Справа № 135/1731/14-ц
Провадження № 2/135/361/15
УХВАЛА

Іменем України

24.09.2015 року Ладижинський міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Корнієнка О.М.,

при секретарі Когаль А.В.,

з участю представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин заяву ОСОБА_2 до Ладижинського міжшкільного навчально-виробничого центру "Спадщина", третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: директор Ладижинського міжшкільного навчально-виробничого центру "Спадщина" ОСОБА_1 про винесення ухвали про виплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про виплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, зазначивши, що 03.11.2014 року Ладижинський міський суд Вінницької області ухвалив рішення у справі № 135/1028/14-ц, яким поновив її на роботі, на посаді керівника гуртка Ладижинського міжшкільного навчально-виробничого центру «Спадщина», з 26 червня 2014 року. Зазначено, що рішення в частині поновлення на роботі допустити до негайного виконання. Проте, її було допущено до роботи лише 19.11.2014 року. Час затримки виконання рішення щодо нарахування зарплати становить 12 робочих днів. У звязку з цим просила винести ухвалу, якою стягнути з Ладижинського міжшкільного навчально-виробничого центру "Спадщина" на її користь середній заробіток за цих 12 робочих днів, у сумі 2040 гривень, прийнявши до уваги довідку №74, згідно з якою її середньоденна заробітна плата становила 170 грн.03 коп.

Позивач в судове засідання не зявилась, згідно поданої заяви просила розглядати справу за її відсутності та відсутності її представника.

Представник відповідача та третя особа - ОСОБА_1 заявленні вимоги не визнала і зазначивши, що ОСОБА_3 в листопаді 2014 року було виплачено всі кошти згідно рішення суду, сплачено середній заробіток за час затримки виконання рішення суду з 03.11.2014 року по 17.11.2014 року включно. А з 18.11.2014 року їй вже нараховувалась заробітна плата. Виплати за період з 03.11.2014 року по 17.11.2014 року проводились відповідно до довідки про середню заробітну плату № 102. Просила не приймати до уваги довідку № 74. Оскільки всі кошти працівнику були сплачені одразу після поновлення на роботі, тому просила відмовити в задоволенні заяви.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши покази свідка, матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 03.11.2014 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_2 поновлено на посаді керівника гуртка Ладижинського міжшкільного навчально-виробничого центру «Спадщина», з 26 червня 2014 року. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13.07.2014 року по день ухвалення судом рішення в розмірі 13092 грн. Рішення суду в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.

Наказом Ладижинського міжшкільного навчально-виробничого центру «Спадщина» від 17.11.2014 року № 84-к ОСОБА_2 було поновлено на роботі та встановлено допустити її до виконання обовязків керівника гуртка художньо-естетичного відділу з 18.11.2014 року (а.с.3).

На підставі наказу № 130 від 19.11.2014 року «Про організацію роботи ОСОБА_2», за ОСОБА_2 закріплено робоче місце, встановлено робочий час відповідно до тижневого навантаження педагогічного працівника який складає 18 год. на тиждень (а.с. 16, 17).

Згідно з доповідною запискою головного бухгалтера ЛМНВЦ «Спадщина» ОСОБА_4 та бухгалтера ОСОБА_5 з 26.06.2014 року по 17.11.2014 року ОСОБА_2 були виплачені кошти за час вимушеного прогулу, зокрема з 03.11.2014 року по 17.11.2014 року включно нараховано 415,1 грн. за 11 робочих днів (а.с. 13, 14).

Відповідно до змісту п. 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, ч. 5 ст. 235 КЗпП України суд допускає негайне виконання рішення у справі про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника.

Згідно розяснень п. 34 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року, стосовно до правил ст. 24 КЗпП, рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Таким чином, суд приходить до висновку, що час затримки виконання рішення про поновлення працівника ОСОБА_2 на роботі становить з 03.11.2014 року по 17.11.2014 року. За вказаний період було 11 робочих днів.

Таку обставину фактично визнає і відповідач, зазначаючи, що відповідачем добровільно було виплачено середній заробіток ОСОБА_2 за час затримки виконання рішення суду за період з 03.11.2014 року по 17.11.2014 року включно.

Зважаючи на викладене, суд вважає необгрунтованим посилання позивача на те, що час затримки невиконання рішення суду становить 12 робочих днів. Зважаючи й на те, що вже 18.11.2014 року ОСОБА_2 нараховувалась заробітна плата.

В пункті 32 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року розяснено, що при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого1995 року N 100 (далі по тексту Порядок).

Згідно абз. 3 п. 2 Порядку зазначено, що середньомісячна зарплата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника.

Враховуючи, що звільнення ОСОБА_2 відбулось 26.06.2014 року, середня заробітна плата позивача повинна обчислюватись з виплат, отриманих нею за попередні два місяці роботи, а саме за квітень та травень 2014 року.

За таких обставин, виходячи з положень п. 32 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року, суд вважає, що розрахунок середнього заробітку за невиконання рішення про поновлення працівника на роботі має визначатися за загальними правилами обчислення середнього заробітку, передбаченими вказаним Порядком.

Тому вважає обгрунтованими заперечення відповідача про те, що середній заробіток має визначатись виходячи з виплат які були нараховані ОСОБА_2 за квітень та травень 2014 року.

Зважаючи на викладене, суд при проведенні обрахування середньоденної заробітної плати ОСОБА_2 приймає до уваги довідку № 102, в якій зазначена нарахована заробітна плата працівника за квітень та травень 2014 року.

Даючи оцінку правильності розрахунків при видачі довідки № 102, судом встановлено, що відповідач відповідно до положень абз. 2 п. 4 Порядку правомірно не врахував при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці виплати за час, протягом якого зберігався середній заробіток працівника, зокрема за час додаткової відпустки (навчальна відпустка) та період протягом якого працівнику виплачувалась допомога у звязку з тимчасовою непрацездатністю. А тому розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_2 за квітень-травень 2014 року, а саме 74,77 грн., розрахований згідно довідки № 102 вірно.

При цьому позивачем не доведено неправильності довідки № 102, чи невірності розрахунків при її видачі. Позивачем не спростовано, що з 28.03.2014 по 06.04.2014 року зарплата їй не нараховувалась у звязку з тимчасовою непрацездатністю, а з 05.05.2014 року по 03.06.2014 року вона перебувала у додатковій відпустці у звязку з навчанням.

А тому посилання позивача на те, що її середньоденна заробітна плата становить 170,03 грн., яка розрахована на підставі довідки № 74, не відповідає встановленому Порядку.

Відповідно до п. 5 Порядку вбачається, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно п. 8 Порядку передбачено, що Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом

множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Разом з тим, суд вважає за необхідне відмітити, що представник відповідача вказала, що розрахунок середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі працівника проводилось відповідно до абз. 2 п. 8 Порядку.

Проте, суд вважає такий розрахунок помилковим, оскільки положення абз. 2 п. 8 Порядку можуть застосовуватись лише у разі, коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги.

В даному ж випадку слід керуватись виключно положеннями абз. 1 п. 8 Порядку, яким чітко вказано, що для визначення виплати, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи необхідно помножити середньоденний заробіток на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до вимог ст. 236 КЗпП України, згідно абз. 1 п. 8 Порядку, ОСОБА_2 мали бути виплачені кошти в розмірі: 74,77 грн. (середньоденний заробіток згідно довідки № 102) х 11 (робочих днів за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі) = 822,47 грн.

З письмових заперечень та пояснень в судовому засіданні представника відповідача та третьої особи ОСОБА_1Б, з показів свідка ОСОБА_5О, з витягу з розрахунково платіжної відомості по Ладижинському МНВЦ «Спадщина» за листопад 2014 року видно, що відповідач добровільно нарахував та виплатив ОСОБА_2 415,10 грн. за затримку розрахунку при виконанні рішення суду, за період з 03.11.2014 р. по 17.11.2014р. включно. Починаючи з 18.11.2014 року ОСОБА_2В, нараховувалась заробітна плата.

Тому різниця в заробітку за час затримки становить: 822,47 415,1 = 407,37 грн.

За таких обставин, заява ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, і їй має бути виплачена різниця між середнім заробітком за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі та добровільно виплаченими відповідачем коштами, що становить 407,37 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 236 КЗпП України, Постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 року, постановою пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року, ст.ст. 1, 3, 10, 11, 33, 60, 64, 212-215 ЦПК України суд ,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі задовольнити частково.

Стягнути з Ладижинського міжшкільного навчально-виробничого центру "Спадщина" на користь ОСОБА_2 середній заробіток за затримку виконання рішення Ладижинського міського суду Вінницької області у справі № 135/1028/14-ц в частині поновлення на роботі, за період з 03.11.2014 року по 17.11.2014 року, в розмірі 407 грн. 37 коп.

В решті заявлених вимог відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом пяти днів з дня її проголошення через Ладижинський міський суд Вінницької області до Апеляційного суду Вінницької області.

Суддя: