У х в а л а

іменем україни

21 січня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів:Коротуна В.М.,Парінової І.К.,
Ступак О.В., Штелик С.П.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8, про визнання заповіту недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 07 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_7, про визнання заповіту недійсним.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_9, яка на день смерті була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, а фактично проживала в с. Калинівка Васильківського району Київської області. Після її смерті відкрилася спадщина, що складається із квартири АДРЕСА_1 та жилого будинку АДРЕСА_2. Позивачу стало відомо про існування оспорюваного заповіту після смерті матері.

Посилаючись на те, що на момент складання заповіту, його мати була тяжко хворою людиною, після смерті рідного брата матері ІНФОРМАЦІЯ_4 її психічний стан значно погіршився і на час складання заповіту вона не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними, позивач просив задовольнити позов.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 07 жовтня 2014 року, позов задоволено.

Визнано недійсним заповіт від 06 квітня 2007 року, складений від імені ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 червня 2014 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 07 жовтня 2014 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Відповідно до статті 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що позивач є сином ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до заповіту від 06 квітня 2007 року, посвідченого державним нотаріусом 16-ої Київської державної нотаріальної контори, ОСОБА_9 заповіла належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_7

Загальні положення про спадкування визначені главою 84 ЦК України.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Згідно з актом посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи № 1065, проведеної Київським міським центром судово-психіатричної експертизи ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, станом на 06 квітня 2007 року виявляла ознаки стійкого хронічного психічного захворювання: «Органічне ураження головного мозку поєднаного генезу (нейронінфекційно-судинного) з вираженим психоорганічним синдромом» (МКХ-10 Р07.9). Згідно медичної документації, початком цього захворювання слід вважати 1963 рік, коли підекспертна перенесла нейроінфекційний менінгоенцефаліт, у послідуючому стан її поступово погіршувався та на 06 квітня 2007 року виявлявся виражений ступінь порушення психічних функцій.

ОСОБА_9 на час підписання заповіту 06 квітня 2007 року за своїм психічним станом не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що складання заповіту від 06 квітня 2007 року не відповідало волі заповідача, оскільки на час складання спірного заповіту вона не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними, що встановлено актом посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи № 1065, проведеної Київським міським центром судово-психіатричної експертизи.

До такого висновку суди дійшли на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Наведені в скарзі доводи не дають підстав для скасування або зміни оскаржуваних судових рішень.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Наведені в касаційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів і не згоди з висновками судів з їх оцінки.

За таких обставин, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що судові рішення відповідають вимогам закону й підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 337, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 07 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді:В.М. Коротун
І.К. Парінова
О.В. Ступак
С.П. Штелик