Категорія 50Доповідач Марчук В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2015 р. м. Вінниця

К

олегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючої судді: Марчук В.С.,

Суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.

При секретарі: Сніжко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини , -

ВСТАНОВИЛА :

17 листопада 2014 року позивачка ОСОБА_2 звернулася у Вінницький міський суд Вінницької області з даним позовом, у якому просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 на її користь на утримання їхньої неповнолітньої доньки ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 500 грн., щомісячно але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення донькою повноліття, посилаючись на норму ст.184 СК України.

У позовній заяві наявні виправлення позовних вимог: Зроблено рукописний запис про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку без зазначення підстав такої вимоги, далі цей запис зачеркнуто і зроблено новий запис про стягнення 500 грн.

Підставами даного позову зазначено те, що у сторін у період шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася донька ОСОБА_4. Оскільки сімейне життя у сторін не склалося, вони проживають порізну, дитина проживає разом з позивачкою, відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, а тому позивачка звернулася з даним позовом в суд.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.12.2014 року позов задоволено. Вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 17.11.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Також вирішене питання судових витрат та негайного виконання судового рішення в межах стягнення аліментів за один місяць.

Не погодившись з даним рішенням суду, позивачка оскаржила його в апеляційному порядку, як таке, що не відповідає дійсним обставинам справи і вимогам закону; ухвалене з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати зазначене рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким стягнути аліменти у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини.

Колегія суддів, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, виходячи з норми ч.1 ст. 303 ЦПК України, вважає що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд виходив з обставин, зазначених у позовній заяві, вимог про стягнення аліментів саме у твердій грошовій сумі; з того, що 26.02.2010 року між сторонами було укладено шлюб (а/с 6). В цьому шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася донька ОСОБА_4 (а/с 7). Відповідно до довідки МКП ЖЕК №7 від 10.11.2014 року за № 4785, донька проживає з позивачкою (а/с 8).

Ст.180 СК України вказує, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Виходячи з вказаних обставин та норм ч.3 ст. 181 , ч.1 ст. 182, ч.1 ст. 184 і ч.1 ст.191 СК України, а також відсутності у позові доводів щодо стабільного заробітку відповідача, суд дійшов правильного рішення про присудження аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини.

Доводи апелянта про те, що суд, при ухваленні рішення, не врахував майновий стан відповідача, не з`ясував чи він працює і який дохід отримує, не спростовують рішення суду, оскільки відповідно до принципів змагальності сторін у цивільному судочинстві та диспозитивності цивільного судочинства, регламентованих ст. ст.10, 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд же розглядає справи на підставі доказів сторін. Оскільки позивачка не надала доказів майнового стану відповідача та місця його роботи, зіславшись на ст.184 СК України, то суд ухвалив рішення за наявних доказів. Інформація на офіційному веб-сайті ДП «Інформаційно-ресурсний центр» про те, що ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа-підприємець, не є доказом стабільного та регулярного його заробітку чи доходу, як того вимагає норма ст.183 СК України для стягнення аліментів у частці від заробітку.

Щодо твердження апелянта, що судом задоволена вимога, яка не була заявлена, то воно не відповідає дійсності. Так, у позовній заяві на а/с 2 викладена саме вимога про стягнення з відповідача ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання їхньої неповнолітньої доньки у розмірі 500 грн., щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття з посиланням на ст.184 СК України.

Для стягнення аліментів за нормою ст.183 СК України - у частці від заробітку відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 31 СК України, позивачка мала б надати до суду письмову заяву, що не було зроблено. Рукописний запис у прохальній частині рішення не відповідає нормі ч.2 ст.31 ЦПК України, тому суд правомірно не брав його до уваги.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік», прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років дійсно становить 1032 грн., а оскільки цей мінімум дитині мають забезпечити обоє батьків, то стягнутий розмір аліментів відповідає зазначеній нормі Закону.

У ч.2 ст.184 СК України зазначено, що стягнення аліментів з підстав ст.184 СК України є винятком щодо того, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Проте, у даній справі розмір стягнутих аліментів не є меншим зазначених 30 відсотків, тому доводи апелянта в цій частині теж безпідставні.

Не порушено судом і строків розгляду справи, виходячи з ч.ч.3,4 ст. 122 та ч.1 ст. 157 ЦПК України, оскільки відповідь органу реєстрації щодо місця проживання відповідача надійшла до суду 25.11.2014 року (а/с 11), того ж 25.11.2014 року ухвалою судді відкрите провадження у справі (а/с 12), а рішення ухвалене 22.12.2014 року - в межах одного місяця (а/с 23).

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень;належно оцінив надані сторонами докази; правильно визначив правовідносини, які випливають з встановлених обставин справи та застосував необхідні норми права, діючі на час виниклих правовідносин, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22.12.2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та з цього ж моменту протягом 20 днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: /підписи/

З оригіналом вірно: