Справа №: 398/2171/15-ц
"02" листопада 2015 р. Олександрійський міськрайонний суд
Кіровоградської області
в складі: головуючої - судді Ковальової О.Б.,
за участю секретаря - Черкасової Ж.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії цивільну справу за позовом ПАТ «КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором,
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22.04. 2008 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 («Позичальник») та ОСОБА_2 («Поручитель») був укладений кредитний договір № 806406/ФЛ, відповідно до якого відповідачу ОСОБА_1 банком у тимчасове користування було надано кредит в розмірі 47 249,90 доларів США на споживчі цілі, в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, зі сплатою за користування кредитом відсотків з розрахунку 13,9% річних, з кінцевим терміном повернення до 20 квітня 2015 року.
Згідно п.1.1.2 кредитного договору, кредитні кошти надані на придбання автотранспортного засобу Тойота Прадо, 2008 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_1 та оплату витрат, повязаних з державною реєстрацією автотранспортного засобу та комісії банку.
Відповідно до п. 2.2.1., 2.2.2, 2.2.3 кредитного договору позичальник зобов'язався належним чином виконувати умови кредитного договору, та сплачувати щомісячно суму мінімально необхідного платежу у розмірі 887,48 дол. США до 18 числа поточного місяця.
В п.3.2 кредитного договору від 22.04.2008 року, передбачена порука фізичної особи ОСОБА_2. Так, згідно п.3.2.2., 3.2.3 кредитного договору поручитель відповідає перед банком у тому ж обємі, що і позичальник.
Позичальник та поручителі відповідають перед банком як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право банка вимагати виконання зобов'язання, вказаного у договорі, як від позичальника та поручителів разом, так і від кожного окремо. Відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов'язань, так і при невиконанні позичальником зобов'язань в цілому.
У порушення умов договору відповідач ОСОБА_1 зобовязання належним чином не виконав, тому станом на 06 квітня 2015 року за ним існує заборгованість за кредитним договором «Автопакет» № 806406/ФЛ від 22.04.2008 року по основному боргу та відсоткам 68 250,61 дол.США та по неустойці (пеня та штраф) 509 792,24 грн.
Зазначає, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 05.02.2015 року № 83 «Про віднесення ПАТ «КБ «Надра» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №26 від 05.02.2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра» та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації.
Представник позивача в судове засідання не зявився, в п.3 резолютивної частини позову вказав, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечують. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про день розгляду справи були належним чином повідомлені. Суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст., ст.. 224 226 ЦПК України.
Відповідно до діючого законодавства, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і ч., ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
У відповідність ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.
Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Судом встановлено наступне.
Згідно п.1.1.2 кредитного договору, кредитні кошти надані на придбання автотранспортного засобу Тойота Прадо, 2008 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_1 та оплату витрат, повязаних з державною реєстрацією автотранспортного засобу та комісії банку.
Відповідно до п. 2.2.1., 2.2.2, 2.2.3 кредитного договору позичальник зобов'язався належним чином виконувати умови кредитного договору, та сплачувати щомісячно суму мінімально необхідного платежу у розмірі 887,48 дол. США до 18 числа поточного місяця.
Відповідно до п.3.2 кредитного договору від 22.04.2008 року, передбачена порука фізичної особи ОСОБА_2. Так, згідно п.3.2.2., 3.2.3 кредитного договору поручитель відповідає перед банком у тому ж обємі, що і позичальник. Позичальник та поручителі відповідають перед банком як солідарні боржники, що означає (нічим не обумовлене і абсолютне право банка вимагати виконання зобов'язання, вказаного у договорі, як від позичальника та поручителів разом, так і від кожного окремо ). Відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов'язань, так і при невиконанні позичальником зобов'язань в цілому.
У порушення умов договору відповідач ОСОБА_1 зобовязання належним чином не виконав, тому станом на 06 квітня 2015 року за ним існує заборгованість за кредитним договором «Автопакет» № 806406/ФЛ від 22.04.2008 року по основному боргу та відсоткам 68 250,61 дол. США та по неустойці (пеня та штраф) 509 792,24 грн.
У відповідність ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитними договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Позичальник та поручителі відповідають перед банком як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право банка вимагати виконання зобов'язання, вказаного у договорі, як від позичальника та поручителів разом, так і від кожного окремо (п.3.2.2 кредитного договору ).
Згідно з п. 3.2.3 кредитного договору відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов'язань, так і при невиконанні позичальником зобов'язань в цілому.
Відповідно до п.3.2.4 кредитного договору, поручитель відповідає перед банком за виконання зобов'язань у повному об'ємі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами.
Таким чином, згідно п.3.2 кредитного договору від 22.04.2008 року, передбачена порука фізичної особи ОСОБА_2 та згідно п.3.2.2., 3.2.3 кредитного договору поручитель відповідає перед банком у тому ж обємі, що і позичальник. Позичальник та поручителі відповідають перед банком як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право банка вимагати виконання зобов'язання, вказаного у договорі, як від позичальника та поручителів разом, так і від кожного окремо. Відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов'язань, так і при невиконанні позичальником зобов'язань в цілому.
Відповідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.
Відповідно до ч.2 ст.533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
У силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті.
Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-145цс14.
Виходячи з того, що виконання договірних зобовязань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, то наряду зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором чи проценти на банківський вклад в іноземній валюті, оскільки такий процент не є фінансовою санкцією, а є платою за користування грошима.
У порушення умов договору відповідач ОСОБА_1 зобовязання належним чином не виконав, тому станом на 06 квітня 2015 року за ним існує заборгованість за кредитним договором «Автопакет» № 806406/ФЛ від 22.04.2008 року по основному боргу та відсоткам 68 250,61 дол.США та по неустойці (пеня та штраф) 509 792,24 грн., тому вимоги позивача підлягають задоволенню та суд стягує солідарно з відповідачів вищевказану заборгованість за кредитним договором.
Крім того, на підставі постанови Правління Національного банку України № 83 від 05.02.2015 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 26 від 05.02.2015 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Надра», згідно з яким з 06.02.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Надра».
Відповідно до п.22 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку, звільняється від сплати судового збору.
Згідно із ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідачів підлягають стягненню судові витрати у розмірі по 913,50 грн. судового збору, з кожного, на користь держави.
Керуючись ст., ст.10, 11, 57-60, 88, 197, 209, 212-215, 218, 224 226, 228 ЦПК України, суд, -
Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 913,50 грн., з кожного, судового збору на користь держави.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: