У х в а л а

іменем україни

28 січня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Амеліна В.І., Гончара В.П., Савченко В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на 1/3 частину будинковолодіння, за касаційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 24 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2012 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначали, що вони та ОСОБА_6 є співвласниками будинку АДРЕСА_1, який фактично знищено. Посилаючись на ту обставину, що належна відповідачу частка у спільному майні є незначною і не може бути виділена в натурі, вона не приймає участі у відновленні будинку, тому право ОСОБА_6 на частку у спільному майні може бути припинене та це не завдасть їй істотної шкоди. З урахуванням викладених обставин, позивачі просили суду припинити право власності відповідача на 1/3 частину вказаного будинку, скасувати його державну реєстрацію та визнати за ними право власності на 1/3 частину цього будинку.

Заочним рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 липня 2012 року позов задоволено.

Припинено право власності ОСОБА_6 на 1/3 частину будинку АДРЕСА_1 та скасовано його державну реєстрацію.

Визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках право власності на залишки конструктивних елементів 1/3 частини будинку АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних долях на користь ОСОБА_6 5 670 грн вартості залишків конструктивних елементів 1/3 частини будинку АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 24 липня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просять суд скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 212, 213 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд, встановивши обставини справи, обґрунтовано виходив з недоведеності позовних вимог.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження апеляційного суду й та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладеного в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 24 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.І. Амелін

В.П. Гончар

В.О. Савченко