УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Горелкіної Н.А., Євтушенко О.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Тернопільської області від 25 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що вищевказана двоповерхова будівля, розташована по АДРЕСА_1 в порушення Державних будівельних норм побудована на відстані менше ніж один метр від межі у 2012 році, у зв'язку з чим повністю закрито природне освітлення кухні її житлового будинку, а конструкція даху цієї будівлі має таку форму, що під час атмосферних опадів вся вода та сніг попадають на дах її будинку.

Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 4 липня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_5 усунути перешкоди в користуванні житловим будинком ОСОБА_4 шляхом перебудови господарської будівлі - літньої кухні та гаражу з мансардним приміщенням. Виконати демонтаж другого поверху, змінити конфігурацію верху таким чином, щоб стічні води від атмосферних опадів з покрівлі літньої кухні та гаражу стікали на її земельну ділянку. Перебудувати приміщення гаражу в господарське приміщення шляхом забудови в'їзних дверей в гараж. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 31 липня 2014 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 25 вересня 2014 року рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 4 липня 2014 року та додаткове рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 31 липня 2014 року скасовано, ухвалено нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 просив скасувати рішення апеляційного суду Тернопільської області від 25 вересня 2014 року, залишити в силі рішення суду першої інстанції та додаткове рішення місцевого суду, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Тернопільської області від 25 вересня 2014 року, оскільки воно законне та обґрунтоване, так як відповідно до частини першої статті 376 ЦК України об'єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї із наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

За змістом частин четвертої та сьомої статті 376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва особи, зазначені у цих пунктах, можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об'єкта або проведення перебудови власними силами або за її рахунок; приведення земельної ділянки в попередній стан або відшкодування витрат.

З урахуванням змісту зазначеної норми у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом.

Отже, за змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України, статті 3 ЦПК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Тернопільської області від 25 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Ю.Г. Іваненко Н.А. Горелкіна О.І. Євтушенко