Провадження № 22-ц/773/852/15 Категорія: 46 Доповідач: Русинчук М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Русинчука М.М.,

суддів - Матвійчук Л.В., Осіпука В.В.,

при секретарі - Губарик К.А.,

з участю: позивача - ОСОБА_1,

представника позивачів - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

за апеляційною скаргою відповідача на рішення Луцького міськрайонного суду від 16 квітня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 16.04.2015 року позов ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 задоволено.

Визнано ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням: квартирою АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_6, покликаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив оскаржуване рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Колегія суддів заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з такого.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції свої висновки обґрунтовував тим, що відповідач ОСОБА_6 без поважних причин понад шість місяців не проживав за місцем його реєстрації по АДРЕСА_2, у зв'язку з чим прийшов до висновку, що останній втратив право користування вказаним жилим приміщенням.

Висновки суду відповідають встановленим в справі обставинам та нормам матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що в 1981 році на сім'ю в складі чотирьох чоловік (позивачів та відповідача) було виділено квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується талоном до ордеру №12 від 26.01.1981 року.

Дана квартира відповідно до повідомлення відділу реєстру житлового фонду Департаменту житлово-комунального господарства від 16.04.2015 року не приватизована.

Місцевим судом встановлено, що відповідач ОСОБА_6 близько двадцяти років без поважних причин не проживає у вказаній квартирі. Дана обставина підтверджується актом перевірки паспортного режиму від 02.10.2014 року та показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які є сусідами цієї сім'ї та підтвердили факт непроживання відповідача в спірній квартирі близько двадцяти років.

З пояснень позивачів та показань свідків встановлено, що відповідач ОСОБА_6 створив іншу сім'ю, в якій протягом вказаного періоду і проживав, не проявляв інтересу до квартири, не сплачував комунальні послуги та витрати пов'язані із ремонтом квартири, постійно проживав в м. Луцьку за іншою адресою, із заявами до правоохоронних органів чи до суду з приводу порушення житлових прав не звертався, що свідчить про те, що він втратив інтерес до вказаної квартири.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Згідно із ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

На підставі наведених правових норм та встановлених судом обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення позову в даній цивільній справі, оскільки належними та допустимим доказами підтверджено факт непроживання відповідача ОСОБА_6 без поважних причин понад шість місяців в квартирі АДРЕСА_1.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_6 про те, що він не по своїй волі залишив вказану квартиру, позивачі створювали йому перешкоди в користуванні квартирою і він не втратив до неї інтересу є безпідставними, оскільки відповідачем ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції не було доведено факту створення позивачами йому перешкод в користуванні квартирою, останній не звертався до правоохоронних органів чи до суду з приводу порушення його житлових прав, не надав будь-яких доказів на підтвердження того, що він не втратив інтересу до спірної квартири.

Посилання відповідача як на поважну причину його відсутності в спірній квартирі на те, що він з 2010 року хворіє, є неспроможними, оскільки інвалідність йому встановлена у травні 2014 року за наслідками перенесеного 3 лютого 2014 року інсульту, що підтверджується наявними в справі виписками з історій хвороби та довідкою МСЕК (а.с. 41-45). В цій же медичній документації вказано, що на час виникнення у нього зазначеного захворювання ОСОБА_6 працював слюсарем Луцького військового ліцею, тобто був працездатний. Наявність у відповідача названого тяжкого захворювання, яке призвело до інвалідності в останній рік перед зверненням позивачів в суд з розглядуваним позовом за наявності доказів його відсутності до цієї хвороби у спірному приміщенні близько двадцяти років без поважних причин не може служити підставою для збереження за ним права на користування цим приміщенням.

Отже, доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження під час перегляду в апеляційному порядку оскаржуваного рішення суду, були предметом розгляду в суді першої інстанції і висновків суду, викладених в рішенні, вони не спростовують.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду від 16 квітня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: