У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого Кузнєцова В.О.,
Суддів:Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І., Кадєтової О.В., Наумчука М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Донецької області від 05 березня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ «КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вимоги за позовом обґрунтовувало тим, що відповідно до договору від 26 грудня 2005 року відповідачка отримала кредит у розмірі 5 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 48 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на те, що банк умови договору виконав та надав кредит у розмірі, встановленому договором, а відповідачка договір не виконує, кредит у повному обсязі не повертає, у зв'язку з чим станом на 20 вересня 2013 року утворилася заборгованість у розмірі 25 931,99 грн, позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитом в сумі 4 160,77 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 20 060,77 грн, штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн і штраф (відсоткова складова) в сумі 1 211,05 грн.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 16 січня 2014 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 5 березня 2014 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 26 грудня 2005 року у розмірі 25 931 грн 99 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 квітня 2014 року відмовлено ОСОБА_6 у відкритті касаційного провадження на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

Постановою Верховного Суду України від 01 жовтня 2014 року ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 квітня 2014 року скасовано та справу направлено на новий касаційний розгляд.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, виходив із обґрунтованості позовних вимог, проте відмовив у позові у зв'язку з пропуском строку позовної давності про застосування якого наполягав відповідач.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про задоволення позовних вимог, апеляційний суд виходив із того, що невиконання ОСОБА_6 умов кредитного договору щодо повернення кредиту та нарахованих процентів за користування кредитними коштами у встановлений договором строк є підставою для стягнення з відповідача кредитної заборгованості. При цьому апеляційний суд вважав, що відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, строк дії кредитного договору не закінчився та відповідач заяви до банку про закриття карткового рахунку не подавав.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком апеляційного суду.

Судами встановлено, що 26 грудня 2005 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_6 був укладений кредитний договір, згідно умов якого остання отримала кредит в розмірі 5 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 48 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, який становить два роки.

Згідно з пунктом 9.12 Умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонговується на такий самий термін.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимого цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В порушення умов кредитного договору та вимог закону, ОСОБА_6 починаючи з листопада 2007 року припинила повертати кошти, що підтверджується розрахунком заборгованості.

ОСОБА_6 наполягала на застосуванні наслідків спливу строку позовної давності про що надавала відповідну заяву.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Як вбачається із Правил користування платіжною карткою (п. 3.1.1, 5.4) граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці.

Таким чином повернення кредитних коштів визначено періодичними щомісячними платежами, тому у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів має обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу.

З урахуванням вказаних вище обставин, ОСОБА_6, починаючи з листопада 2007 року перестала виконувати умови кредитного договору і саме з цього часу виникло право вимоги у банку за захистом свого порушеного права.

Крім того, судом першої інстанції було встановлено, що сторонами договір про збільшення строку позовної давності не укладався.

З позовом про стягнення кредитної заборгованості ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось лише 16 жовтня 2013 року, тобто після закінчення строків позовної давності, передбачених ст. ст. 257, 258 ЦК України.

Таким чином, встановивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, та дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови в задоволенні позовних ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення кредитної заборгованості, у зв'язку з тим, що позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав після закінчення строків позовної давності, передбачених ст. ст. 257, 258 ЦК України.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про часткове задоволення позову, апеляційний суд прийшов до помилкового висновку, що з урахуванням п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, строк дії кредитного договору не закінчився, оскільки відповідно до п. 3.1.1 Правил користування платіжною карткою (далі - Правила) строк дії картки вказується на лицевій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця.

Пунктом 3.1.3 Правил встановлено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії картки) не надійшла письмова заява держателя картки щодо закриття карткового рахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг з виконання операцій по картковому рахунку, та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором.

Зі змісту п. 5.4 Правил вбачається, що строк погашення кредиту у повному обсязі здійснюється не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці у полі «місяць».

Судом першої інстанції також було встановлено та не заперечувалось сторонами, що строк дії картки - 24 місяці, тобто строк дії картки закінчився у жовтні 2007 року.

Отже, з урахуванням висновків викладених в постанові Верховного Суду України від 01 жовтня 2014 року, суд апеляційної інстанції вказаних обставин та вимог закону не врахував та залишив поза увагою те, що відповідно до заяви ОСОБА_6 про надання кредиту та правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці.

Отже, суд апеляційної інстанції не врахував, що останній платіж відповідачем здійснено у листопаді 2007 року, строк дії картки закінчився у жовтні 2007 року, а з вказаним позовом ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось лише 16 жовтня 2013 року, тобто з пропуском строку позовної давності, у зв'язку з чим помилково скасував рішення суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 05 березня 2014 року скасувати, рішення Селидівського міського суду Донецької області від 16 січня 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова М.І. Наумчук