Справа № 149/74/15-ц
Провадження № 2/149/114/15
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 січня 2015 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Тарнавського М. В.

при секретарі Зоріній О. Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмільника цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 громади в особі Лелітської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, третя особа на стороні позивача, без самостійних вимог: ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області із вказаним позовом до відповідача ОСОБА_2 громади в особі Лелітської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, відповідно до якого просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташованний в АДРЕСА_1, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла спадкодавець - ОСОБА_4.

З приводу оформлення спадщини, у визначений законом термін позивач звертався до нотаріуса, однак йому було рекомендовано питання щодо визнання права власності на майно вирішувати в судовому порядку у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на будинок.

Сторони в судове засідання не з'явились, надіслали суду заяви у яких просили справу розглянути у їх відсутність. При цьому позивач зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги, викладені у позовній заяві, відповідач не заперечує проти їх задоволення, а треті особі заперечень щодо заявлених позовних вимог не мають.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про ухвалення рішення виходячи з наступного:

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 21 березня 2014 року підтверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 71 рік, в с. Крутнів Хмільницького району Вінницької області померла ОСОБА_4, про що 21 березня 2014 року складено відповідний актовий запис № 1.

Після смерті спадкодавця залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 4,9307 га., кадастровий номер якої - :04:001:0072, яка розташована на території Лелітської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, цільове призначення (використання) якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала померлій на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 698119; житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, до складу яких входить житловий будинок літ. А., веранда літ. а., погріб з шийкою літ. Б., сарай літ. В., сарай літ. в., огорожа № 1, хвіртка № 2, ворота з хвірткою № 3., які розташовані в АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою про належність житлового будинку № 175 від 10 червня 2014 року виданою Лелітською сільською радою Хмільницького району Вінницької області; частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані в АДРЕСА_2

Право на спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_4 в порядку ст. ст. 1222 - 1223 ЦК України, виникло в позивача по справі - ОСОБА_1 та в порядку ст. 1261 ЦК України, пережилого чоловіка - ОСОБА_5. Позивач по справі, прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4, шляхом подання заяви про прийняття спадщини в встановлений законом строк відповідно до ст. ст. 1269 - 1270 ЦК України, до приватного нотаріуса ОСОБА_6, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі серії № 38490211 виданого 29 вересня 2014 року, відповідно якого позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, на спадкове майно до складу якого зходить, земельна ділянка площею 4, 9307 га., кадастровий номер якої - :04:001:0072, яка розташована на території Лелітської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, цільове призначення (використання) якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала померлій - ОСОБА_4, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 698119.

Спадкоємець за законом ОСОБА_3, від прийняття спадщини та від прийняття обов'язкової частки у спадщині, на спадкове майно належне померлій ОСОБА_4 відмовився, про що до нотаріальної контори подав відповідну заяву.

Отримати в нотаріальній конторі, свідоцтво про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно, яке складається з житлових будинків з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані в АДРЕСА_1 та в АДРЕСА_2, в позивача не представляється можливим, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа та відсутністю права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, оскільки відповідно до п. 4.18 Глави 10, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлювального документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування", судам роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на новостворене нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року N 1952-ІV, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

На час виникнення спірних правовідносин пов'язаних із набуттям спадкодавцем права на житловий будинок, діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року № 56, згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.

Вказана інструкція передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ у тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Відповідно до пп. 6-7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян.

Тобто записи у погосподарських книга визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином здобуті докази свідчать про те, що при житті спадкодавець володіла, користувалася та розпоряджалася вищевказаним житловим будинком з господарськими будівлями і спорудами, а отже він перебував у її власності, і вказане право власності зареєстроване за нею згідно вимог діючого на той момент законодавства.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. А згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Зважаючи на вищезазначене, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги, оскільки матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, доведено, що позивач являється спадкоємцем за заповітом, інші спадкоємці на спадщину не претендують, відповідач визнав позовні вимоги повністю, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів третіх осіб, позивачем доведено викладені в позовній заяві обставини, що підтверджує його право як спадкоємця за заповітом на успадкування майна спадкодавця, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Оскільки питання про розподіл судових витрат позивачами не ставиться, понесені судові витрати по оплаті судового збору необхідно залишити за останніми.

Керуючись ст.ст. 1218, 1220-1223, 1268 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 213-215, 223, 294 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 громади в особі Лелітської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, третя особа на стороні позивача, без самостійних вимог: ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на:

- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, до складу яких входить житловий будинок літ. А., веранда літ. а., погріб з шийкою літ. Б., сарай літ. В., сарай літ. в., огорожа № 1, хвіртка № 2, ворота з хвірткою № 3., які розташовані в АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення можна оскаржити до апеляційного суду Вінницької області через Хмільницький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий суддя М. В. Тарнавський