Апеляційний суд міста Києва
Доповідач - Кабанченко О.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Заришняк Г.М.,

Желепи О.В.

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Трегуб Оксани Анатоліївни на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 10 червня 2015 року в справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.

Заслухавши доповідача, пояснення представника заявника, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 червня 2015 року відмовлено у задоволені заяви ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Укрсоцбанк» - Трегуб О.А. просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити заяву. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що суд першої інстанції не дослідив у повному обсязі обставини справи, не дав їм належної оцінки та дійшов помилково висновку про те, що третейським судом розглянутий спір про захист прав споживачів, який виключено з підвідомчості цього суду пунктом 14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди», оскільки пред'явлений ПАТ «Укрсоцбанк» позов направлений на захист порушених прав Банку, а не прав відповідача - споживача банківських послуг. Також посилається на безпідставність висновків суду стосовно нікчемності третейського застереження, що міститься в укладеному між ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 кредитному договорі.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_4 не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, 6 липня 2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 895ВІ1, відповідно до якого ПАТ «Укрсоцбанк» надав ОСОБА_4 кредит (грошові кошти) на поточні потреби у сумі 85619 грн. 36 коп., 7 липня 2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 895ВІ1, відповідно до якого ПАТ «Укрсоцбанк» надав ОСОБА_4 кредит (грошові кошти) на поточні потреби у сумі 170643 грн. 00 коп., зі сплатою 14,10 % річних за перший рік користування кредитом, подальшим щорічним встановленням ставки за користування кредитом згідно з п. 2.7. цього договору та щомісячним поверненням кредиту до 4-го числа кожного місяця згідно з графіком наведеним у п. 1.1.1. цього договору, а ОСОБА_4 при цьому зобов'язалась повернути отримані кредити, сплатити відсотки за користування кредитами і виконати свої зобов'язання згідно з кредитними договорами у повному обсязі.

В п. 6 Кредитних договорів сторонами було визначено третейське застереження, відповідно до якого всі вимоги, які виникають при виконанні даного договору або у зв'язку з ним, або випливають з нього та становлять предмет спору, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків, згідно з регламентом третейського суду, який с невід'ємною частиною даної третейської угоди.

25 березня 2015 року Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків в особі третейського судді Ярошовця В.М. було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитними договорами в розмірі 297502 грн. 88 коп. та витрат, пов'язаних з вирішенням спору Третейським судом у розмірі 3375,03 грн.

У травні 2015 року представник ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду із заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п.14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди» справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку, не підвідомчі третейським судам, і ця обставина відповідно до ст.389-10 ЦПК України є підставою для відмови у видачі виконавчого листа на виконання рішення третейського суду.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду, вважає, що він відповідає обставинам справи, положенням закону та узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 02 вересня 2015 року у справі №6-85цс15.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд невірно застосував норми матеріального права, а саме п.14 ст.6 Закону України «Про третейські суди», ст. 16 ЦК України, визначивши, що третейським судом був розглянутий не підвідомчий йому спір про захист прав споживачів, судова колегія відхиляє, зважаючи на наступне.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» (частину 1 статті 6 Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом №2983-VI від 03 лютого 2011 року) третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, на виконання якого ПАТ «Укрсоцбанк» просив видати виконавчий лист, ухвалено 25 березня 2015 року, тобто після внесення змін до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди».

Оскільки ОСОБА_4 є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що в силу положень п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» така справа була не підвідомча третейському суду, та відповідно до ст. 389-10 ЦПК України вказана обставина є підставою для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд не мав підстав для висновку про те, що третейське застереження у кредитному договорі сторін є нікчемним, суперечить п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди», ч. 2 ст. 215 ЦПК України, оскільки третейська угода (застереження) була укладена сторонами після внесення змін до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди».

З огляду на наведене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду.

Керуючись ст.. ст.. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Трегуб Оксани Анатоліївни відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 10 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: