Справа № 127/9398/14-ц Провадження № 22-ц/772/378/2015Головуючий в суді першої інстанції Овсюк Є. М.
Категорія 46Доповідач Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Він-ницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Луценка В.В., Берегового О.Ю.,

при секретарі Торбасюк О.І.,

за участю апелянта, відповідача ОСОБА_2, представника позивача вико-навчого комітету Вінницької міської ради Кріпак О.М., розглянувши у відкри-тому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань Апеляційного су-ду Вінницької області цивільну справу за позовом

виконавчого комітету Вінницької міської ради до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право

користування житловим приміщенням,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Він-ницького міського суду Вінницької області від 08 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

12 травня 2014 року виконавчий комітет Вінницької міської ради ( далі - Вінницький міськвиконком ) звернувся у Вінницький міський суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив пра-во на користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані нас-тупним. Відповідно до рішення Вінницького міськвиконкому від 28 грудня 2000 року № 1973 до об'єктів комунальної власності належить гуртожиток АДРЕСА_1, обслуговування якого здійснює ТОВ «ЖЕО». Проведеною перевіркою було встановлено, що відповідно до особово-го рахунку № 168020 в кімнаті № 26 гуртожитку зареєстрований відповідач ОСОБА_2 24 вересня, 09 жовтня 2013 року та 21 березня 2014 року обслуго-вуючою організацією ТОВ «ЖЕО» в присутності сусідів, мешканців даного гуртожитку, складено акти про те, що зареєстрований в кімнаті № 26 ОСОБА_2 вже понад два роки в ній не проживає. Оскільки гуртожиток по АДРЕСА_1 та спірна кімната в ньому належать до комунальної власності територіальної громади м. Вінниці в особі позивача, то такі дії відпо-відача порушують права та інтереси Вінницького міськвиконкому щодо воло-діння та розпорядження належним йому майном, адже позбавляє можливості надати вільне житло особам, які його потребують. Так як відповідач з відповід-ними заявами з приводу причин своєї відсутності у гуртожитку до міськвикон-кому чи ТОВ «ЖЕО» не звертався, то позивач просив визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_1 ( а. с. 1-2 ).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08 грудня 2014 року позов задоволено, визнано ОСОБА_2 таким, що втратив право на ко-ристування житловим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_1; з ОСОБА_2 стягнуто на користь Вінницько-го міськвиконкому судовий збір в сумі 243,60 гривні ( а. с. 88-91 ).

Не погоджуючись з ухваленим рішенням у справі, відповідач ОСОБА_2 оскаржує його в апеляційному порядку, просить дане рішення скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у позові ( а. с. 93-97 ). Апелянт посилається на ухвалення оскаржуваного рішення з порушенням норм матеріального та про-цесуального права, за неповного з'ясування всіх фактичних обставин, недослі-дження та ненадання належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам. На думку апелянта, суд не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому роз-гляду справи, тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необгрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення та заперечення на апеляційну скаргу осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, проаналі-зувавши в сукупності наявні в ній докази, перевіривши законність і обґрунтова-ність оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивіль-ного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони поси-лаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обгрунтованості є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обстави-нам справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Задовольняючи позов виконкому Вінницької міської ради про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування кімнатою АДРЕСА_2, суд першої інстанції, оцінивши фактичні обставини у справі, прийшов до висновку, що позов є доведеним, оскільки відповідач понад два роки без поважних причин не проживає у кімнаті гуртожитку, ні до позивача, ні до ТОВ «ЖЕО» з приводу причин своєї від-сутності в помешканні не звертався. Вирішуючи спір, суд керувався нормами статей 64, 71, 128-129 ЖК України, пунктом 9 Примірного положення про гуртожитки, які регулюють виниклі та існуючі правовідносини між сторонами у справі.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції від 08 грудня 2014 року, апе-лянт посилається на недійсність актів щодо свого непроживання в гуртожитку через пояснення в подальшому громадян, які підписали у свій час ці акти, про те, що вони, нібито, не володіють дійсною ситуацією стосовно використання кімнати № 26, але їм відомо про проживання в ній відповідача у справі. ОСОБА_2 зазначає, що з особистих підстав певні періоди він міг бути відсутнім в гуртожитку протягом короткого проміжку часу; іншого житла у нього немає; кімната в гуртожитку є єдиним місцем його реєстрації та проживання.

З доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 погодитися не можна.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 303 ЦПК України та роз'яснень, ви-кладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жов-тня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеля-ційному порядку», перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного су-дового рішення, суд апеляційної інстанції повинен з'ясувати: чи враховані су-дом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини ( факти ), якими мотивовано рішення, належними й допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають ви-сновки суду встановленим фактам; чи дотримано та чи правильно застосовано норми матеріального й процесуального права, досліджувати докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподан-ня яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Розглядом даної справи в апеляційному порядку встановлено, що оскаржу-ване ОСОБА_2 судове рішення є вмотивованим та справедливим. Апе-лянт не наводить у своїй скарзі належних і допустимих доказів, які б спростову-вали висновки суду першої інстанції.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 28 гру-дня 2000 року № 1973 «Про затвердження актів приймання-передачі в кому-нальну власність територіальної громади міста житлових будинків і гуртожит-ків, які перебувають на балансі Вінницького заводу «Кристал», гуртожиток АДРЕСА_1 належить до комунальної власності міста.

Складені перевіряючими обслуговуючої організації ТОВ «ЖЕО» 24 верес-ня, 09 жовтня 2013 року, 21 березня 2014 року акти щодо непроживання відпо-відача в кімнаті АДРЕСА_1 відобража-ють дійсний стан речей стосовно цього спору, засвідчують, що з 2012 року у кімнаті № 26 мешкають квартиранти ОСОБА_6 та ОСОБА_7, зареєс-тровані в м. Жмеринка, Вінницької області. Як пояснила квартирант ОСОБА_6, користуючись кімнатою з 2012 року, вони платять ОСОБА_2 оренд-ну плату ( а. с. 4 ). Акти щодо непроживання відповідача в гуртожитку підписа-ні членами комісії, які їх складали, затверджені директором ТОВ «ЖЕО»; акт від 24 вересня 2013 року крім членів комісії підписаний також квартиранткою ОСОБА_6 Суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про об'-єктивність актів як доказів у справі, відповідність їх певним вимогам, правди-вість і справедливість встановлених фактичних обставин, відображених в оспо-рюваних актах.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що відповідно до копії осо-бового рахунку № 168020, виданого ТОВ «ЖЕО» 13 вересня 2013 року за вих. № 271, та даними паспорта відповідача у справі ( а. с. 6, 52-53 ) вони з дру-жиною ОСОБА_8 мешкали та були зареєстровані в гуртожитку по АДРЕСА_1 з 1997 року та вибули в отриману квартиру АДРЕСА_1, де були зареєстровані з 25 квітня 2003 ро-ку. З 16 квітня 2003 року у спірній кімнаті гуртожитку був зареєстрований бать-ко відповідача - ОСОБА_9, 1947 року народження, який помер у 2013 ро-ці в смт. Вороновиця ( за повідомленням в судовому засіданні відповідача ), Вінницького району Вінницької області та у зв'язку зі смертю виписаний з по-мешкання 20 травня 2013 року. Проте, 03 квітня 2013 у цю ж кімнату пропи-сався його син - відповідач ОСОБА_2, на даний час перебуває у шлюбі з ОСОБА_8 ( а. с. 56, 66-67 ), яка постійно з 2003 року проживає АДРЕСА_1.

Стверджуючи факт відсутності будь-якого іншого житла крім спірної кімна-ти в гуртожитку, ОСОБА_2 разом з тим не надав доказів щодо відсутності у нього права на користування за призначенням житлом по місцю проживання дружини, яке вони отримали спільно як подружжя в порядку поліпшення жит-лом умов. Жодних заперечуючих ці фактичні обставини доказів відповідачем не представлено.

Неспростованим є факт користування кімнатою в гуртожитку квартирантів ОСОБА_6, ОСОБА_7, обстеження житлового фонду здійснено в при-сутності ОСОБА_6, яка дала особисті пояснення з цього приводу, в тому числі про оплату найму кімнати ОСОБА_2 ( а. с. 4 ).

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному судовому рішенні, якими враховані та оцінені показання допитаних свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, які підтвердили свої підписи в актах щодо встановлення факту непроживання ОСОБА_14 в гуртожитку, але деталей обставин пере-вірки цього факту не пам'ятають. Стосовно показань дружини відповідача ОСОБА_15, то вони не заперечують висновків суду першої інстанції з огляду на те, що її інтереси як подружжя повністю співпадають з інтересами відпо-відача.

Чинним законодавством, що регулює користування житловою площею в гуртожитках, зокрема п. 15 Примірного положення про гуртожитки, затвер-дженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року № 208, пе-редбачено, що така житлова площа здачі в піднайом не підлягає.

Відповідно до норм статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності най-мача або членів його сім'ї жиле приміщення зберігається за ними протягом ше-сти місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї без поважних причин не прожи-вали в житловому приміщенні понад шість місяців вони вважаються такими, що втратили право користування цим житловим приміщенням.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції правильно встановив право-відносини, що склалися між сторонами у справі, не помилився у застосуванні тих норм матеріального права, що регулюють ці правовідносини; суд не пору-шив норм процесуального права.

Частина третя ст. 10, частини 1, 2 ст. 11 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоря-джається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 308 ЦПК України встановлено, що апеляційний суд відхиляє апе-ляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстан-ції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального пра-ва. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з од-них лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія cуддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошен-ня, однак вона може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча:/підпис/

Судді:/підписи/

З оригіналом вірно: