У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Юровської Г.В.,
суддів:Леванчука А.О., Мазур Л.М., Маляренка А.В., Нагорняка В.А.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом приватного підприємства «Таврія» до ОСОБА_6, фермерського господарства «Скорук Максим Анатолійович», відділу Держкомзему у Нікопольському районі Дніпропетровської області Головного управління Держкомзему України у Дніпропетровській області про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та визнання договору оренди землі поновленим з попереднім орендарем, за касаційною скаргою приватного підприємства «Таврія», подану представником Рудницькою Т.В., на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року приватне підприємство «Таврія» (далі - ПП «Таврія») звернулося до суду з позовом, який у подальшому уточнило і просило визнати недійсним договір оренди земельної ділянки загальною площею 7,8888 га, укладений 16 червня 2012 року між фермерським господарством «Скорук М.А.» (далі - ФГ «Скорук М.А.») та ОСОБА_6 та скасувати його державну реєстрацію; визнати договір оренди земельної ділянки загальною площею 7,8888 га від 24 лютого 2007 року, укладений між ними та ОСОБА_6 поновленим та зобов'язати останню вчинити дії щодо укладення з ними додаткової угоди, передбаченої ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 1 липня 2014 року позов ПП «Таврія» задоволено частково. Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки загальною площею 7,8888 га, укладений 16 червня 2012 року між ФГ «Скорук М.А.» та ОСОБА_6 Визнано договір оренди земельної ділянки площею 7,8888 га, укладений 24 лютого 2007 року між ПП «Таврія» та ОСОБА_6 поновленим. Зобов'язано ОСОБА_6 вчинити дії щодо укладення з ПП «Таврія» додаткової угоди. У решті позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2014 року рішення місцевого суду в частині задоволення позовних вимог про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки загальною площею 7,8888 га, укладеного 16 червня 2012 року між ФГ «Скорук М.А.» та ОСОБА_6; визнання договору оренди земельної ділянки площею 7,8888 га, укладеного 24 лютого 2007 року між ПП «Таврія» та ОСОБА_6, поновленим; зобов'язання ОСОБА_6 вчинити дії щодо укладення з ПП «Таврія» додаткової угоди, а також в частині стягнення судових витрат скасовано і в цій частині ухвалено нове рішення у справі про відмову в задоволенні цих позовних вимог. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення, ухвалене судом апеляційної інстанції, і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга ПП «Таврія» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Рішення апеляційного суду не відповідає цим вимогам.

Задовольняючи позовні вимоги ПП «Таврія», суд першої інстанції виходив із того, що договір оренди земельної ділянки, укладений між ПП «Таврія» та ОСОБА_6 від 24 лютого 2007 року необхідно вважати поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені вказаним договором, оскільки ОСОБА_6 протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі від 24 лютого 2007 року, відповідно до вимог ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» не надсилала на адресу ПП «Таврія» повідомлення про відсутність наміру на продовження договору оренди землі та не заперечувала проти користування позивачем її землею після закінчення строку дії договору. При цьому, місцевий суд виходячи з положень ст. 11 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про оренду землі», відповідно до яких права та обов'язки сторін виникають з актів цивільного законодавства та укладеного договору, надав оцінку тому факту, що направлення відповідачем до закінчення строку дії договору оренди, укладеного з ПП «Таврія», заяв з проханням не займати її земельну ділянку після збору урожаю 2011 року, не створює будь-яких прав та обов'язків для сторін в розумінні положень ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Разом з цим, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для визнання недійсним договору оренди землі від 16 червня 2012 року, укладеного між ОСОБА_6 та ФГ «Скорук М.А.»

Апеляційний суд не погодився з таким висновком суду першої інстанції і вважав, що відсутні підстави для задоволення вищезазначених позовних вимог, виходячи із того, що ПП «Таврія» не надало суду належних доказів отримання ОСОБА_6 листа-повідомлення від ПП «Таврія» про поновлення договору оренди землі з проектом додаткової угоди.

Однак зробивши такий висновок суд апеляційної інстанції в порушення вимог ст. ст. 60, 212, 303 ЦПК України не надав належної оцінки доводам позивача щодо виконання ним всіх вимог, передбачених Законом України «Про оренду землі» та наданим ним доказам щодо його переважного права на поновлення договору оренди на новий термін.

Отже, оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і ці порушення були допущені апеляційним судом, то рішення цього суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного підприємства «Таврія», подану представником Рудницькою Т.В., задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.В. Юровська Судді: А.О. Леванчук Л.М. Мазур А.В. Маляренко В.А. Нагорняк