поділ житлового будинку, господарських будівель і споруд, виділення у натурі частки із майна ОСОБА_1 не здійснений.

Земельна ділянка на якій розташований вказаний житловий будинок з господарськими будівлями і споруда за вказаною адресою перебуває також у спільному частковому користуванні ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, поділ земельної ділянки, виділення у натурі їх часток із землі, що перебуває у спільному користуванні, у тому числі ОСОБА_1 не здійснені і між сторонами існує спір про право користування цією земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок, господарські будівлі і споруди.

Як вбачається з матеріалів справи сторони визнали, що спірна земельна ділянка, яка виділена рішенням Білоцерківської міської ради від 13.02.2014 р. входить до земельної ділянки, що перебуває у спільному частковому користуванні ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, як співвласників житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1.

Крім того, сторони не заперечують що у правовстановлюючому документі про право власності на житловий будинок, господарські будівлі і споруди по АДРЕСА_1 у кожного із них зазначений спірний гараж, який належить сторонам, як співвласникам відповідно до їх часток.

Поділ гаража та виділення у натурі його частки не здійснений, між ними існує спір з цього питання.

На земельній ділянці, яка виділена ОСОБА_1 у власність вказаним рішенням Білоцерківської міської ради, розташований вищевказаний гараж, який перебуває спільній частковій власності.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Білоцерківською міською радою при прийнятті рішення № 1156-56-VI від 13.02.2014 р. «Про оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки громадян», а саме п. 4 вказаного рішення затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність згідно списку (додаток № 2), пунктом 31 якого ОСОБА_1 передано у власність 100 кв.м. спірної земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража, порушено право користування земельною ділянкою, що перебуває у спільному частковому користуванні позивачів, як співвласників житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 Київської області.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, не заперечується фактично відповідачкою.

За таких обставин, ухвалюючи рішення суд виходячи з положень ст. 78,79,79-1,81,88,118 ЗК України дійшов обґрунтованого висновку, щодо необхідності визнання незаконним рішення міської ради та недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку на ім'я відповідачки ОСОБА_1, скасування його державної реєстрації, оскільки позивачі оскаржуваними рішенням сільської ради на підставі якого видано свідоцтво на ім'я відповідачки, позбавлені можливості обслуговувати належне їм майно.

Доводи апеляційної скарги відповідачки не спростовують висновків суду, посилання апелянта на те, що самі позивачі під час розгляду справи підтвердили, що підписували акт погодження, на увагу не заслуговує, оскільки подача відповідачкою у 2012 році позову до позивачів у даній справі про поділ будинку та виділення у натурі частки із майна, свідчить само по собі про наявність спірного питання щодо вказаного домолодіння.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону та обставинам справи, доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст.ст. 308,314,315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :