Справа №587/1219/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Моісеєнко О. М.
Номер провадження 22-ц/788/1977/15 Суддя-доповідач - Околот Г. М.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

03 листопада 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Околота Г. М.,

суддів - Хвостика С. Г. , Собини О. І. ,

при секреті судового засідання - Чуприні В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ІСКРА» на рішення Сумського районного суду Сумської області від 31 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «ІСКРА» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 31 серпня 2015 року позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ ПАТ «ІСКРА» від 01 квітня 2015 року №53-к про звільнення з посади директора ОСОБА_4 Поновлено ОСОБА_4 на посаді директора ПАТ «ІСКРА». Стягнуто з ПАТ «ІСКРА» на користь ОСОБА_4 106327 грн. 62 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 09 лютого 2015 року по 31 серпня 2015 року включно. В іншій частині позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю. Стягнуто з ПАТ «ІСКРА» на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Не погодившись з рішенням суду відповідач ПАТ «ІСКРА» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування скарги зазначає, що суд першої інстанції частково задовольняючи позов безпідставно не взяв до уваги Акт про відмову від ознайомлення з документами, який є належним та допустимим доказом відмови позивача від підпису наказу про поновлення на роботі з 27 березня 2015 року. Вважає, що у зв'язку з невиходом ОСОБА_4 на роботу з дня поновлення він був законно звільнений з посади із 01 квітня 2015 року на підставі п.4 ст.40 КЗпП України.

Представник апелянта у засідання суду не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, тому зважаючи на вимоги ч.2 ст.305 ЦПК України така неявка апелянта не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Клопотання представника апелянта про перенесення розгляду справи у зв'язку з неможливістю явки у судове засідання представника відповідача, колегія суддів вважає таким, що не підлягає задоволенню, оскільки причини неявки представника визнані судом не поважними, у зв'язку з не наданням відповідачем доказів знаходження представника на лікарняному та не можливістю направлення ним у судове засідання іншого представника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив з того, що на виконання рішення Сумського районного суду від 06.02.2015 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 26.03.2015 року про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відповідачем було видано наказ №47-к від 26.03.2015 року про поновлення на роботі позивача ОСОБА_4 з 27.03.2015 року. Проте позивача не було повідомлено про видання наказу про поновлення на роботі, внаслідок чого його відсутність на роботі 27.03.2015р, 30.03.2015р., 31.03.2015 р. була з поважної причини.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_4 був призначений на посаду директора ПАТ «Іскра» згідно укладеного контракту з 30 квітня 2014 року і дані обставини сторонами не оспорюються. ( а.с.127-134)

03 грудня 2014 року ОСОБА_4 було звільнено з посади директора ПАТ «Іскра» на підставі п.5 ч.1 ст. 41 КЗпП України.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 06 лютого 2015 року визнано незаконним і скасовано наказ ПАТ «ІСКРА» від 3 грудня 2014 року №153-к «Про звільнення з роботи ОСОБА_4.», останнього поновлено на роботі та стягнуто на його користь 33005 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу (а.с.8).

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 26 березня 2015 року рішення Сумського районного суду від 6 лютого 2015 року в частині поновлення на роботі ОСОБА_4 та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу було залишено без змін (а.с.9-10).

На виконання рішення Сумського районного суду Сумської області від 06 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 26 березня 2015 року, головою наглядової ради ПАТ «ІСКРА» ОСОБА_5 26 березня 2015 року було видано наказ №47-к, яким було скасовано наказ №153-к від 03 грудня 2014 року та поновлено ОСОБА_4 на роботі на посаді директора ПАТ «ІСКРА» з 27 березня 2015 року (а.с.7, 47).

27 березня 2015 року заступником директора ПАТ «ІСКРА» ОСОБА_6, головним економістом ОСОБА_7, начальником охорони ОСОБА_8 на ім'я голови наглядової ради подані доповідні записки про відсутність ОСОБА_4 на робочому місці протягом усього робочого дня. Цими ж особами складений акт №1 про відсутність на робочому місці без поважних причин (а.с.48-50, 51).

У цей же день - 27 березня 2015 року, вказаними особами був складений акт про відмову в ознайомленні та наданні письмових пояснень ОСОБА_4, відповідно до якого останній ознайомившись з Наказом від 26 березня 2015 року №47-к про його поновлення на роботі відмовився поставити свій підпис про ознайомлення та надавати будь-які пояснення щодо своєї відсутності на робочому місці протягом дня. Вказаний акт підписаний лише посадовими особами відповідача (а.с.53).

30 та 31 березня 2015 року ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 у такому ж порядку складені доповідні записки та акти про відсутність ОСОБА_4 на роботі 30 та 31 березня 2015 року (а.с.54-56, 57, 58-60, 61).

Як вбачається з матеріалів справи, 16 квітня 2015 року позивач звертався з листом до відповідача, в якому просив його письмово повідомити про час місце, коли він зможе приступити до обов'язків директора ПАТ «Іскра». Вказаний лист позивач рекомендованим листом 16 квітня направив на адресу відповідача, однак відповіді не отримав. (а.с.31).

16 квітня 2015 року позивачу ОСОБА_4 видано виконавчий лист про поновлення на роботі, за яким постановою державного виконавця ВДВС Сумського РУЮ від 17 квітня 2015 року відкрите виконавче провадження №47298388 (а.с.11, 12).

Відповідно до протоколу засідання наглядової ради ПАТ «ІСКРА» від 01 квітня 2015 року №10 прийняте рішення про звільнення ОСОБА_4 з 01 квітня 2015 року за систематичне невиконання посадових обов'язків та порушення трудової дисципліни - прогул 27, 30 та 31 березня 2015 року, на підставі п.4 ст.40 КЗпП України, достроково розірвано контракт укладений 30 квітня 2014 року (а.с.62-63).

Наказом голови наглядової ради ПАТ «ІСКРА» ОСОБА_5 від 01 квітня 2015 року №53-к ОСОБА_4 звільнено з роботи на підставі п.4 ст.40 КЗпП України. (а.с.6, 64).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Прогулом визнається відсутність працівника на роботі протягом робочого дня, а також відсутність без поважних причин більше трьох годин безперервно або сумарно. Відсутність на роботі з поважних причин не можна вважати прогулом. У всіх випадках прогулу роботодавець повинен вирішити питання про поважність причин відсутності працівника на роботі. Якщо він вважає, що прогул був здійснений без поважних причин, він може розірвати трудовий договір з працівником. В свою чергу обов'язок доводити поважність причини відсутності на роботі покладений на працівника.

Виходячи із змісту ст.147 КЗпП України, звільнення працівника за прогул є заходом дисциплінарного стягнення.

Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначений ст.149 КЗпП України.

Згідно з вимогами цієї статті, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Ця норма є необхідною для правильного визначення наявності як самого проступку так і відсутності поважних причин, оскільки саме відсутність поважних причин невиконання чи неналежного виконання трудових обов'язків є обов'язковою складовою правової підстави для притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача ОСОБА_4 не було повідомлено відповідачем про видання наказу від 26 березня 2015 року №47-к про поновлення останнього на роботі з 27 березня 2015 року і про видання такого наказу позивачу стало відомо лише 22 квітня 2015 року в день примусового виконання рішення суду.

Зазначені обставини підтверджені копією акта державного виконавця від 22.04.2015 року про примусове виконання виконавчого листа №587/2987/14-ц, виданого 16.04.2015 року Сумським районним судом Сумської області про поновлення ОСОБА_4 на роботі. В ході проведення зазначеної виконавчої дії за участю стагувача ОСОБА_4, представником ПАТ «Іскра» державному виконавцю надана копія наказу від 26 березня 2015 року №47-к про скасування наказу від 3 грудня 2014 року №153-к та поновлення на роботі ОСОБА_4 з 27.03.2015 року (а.с.13-14, 11,12).

Крім того, повідомлення про розірвання трудових відносин з відповідачем з 01 квітня 2015 року ОСОБА_4 отримав лише 22 квітня 2015 року, про що свідчить вручення йому поштового відправлення відповідачем. (а.с.33, 34).

За таких обставин суд дійшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_4 своєчасно, до моменту звільненні не був належним чином ознайомлений відповідачем з наказом про його поновлення на роботі і доказів такого ознайомлення надано суду не було.

Надані відповідачем, як докази наявності підстав для звільнення позивача за прогул, доповідні записки та акти про відсутність ОСОБА_4 на робочому місці 27, 30, 31 березня 2015 року, та акти №1 та №2 про відмову від ознайомлення з наказом від 26 березня 2015 року №47-к про поновлення на роботі та акт про відмову надати письмові пояснення ОСОБА_4 щодо відсутності на робочому місці, не можуть бути прийняті до уваги судом, оскільки вони не містять даних про їх реєстрацію, їх не завізовано посадовою особою і зазначені в них відомості не підтверджують відсутність позивача на роботі без поважних причин. (а.с.48-61)

Доводи апеляційної скарги стосовно не врахування судом першої інстанції та не надання ним належної правової оцінки акту про відмову позивача від ознайомлення з документами колегією суддів відхиляються і до уваги не приймаються, оскільки суд першої інстанції відповідно до ст.212 ЦПК України оцінив дані докази належним чином, мотиви їх неприйняття зазначив у рішенні, а ці доводи апелянта зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Інші доводи апеляційної скарги вказаних висновків також не спростовують.

Таким чином, встановивши відповідні обставини, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку, що звільнення ОСОБА_4 з посади директора ПАТ «Іскра» було проведено без законних підстав, оскільки факти його відсутності на роботі без поважних причин не найшли свого підтвердження.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи.

Задовольняючи позов про виплату позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції взяв до уваги вимоги ч.2 ст.235 КЗпП України, правильно встановив розмір середньої заробітної плати позивача за час вимушеного прогулу з 09 лютого 2015 року по 31 серпня 2015 року, який складає 106 327,62 грн. та навів мотиви, з яких робив такі розрахунки, з якими колегія суддів погоджується.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки ґрунтуються вони на обставинах, які встановлені в судовому засіданні, наданих сторонами доказах, у відповідності з нормами матеріального і процесуального законодавства, рішення суду відповідає вимогам ст.ст.213, 214 ЦПК України, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає, тому відповідно до частини 1 ст.308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 325 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ІСКРА» - відхилити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 31 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -