Ухвала

іменем україни

29 жовтня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ткачук О.С., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 1 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним, визнання права власності,

встановив:

В квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 7 грудня 2004 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 20 липня 2012 року ОСОБА_3 та його син - ОСОБА_4 придбали за 85 тис. доларів США квартиру АДРЕСА_1 по 1/2 частині кожний. Вказана квартира була придбана за попередньою домовленістю, що 1/2 частину вказаної квартири вони подарують повнолітньому сину чоловіка - ОСОБА_4, а після цього, протягом двох років вони придбають та подарують квартиру її сину - ОСОБА_5 20 липня 2012 року він з письмового її дозволу подарував 1/2 частини вказаної квартири ОСОБА_4 Посилаючись на те, що ОСОБА_3 свої зобов'язання не виконав та відмовляється від придбання квартири її сину, вважає, що її було введено в оману, а письмову згоду на укладення вказаного договору вона надала помилково, а тому позивачка просила визнати договір дарування 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, укладений 20 липня 2012 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, недійсним; розподілити в рівних частках спільне майно подружжя, а саме, 1/2 частину вказаної квартири та визнати за нею право власності на 1/4 частину зазначеної квартири.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 1 жовтня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди, з урахуванням встановлених фактичних обставин, виходили з того, що позивачка не довела своїх вимог, що є її процесуальним обов'язком відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, зокрема, не надала доказів на підтвердження того, що оспорюваний договір дарування укладений під впливом обману або вона помилилася щодо обставин його укладення, які мають істотне значення (помилка). Доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущено порушення норм процесуального права, які передбачені ст. 338 ЦПК України як підстави для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним, визнання права власності за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 1 жовтня 2015 року відмовити.

Додані до скарг матеріали повернути заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.С. Ткачук