АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Бреславського О. Г.

суддів: Заводян К.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар Давньої Я.А.

за участю:представника позивача ОСОБА_1- ОСОБА_2, представника ПАТ «Укрсоцбанк»- Даниленко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Боянівка Імпекс ЛТД», публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання договору поруки припиненим, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08 липня 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом. Посилався на те, що відповідно до договору поруки №925-808/115-ПФ022 від 31 серпня 2009 року він поручився перед ПАТ «Укрсоцбанк» солідарно відповідати за виконання ТОВ «Боянівка Імпекс ЛТД» зобов'язань за Генеральним договором № 39 про здійснення кредитування від 08 серпня 2008 року за договором №1 від 07 серпня 2009 року про зміну його умов з наступними додатковими договорами до нього. Пізніше, йому стало відомо, що за час дії Генерального договору № 39 про здійснення кредитування, відповідачі збільшували розмір процентної ставки за користування кредитом без його згоди та повідомлення, як поручителя, що є підставою для припинення поруки відповідно до ч. 1 ст.559 ЦК України.

На цій підставі, просив визнати припиненим з 20.07.2010 договір поруки № 925-880/115-ПФО22 укладений 31.08.2009 між ОСОБА_1, ТзоВ «Боянівка Імпекс ЛТД» та ПАТ «Укрсоцбанк», а також вирішити питання щодо стягнення з відповідачів витрат понесених на сплату судового збору.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08 липня

22ц-794/819/15 Головуючий в І інстанції Федіна А.В.

категорія 27 Доповідач Бреславський О.Г.

2014 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТзОВ «Боянівка Імпекс ЛТД», ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання договору поруки припиненим - відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, просить скасувати рішення суду першої інстанції від 08 липня 2014 року та ухвалити нове, яким задовольнити його позовну заяву у повному обсязі, а саме визнати припиненим з 20.07.2010 договір поруки від 31 серпня 2009 року № 925-880/115-ПФО22.

Вважає рішення суду першої інстанції незаконним, таким що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються ; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у договорі поруки передбачено відповідальність поручителя за основним зобов'язанням з наступними додатковими договорами до нього (п.2.1.2 договору поруки); що підписання ОСОБА_1 додаткових договорів про зміну основного зобов'язання від імені ТОВ «Боянівка Імпекс» свідчить про його інформованість, як поручителя про збільшення обсягу відповідальності боржника за кредитним договором, а також збільшення його відповідальності, як поручителя.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд.

У відповідності до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства в установлений строк відповідно до умов договору.

При порушенні зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Боянівка Імпекс ЛТД», в особі директора ОСОБА_1 08 серпня 2008 року укладено генеральний договір № 39 про здійснення кредитування, за умовами якого позичальнику відкрито відновлювальну кредитну лінію у межах ліміту 3 505 150 дол. США у вигляді овердрафту у формі кредитної лінії в межах ліміту у розмірі 2 200 000 грн. зі сплатою 18% річних у грн. та 13% річних у дол. США.

Між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Боянівка Імпекс ЛТД» в особі директора ОСОБА_1 07 серпня 2009 року укладено договір № 1 про зміну умов генерального договору № 39 від 8 серпня 2008 року та викладено п.1 та п. 1.1 генерального договору у новій редакції, зокрема, кредитор зобов'язався надати позичальнику грошові кошти в межах загального ліміту 3 500 000 доларів США, з яких сума ліміту у розмірі 1 000 000 доларів США за курсом НБУ на час укладення договору має бути використана у гривні, а позичальник зобов'язався повертати кредит відповідно до умов договору, сплачувати проценти у розмірі, що визначається додатковими договорами, але в будь-якому разі не більше 23% річних у гривні та 13 % річних у доларах США.

У забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «Боянівка Імпекс ЛТД» за вказаним кредитним договором 31 серпня 2009 року між ПАТ «Укрсоцбанк», ТОВ «Боянівка Імпекс ЛТД» та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 925-880/115-ПФО22, за умовами якого останній зобов'язався солідарно відповідати перед банком за виконання позичальником у повному обсязі своїх зобов'язань за генеральним договором № 39 про здійснення кредитування від 8 серпня 2008 року з договором № 1 від 7 серпня 2009 року про зміну його умов з наступними додатковими договорами до нього.

Відповідно до п. 2.1.2 договору поруки змістом забезпеченого порукою зобов'язання, зокрема, є сплата процентів за користування кредитом у розмірі, визначеному договором кредиту, а також додатковими угодами про внесення змін (доповнень) до договору кредиту, згідно з яким буде змінюватись розмір процентної ставки, а також сплата комісій у розмірі, строки та в порядку, що визначені договором кредиту.

12 липня 2010 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Боянівка Імпекс ЛТД» в особі директора ОСОБА_1 укладено договір № 2 про зміну умов генерального договору № 39 про здійснення кредитування від 8 серпня 2008 року, відповідно до якого змінено відсоткову ставку за користування кредитом із 23 % річних у гривні до 21 % річних у гривні, а також із 13 % річних у доларах США до 14 % річних у доларах США.

Відповідно до договору № 3 від 5 серпня 2011 року про зміну умов генерального договору № 39 про здійснення кредитування від 8 серпня 2008 року змінено відсоткову ставку за користування кредитом із 14 % річних у доларах США на 15 % річних у доларах США.

Проте, відповідно до умов п. п. 1.1, 2.1.2, 6.3 договору поруки згода поручителем на збільшення обсягу його відповідальності не надавалася, така зміна та доповнення умов основного договору здійснювалася без відповідного повідомлення останнього.

Судом першої інстанції помилково покладено в основу свого висновку припущення про таку згоду, яке ґрунтується на самому лише факті того, що поручитель є директором ТОВ «Боянівка Імпекс ЛТД»,

За правилами ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Частиною 1 ст. 559 ЦК України визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеного в постанові від 26 вересня 2012 року (справа № 6-100цс12), зазначення в договорі поруки про можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати не звільняє сторони основного зобов'язання від узгодження цих змін із поручителем, оскільки договором не передбачено, що такі зміни проводяться без їх узгодження (додаткового повідомлення), і докази такого узгодження відсутні.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 22 жовтня 2014 року (справа № 6-101цс14), вирішуючи питання про надання поручителем згоди на зміну зобов'язання, судам необхідно надавати належну оцінку діям поручителя, які б свідчили про надання ним згоди на збільшення обсягу своєї відповідальності.

Із п. 1.1 договору поруки випливає, що поручитель зобов'язується перед кредитором солідарно відповідати за виконання позичальником у повному обсязі зобов'язань за генеральним договором про здійснення кредитування № 39 від 8 серпня 2008 року з договором № 1 від 7 серпня 2009 року про зміну його умов з наступними додатковими договорами до нього (далі в тексті договору - Договір кредиту), а саме: повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливої неустойки (пені, штрафу) у розмірі та у випадках, передбачених Договором кредиту.

Згідно із п. 6.3 договору поруки усі повідомлення за цим договором будуть вважатися зробленими належним чином у разі, якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом кур'єром, телеграфом або вручені особисто за зазначеними адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділення зв'язку одержувача.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає, що викладені в апеляційній скарзі доводи є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 88, 307, 309, 313 ЦПК України, колегія суддів ,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, задовольнити.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08 липня 2014 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати припиненим з 20 липня 2010 року договір поруки № 925-880/115 ПФО22 укладений 31 серпня 2009 року між ОСОБА_1, Товариством з обмеженою відповідальністю «Боянівка Імпекс ЛТД» та Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Боянівка Імпекс ЛТД» та Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі по 182 грн. 70 коп. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте воно може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді :