Провадження № 2/127/805/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21.01.2015 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.,

за участю: секретаря Пєскова Є.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулось ПАТ КБ «Приватбанк» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між позивачем та відповідачем 10.11.2007 року було укладено кредитно-заставний договір № ODXRRX09890057, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2 634, 00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Станом на 22.05.2014 року відповідач має заборгованість перед позивачем в сумі 22 823, 87 гривень, з яких: заборгованість за кредитом - 2 632, 18 гривень, заборгованість по процентах - 187, 04 гривень, заборгованість по комісії - 782, 32 гривень, 17 659, 29 гривень - пеня, штраф - 500,00 гривень (фіксована частина), штраф - 1 063, 04 гривень (процентна складова).

Вище викладене й стало підставою для звернення до суду позивача із вимогою про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № ODXRRX09890057 від 10.11.2007 року у розмірі 22 823, 87 гривень та судових витрат.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.10.2014 року справу передано за підсудністю на розгляд до Вінницького міського суду Вінницької області.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.11.2014 року справу прийнято до провадження суддею Вінницького міського суду Вінницької області Борисюк І.Е.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Представником позивача суду надана заява про розгляд справи у його відсутність із зазначенням, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, хоча належним чином була повідомлений про час і місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомлено.

Суд, враховуючи думку представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

10.11.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитно-заставний договір № ODXRRX09890057, відповідно до якого зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 2 634, 00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 71, 12 гривень з кінцевим терміном повернення - 10.11.2008 року. (а.с. 4-7)

Відповідач при оформленні кредитно-заставного договору № ODXRRX09890057 від 10.11.2007 року був ознайомлений та згодний з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка»та тарифами, що підтверджується його підписом. (а.с. 4 зв.)

Відповідачем отримано кредитні кошти в сум 2 634, 00 гривень, що підтверджується випискою по його особистому рахунку. (а.с. 50-52)

Відповідно до нової редакції статуту Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» останнє є правонаступником за всіма правами і обов'язками Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк». (а.с. 12)

Відповідно до умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 15 по 20 число кожного місяця, позичальник повинен надавати банку грошові кошти у сумі 305, 35 гривень для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з умовами.

Відповідно п. 5.1. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою та п.п. 3.2.2,, 3.2.3 даних умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0, 5 % від простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу.

Відповідно п. 5.3. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості.

Згідно розрахунку, наданого позивачем, заборгованість відповідача перед позивачем за кредитно-заставним договором № ODXRRX09890057 від 10.11.2007 року станом на 22.05.2014 року становить 22 823, 87 гривень, з яких: заборгованість за кредитом - 2 632, 18 гривень, заборгованість по процентах - 187, 04 гривень, заборгованість по комісії - 782, 32 гривень, 17 659, 29 гривень - пеня, штраф - 500,00 гривень (фіксована частина), штраф - 1 063, 04 гривень (процентна складова). (а.с. 3)

Судом перевірено розрахунок заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем і встановлено його часткову невідповідність вимогам чинного законодавства України, а також умовам кредитно-заставного договору № ODXRRX09890057 від 10.11.2007 року, а саме в частині нарахування штрафу в сумі 1 063, 04 гривень (процентна складова). Решта розрахунку відповідає умовам кредитно-заставного договору.

Заборгованість відповідачем перед позивачем не погашена. Протягом тривалого часу належних розрахунків відповідач не веде, відповідно, ухиляється від виконання зобов'язань, взятих на себе згідно кредитного договору.

Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3. ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, відповідно до ст. 611 ЦК України.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст.ст. 546, 549, 550 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Суд не погоджується з нарахуванням штрафу в розмірі 1 063, 04 гривень, враховуючи наступне. Пунктом 5.3. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» передбачено нарахування штрафу, зокрема, в розмірі 5 % від суми заборгованості. Позивачем нараховано даний штраф, в тому числі, й на пеню, що є неприпустимим, оскільки штраф та пеня є різновидом неустойки як юридичної відповідальності. Сума заборгованості становить - 3 601, 54 гривень (заборгованість по кредиту, відсотках та комісії), а 5 % від цієї суми становить 180, 07 гривень. Тому, суд прийшов до висновку про неправильність нарахування штрафу (процентна складова).

Окрім того, пунктами 5.1. та 5.3. кредитно-заставного договору № ODXRRX09890057 від 10.11.2007 рокупередбачено стягнення штрафу та пені при несвоєчасному поверненні кредиту, відсотків та комісії за користування кредитом. Однак, за змістом статті 549 ЦК України пеня і штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій.

Судом звернуто увагу на те, що за порушення позичальником строків виконання зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» одночасно нараховано пеню та штраф.

Отже, позивач просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання (порушення строків платежів), що суперечить вимогам ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Суд вважає за можливе і необхідне зменшити розмір неустойки до 3 601, 54 гривень. При зменшенні розміру неустойки судом враховано: ступінь виконання зобов'язань боржником; відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання; значне перевищення розміру неустойки, яка становить 17 659, 29 гривень згідно розрахунку позивача, розміру боргу, який становить 3 601, 54 гривень. При цьому судом прийнято до уваги п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

Представник позивача не надав суду належних доказів спричинення значних збитків для банківської установи у зв'язку з невиконанням відповідачем обов'язків за кредитним договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на Рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи вище викладене.

Предметом виконання як невід'ємним елементом виконання договору є ті конкретні суб'єктивні права і конкретні юридичні обов'язки для набуття, здійснення і виконання яких конкретні суб'єкти права вступають в конкретні правовідносини і, відповідно, до вимог норми права, що реалізується, вчиняються належні правомірні дії.

Суд вважає, що відповідачем порушено вимоги ст. 526 ЦК України, згідно якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1049 ЦК України, яка вказує, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором, оскільки, відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Добровільно провести розрахунок по заборгованості за кредитно-заставним договором № ODXRRX09890057 від 10.11.2007 року відповідач не бажає, тому сума боргу підлягає стягненню в примусовому порядку.

Отже, суд, дійшов висновку про наявність складу цивільного правопорушення з боку відповідача, водночас вирішив, що з урахуванням засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, сума заявленої неустойки має бути зменшена і підлягає стягненню в розмірі 3 601, 54 гривень, що дорівнює сумі заборгованості по кредиту, відсотках та комісії за користування кредитом.

Враховуючи вище викладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача, згідно кредитно-заставного договору № ODXRRX09890057 від 10.11.2007 року загальної суми заборгованості в розмірі 7 203 (сім тисяч двісті три) гривні 08 копійок, з яких: заборгованість за кредитом - 2 632, 18 гривень, заборгованість по процентах - 187, 04 гривень, заборгованість по комісії - 782, 32 гривень, пеня - 3 601, 54 гривень.

В задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача неустойки в сумі 15 620 (п'ятнадцять тисяч шістсот двадцять) гривень 79 копійок (пеня - 14 057, 75 гривень, штраф - 500, 00 гривень (фіксована частина), штраф - 1 063, 04 гривень (процентна складова) слід відмовити, враховуючи вищевикладене.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 76, 88 гривень пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (31, 56 %). Решту судового збору в сумі 166, 72 гривень слід залишити за позивачем.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 3, 525, 526, 530, 536, 546, 549, 550, ч. 3 ст. 551, 610, 611, ч. 1 ст. 612, ст.ст. 627, 629, ч. 1 ст. 1046, ст. 1049, ч. 2 ст. 1050, ч. 1 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 11, 58-60, 79, 88, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний № НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, МФО 305299, ) заборгованість по кредитно-заставному договору № ODXRRX09890057 від 10.11.2007 року в розмірі 7 203 (сім тисяч двісті три) гривні 08 копійок, з яких: заборгованість за кредитом - 2 632, 18 гривень, заборгованість по процентах - 187, 04 гривень, заборгованість по комісії - 782, 32 гривень, пеня - 3 601, 54 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний № НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір в сумі 76, 88 гривень. Судовий збір в сумі 166, 72 гривень залишити за публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк».

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Апеляційна скарга на рішення суду позивачем може бути подана до апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: