28.01.2015 року м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Фазикош О.В., при секретарі Рабош А.О., за участі позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника третьої особи - Джуган В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа Ужгородська РДА Закарпатської області в особі Органу опіки та піклування про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька та надання дозволу на оформлення документів для тимчасового виїзду неповнолітньої дитини за кордон,-
Позивач ОСОБА_1 в особі ОСОБА_2 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_4, третя особа Ужгородська РДА Закарпатської області в особі Органу опіки та піклування про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька та надання дозволу на оформлення документів для тимчасового виїзду неповнолітньої дитини за кордон.
Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1, перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4. Від шлюбу позивач і відповідач мають неповнолітнього сина- ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 травня 2014 року у справі №308/2603/14-ц шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. З часу розлучення з мотивів всебічного розвитку дитини та важливого значення відпочинку дитини, позивач багато разів зверталась до відповідача в усній, а також у письмовій формі з проханням посвідчити у нотаріуса його згоду на виготовлення дитині проїзного документу дитини, щоб час від часу виїжджати на відпочинок до їх рідних за кордон, які проживають в Угорщині. Однак останній категорично відмовляється надати такий дозвіл без жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову. Враховуючи дуже складні відносини між позивачем та відповідачем, позивач вимушена звернутись до суду з позовом про надання дозволу на виїзд дитини за кордон на термін до досягнення дитиною повноліття - до 18 років, без згоди батька та надання дозволу на оформлення документів для тимчасових поїздок неповнолітньої дитини за кордон. Вимога, щодо надання дитині дозволу суду до досягнення повноліття - до 18 років необхідна в зв'язку з тим, що в іншому випадку позивач змушений буде звертатись до суду кожного року втрачаючи час і кошти.
Згідно заяви про уточнення позовних вимог від 10.12.2014 року та на підставі вищенаведеного позивач просить надати дозвіл на виїзд за кордон дитині ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення дитиною повноліття - 16 років, без дозволу (згоди) та супроводу батька дитини - ОСОБА_4; надати дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення проїзного документу дитини для виїзду за кордон для сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, отримання відповідних дозволів (віз) в консульській (дипломатичній) установі та перетину державного кордону України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, без дозволу (згоди) та супроводу батька дитини - ОСОБА_4 та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 243,60 грн.
В судове засідання з'явилась позивач ОСОБА_1 та її представник - ОСОБА_2, які конретизували позовні вимоги, а саме просили задовольнити позовні вимоги, та уточнили країну до якої має намір виїжджати позивач з дитиною - Угорська Республіка.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений в порядку ст.76 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило.
Представника третьої особи - Джуган В.В. в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти задоволення таких, оскільки дозвіл на виготовлення проїзного документа дитини та дозвіл на виїзд дитини за кордон відповідає дійсним інтересам неповнолітньої дитини.
На підставі наведеного суд керуючись ч. 1 ст. 224 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.
Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.
Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 30.05.2014 року, про що свідчить наявне в справі рішення Ужгородського міськрайонного суду про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. За час шлюбу в них народився син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_1 від 01.02.2013 р. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матір'ю. Проживання спільної дитини разом з позивачем також стверджується довідкою сільського голови від 03.11.2014 р.
Окрім цього, як з мотивувальної частини позовної заяви так із матеріалів долучених до неї вбачається, що позивач зверталась до відповідача у письмовій формі з проханням посвідчити у нотаріуса його згоду на виготовлення дитині проїзного документу дитини, щоб час від часу виїжджати на відпочинок до їх рідних за кордон, які проживають в Угорщині. Однак останній відмовляється надати такий дозвіл без жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову.
Відповідно ст.ст. 1,3 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, ї фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину.
У відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року - держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до п.3 ч.3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами).
Згідно ст. 3 зазначеного Закону перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється при пред'явленні одного з документів, вказаних в ст. 2 цього Закону.
Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Відповідно до п.4 ч.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки
або до досягнення нею 18-річного віку.
Відповідно до п.3 та п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України (зі змінами і доповненнями) перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.
За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Зі змісту наведених нормативних актів вбачається, що у разі відсутності нотаріально посвідченої згоди одного з батьків на виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, дозвіл на виїзд з України неповнолітнього без згоди та супроводу другого з батьків може бути наданий рішенням суду з обов'язковим зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.
Статтею 7 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» визначено, що правила оформлення і видачі паспортів, їх тимчасового затримання та вилучення визначаються відповідно до цього Закону Кабінетом Міністрів України і підлягають опублікуванню.
На виконання ст.7 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» постановою Кабінету Міністрів 31.03.1995 року за № 231 затверджено Правила оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини , їх тимчасового затримання та вилучення.
Пунктом 18 Правил зазначено, що оформлення паспорта / проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Для дітей віком від 14 до 18 років у заяві зазначається відсутність обставин, що обмежують згідно із законодавством право їх виїзду за кордон.
Пунктом 5 Правил перетинання державного кордону громадянами України визначено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.
Таким чином, розглядаючи спір щодо надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди одного із батьків суд зобов'язаний визначити термін вивезення дитини за кордон та країну, до якої дозволяється виїзд дитини без згоди батька.
Відповідно до принципів 4 та 6, викладених в Декларації прав дитини, прийнятою генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, дитина повинна користуватися всіма благами соціального забезпечення, їй належить право на здоровій ріст і розвиток, з цією метою соціальний догляд і охорона мають бути забезпечені, як їй так і матері, неповнолітня дитина не повинна бути розлучена зі своєю матір'ю.
Вирішуючи дане питання судом враховано мету поїздки (відпочинок), державу прямування (Угорська Республіка) та часовий проміжок перебування у цій країні. Крім того, враховано тимчасовий характер виїзду за кордон, що не порушує прав батька дитини на спілкування з нею та не позбавляє його права брати участь у вихованні та утриманні дитини.
За наведених обставин, враховуючи вищевказані норми законодавства з метою забезпечення законних прав та інтересів неповнолітньої дитини, створення належних матеріально - побутових та психологічних умов для виховання, утримання та навчання дитини, приходжу до переконання, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наданням дозволу на виїзд за межі України до Угорщини неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька дитини та дозволу на виготовлення проїзного документа дитини та відповідних дозволів (віз) в консульській (дипломатичній) установі без згоди батька строком на три роки, тобто позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.
Керуючись ст.155 Сімейного кодексу України, ст.313 ЦК України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст. ст.10, 60, 88, 209, 212, 214, 294 ЦПК України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 в особі ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа Ужгородська РДА Закарпатської області в особі Органу опіки та піклування про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька та надання дозволу на оформлення документів для тимчасового виїзду неповнолітньої дитини за кордон - задовольнити частково.
Надати дозвіл на виготовлення проїзного документу дитини для виїзду за кордон, отримання відповідних дозволів (віз) в консульській (дипломатичній) установі для ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 без дозволу (згоди) батька дитини - ОСОБА_4.
Надати дозвіл на виїзд за кордон до Угорщини дитині ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1, та перетину державного кордону України строком на 3 (три) роки з дня набрання законної сили рішенням суду без дозволу (згоди) та супроводу батька дитини - ОСОБА_4 в супроводі матері ОСОБА_1.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду Фазикош О.В.