Справа №592/8844/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Князєв В. Б.
Номер провадження 22-ц/788/60/15 Суддя-доповідач - Криворотенко В. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Дубровної В. В. , Гагіна М. В.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства «Завод обважнених бурильних та ведучих труб»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 листопада 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Дочірнього підприємства «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а:

Звертаючись з позовом позивач просив поновити його на посаді заступника директора з економічної безпеки ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб», стягнути з ДП «Завод обважнених бурильних і ведучих труб» на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу, допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі і стягнення заробітної плати, але не більше чим за один місяць.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 листопада 2014 року позов задоволено.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді заступника директора з економічної безпеки ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб».

Стягнуто з ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» на користь ОСОБА_3 38125,36 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 18 липня 2014 року по 24 листопада 2014 року, з утриманням встановлених законом податків і зборів, а також сплаченої при звільненні вихідної допомоги.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 9217 грн. 12 коп., з утриманням встановлених законом податків і зборів. Вирішено питання щодо судового збору.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухваленого рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, позивач з 26.04.2010 р. працював заступником директора з економічної безпеки ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» (а.с. 11-12, 40).

16.04.2014 р. в.о. директора ДП «Завод обважених бурильних та ведучих труб» прийнято рішення про внесення змін до штатного розпису, зокрема, виключено дві посади та введено 4 нові штатні одиниці у тому числі посади заступника директора по якості та заступника директора по режиму та внутрішньому аудиту, які були укомплектовані 23.04.2014 р. та 06.05.2014 р. відповідно (а. с. 32).

07.05.2014 р. на підставі наказу по ДП «Завод обважнених та бурильних труб» за № 49/П «Про реструктуризацію ДП» від 07.05.2014 р. позивача було попереджено про наступне звільнення (а. с. 4, 5).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 пояснили суду, що 07.05.2014 р. вони попереджали позивача про наступне звільнення.

17.07.2014 р. ОСОБА_3 було звільнено з роботи з посади заступника директора з економічної безпеки ДП «Завод обважених бурильних та ведучих труб» у зв'язку зі скороченням чисельності або штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 6,41).

Задовольняючі позовні вимоги позивача та поновлюючи останнього на роботі, місцевий суд виходив з того, що при звільненні позивача було порушено трудове законодавство, а саме, розгляд подання адміністрації виборним органом первинної профспілковою організації, членом якої є ОСОБА_3, фактично було розглянуто за відсутності позивача, в той час коли ОСОБА_3 був на засіданні профкому, були присутні лише три з одинадцяти членів профкому, хоча в протоколі зазначено, що при цьому були присутні всі одинадцять членів профкому. Письмової заяви про розгляд подання адміністрації на розірвання трудового договору з позивачем за відсутності останнього, ОСОБА_3 не писав.

Проте з даним висновком суду колегія суддів в повній мірі погодитися не може.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав передбачених пунктами 1 (крім випадків ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5,7 статті 40, пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органну (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Частиною 9 ст. 43 КЗпП України передбачено, якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглядає спір по суті.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року №9 передбачено, що згода профспілкового органу на звільнення не може бути визнана такою, що має юридичне значення, зокрема якщо не додержані вимоги про участь у засіданні цього органу більше половини його членів.

Встановивши, що звільнення працівника проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до профспілкового органу, суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду профспілкового органу і після її одержання або відмови профспілкового органу в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті. Не буде суперечити закону, якщо до профспілкового органу в такому випадку звернеться власник чи уповноважений ним орган або суддя при підготовці справи до судового розгляду. Аналогічним чином вирішується спір про поновлення на роботі, якщо згоду профспілкового органу на звільнення визнано такою, що не має юридичного значення. Відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі.

Проте місцевий суд не врахував вказані вище вимоги трудового законодавства та роз'яснення Верховного Суду України, не вжив заходів щодо повторного розгляду профспілковим органом звернення роботодавця про дачу згоди на звільнення позивача і передчасно дійшов до висновку про наявність підстав для поновлення позивача на роботі.

Під час розгляду справи в апеляційному суді колегія суддів запропонувала відповідачу повторно звернутися до профспілкового органу з відповідним поданням. Згідно протоколу №9 від 26 грудня 2014 року профспілковий комітет ДП «Завод ОБ та ВТ» на своєму засіданні в присутності ОСОБА_3 розглянув звернення адміністрації підприємства про дачу згоди на звільнення позивача та одноголосно прийняв рішення про дачу згоди на його звільнення.

Колегія суддів вважає, що при звільненні позивача були дотримані і інші вимоги трудового законодавства. Відповідач намагався працевлаштувати позивача на вакантні посади, які міг зайняти позивач в силу своєї освіти та кваліфікації. Проте позивач відмовився від даних вакансій (а.с.90).

Наявність вакансій і можливість їх зайняття позивачем перевірялась і апеляційним судом, але позивач запевнив колегію суддів, що вакантні посади оглянуті ним в судовому засіданні і які він міг би зайняти в силу наявної освіти і кваліфікації його не влаштовують, а інші він не може зайняти в силу відсутності спеціальної освіти та кваліфікації.

Посилання позивача як на підставу для визнання недійсним наказу про його звільнення з роботи, прийняття директором заводу ОСОБА_7 з порушенням своїх повноважень наказів №41-п від 16.04.2014 року та №50-п від 07.05.2014 року про затвердження та введення в дію нової структури управління заводу та організаційної структури заводу, колегія суддів не може врахувати, оскільки з даних підстав позивачем позов не заявлявся, місцевий суд щодо цього рішення не ухвалював, а апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах заявлених вимог.

Тому рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового згідно вимог ст. 309 ЦПК України про відмову в задоволенні позову.

Сплачений апелянтом судовий збір в сумі 190,63 грн. підлягає компенсації останньому за рахунок держави згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 листопада 2014 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Дочірнього підприємства «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовити.

Сплачений Дочірнім підприємством «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» судовий збір в сумі 190,63 грн. за апеляційний розгляд компенсувати за рахунок держави.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: