УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Червинської М.Є., Лесько А.О., Черненко В.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації про витребування майна з чужого незаконного володіння за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_6 на рішення Ружинського районного Житомирської області від 10 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 23 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що його батько - ОСОБА_7, будучи інвалідом 1 групи, перебуваючи на обліку в головному управлінні праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації. У травні 2006 року він отримав безкоштовно в користування автомобіль марки «ЗАЗ-110270, 2006 року випуску, який був зареєстрований в органах ДАІ у передбаченому законом порядку. З 2009 року він постійно проживав разом із батьком, який унаслідок похилого віку потребував стороннього догляду та допомоги. У подальшому йому було передано право керування зазначеним транспортним засобом. ІНФОРМАЦІЯ_1 батько помер. За життя ним був складений заповіт на ім'я доньки - ОСОБА_5, яка після відкриття спадщини незаконно утримує у себе зазначений автомобіль, а також технічний паспорт та не бажає їх повернути. Будучи членом сім'ї померлого інваліда, який зареєстрований та постійно проживав з ним, він вправі ставити питання перед органами праці та соціального захисту про передачу йому зазначеного транспортного засобу. Проте, своїми протиправними діями ОСОБА_5 перешкоджає йому реалізувати надане законом право.

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 10 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 23 жовтня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі, поданій представником, ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Питання щодо вилучення після смерті інваліда в членів його сім'ї автомобіля, отриманого інвалідом як гуманітарна допомога, повинно вирішуватися на підставі нормативно-правових актів, чинних на час смерті інваліда (постанова Верховного Суду України від 16 травня 2012 року (справа № 6-10цс12)).

Згідно з абзацом 7 пункту 41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999 (далі - Порядок), після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через головне управління соціального захисту і користувався менше ніж 10 років, може бути переданий у власність одному з членів сім'ї інваліда за рішенням Мінсоцполітики за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля, які повинні бути сплачені членом сім'ї померлого інваліда, дитини-інваліда протягом шести місяців з дня смерті інваліда. Контроль за дотриманням зазначеного строку здійснюється головним управлінням соціального захисту чи управлінням виконавчої дирекції.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння, з висновками якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що позивач у встановленому законом порядку не переоформив на своє ім'я спірний автомобіль після смерті свого батька, якому було надано безкоштовно вказаний автомобіль як інваліду 1 групи, а відтак, в силу вимог ст. 387 ЦК України, ОСОБА_4, не будучи власником спірного транспортного засобу та не маючи право титульного володіння цим майно, позбавлений можливості пред'являти віндикаційний позов.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Ружинського районного Житомирської області від 10 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 23 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.Є. Червинська

А.О. Лесько

В.А. Черненко