23 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., Горелкіної Н.А., Євграфової Є.П.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, третя особа - відділ державної виконавчої служби Нововолинського міського управління юстиції Волинської області, про звільнення майна з-під арешту,
за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 26 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 28 травня 2015 року,
в с т а н о в и л а:
У січні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суд із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, третя особа - відділ державної виконавчої служби Нововолинського міського управління юстиції Волинської області, про звільнення майна з-під арешту.
На обґрунтування позовних вимог зазначала, що 06 жовтня 1984 року позивач уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_5 Вироком Локачинського районного суду Волинської області від 29 січня 2010 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 286 КК України до 6 років позбавлення волі. Постановами старшого слідчого з ОВС відділу розслідування ДТП СУ України у Волинській області від 20 березня 2009 року по кримінальній справі № 53-022-09 по обвинуваченню ОСОБА_5 за ознаками злочину передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, накладено арешт на майно
ОСОБА_5, зокрема на автомобіль марки «Фіат» модель «Дукато», державний номерний знак НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2 та житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Вказувала, що рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 25 червня 2012 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано. Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 29 вересня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 01 грудня 2014 року, поділено майно подружжя, та виділено у приватну власність ОСОБА_4 транспортний засіб марки «Фіат», модель «Дукато», державний номерний знак НОМЕР_1, кузов
НОМЕР_2, та Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кухонну стінку коричневого кольору, холодильник білого кольору марки LG, спальний гарнітур, м'яку частину, телевізор марки «Шнайдер». Оскільки арешт належного їй вищевказаного майна порушує її конституційні права, ОСОБА_4 просила виключити вищезазначене майно з опису та звільнити з-під арешту.
Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від

26 березня 2015 року позовні вимоги задоволено. Виключено з опису та звільнено з-під арешту наступне майно: автомобіль марки «Фіат», модель «Дукато», державний номерний знак НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2, Ѕ частини житлового будинку з господарськими будівлями, що находиться за адресою: АДРЕСА_1, кухонну стінку коричневого кольору, холодильник білого кольору марки LG, спальний гарнітур, м'яку частину, телевізор марки «Шнайдер». Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 28 травня 2015 року рішення Нововолинського міського суду Волинської області від

26 березня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким закрити провадження у справі або відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st324> підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st335> під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що ОСОБА_4, як власник частини арештованого майна, вправі вимагати усунення порушень її прав щодо зазначеного майна та звільнення його з-під арешту.

Судами встановлено, що 06 жовтня 1984 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено шлюб. Вироком Локачинського районного суду Волинської області від 29 січня 2010 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 286 КК України до 6 років позбавлення волі.

Рішенням Нововолинського міського суду від 25 червня 2012 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано.

Під час розслідування кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_5, постановами старшого слідчого в ОВС відділу розслідування ДТП СУ УМВС України у Волинській області Рущак В.М. від 20 березня

2009 року накладено арешт на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, автомобіль марки «Фіат» модель «Дукато», державний номерний знак НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2 та автомобіль марки «Івеко 49.10 А051», державний номерний знак НОМЕР_3.

Протоколом слідчого відділу розслідування ДТП СУ УМВС України у Волинській області Дружука А.А. проведено опис арештованого майна, зокрема: житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кухонної стінки коричневого кольору, холодильника білого кольору марки LG, спального гарнітуру, м'якої частини та телевізора марки «Шнайдер».

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від

29 вересня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 01 грудня 2014 року, у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ВДВС Нововолинського міського управління юстиції, про поділ майна подружжя, що набрало законної сили, визнано право власності за ОСОБА_4 на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на транспортний засіб марки «Фіат» модель «Дукато», державний номерний знак НОМЕР_1, та виділено їй у приватну власність кухонну стінку коричневого кольору вартістю 2 000 грн, холодильник білого кольору марки LG вартістю 2 500 грн, м'яку частину вартістю 3 000 грн, спальний гарнітур вартістю 2 000 грн, телевізор марки «Шнайдер» вартістю 1 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 СК України за зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі.

Згідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно розʼснень викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 серпня 1976 року «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Суди попередніх інстанцій, на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) встановили фактичні обставини справи, надали належну оцінку правовідносинам, які виникли та прийшли до правильного висновку про задоволення позовних вимог, оскільки позивачу належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (спірним), а накладений арешт на нього позбавляє позивача таких прав.

Перевіривши доводи касаційної скарги, письмових заперечень, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 26 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 28 травня 2015 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332 <nau://ukr/1618-15|st332>, 336 <nau://ukr/1618-15|st336>, 337 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st337>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від

26 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від

28 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, третя особа - відділ державної виконавчої служби Нововолинського міського управління юстиції Волинської області, про звільнення майна з-під арешту залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Н.А. Горелкіна Є.П. Євграфова