УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2015 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Марфіна Н.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

у с т а н о в и л а:

21.09.2015 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Ознайомившись зі змістом поданої позовної заяви та доданими до неї документами приходжу до висновку про те, що позовна заява не підсудна ОСОБА_3 районному суму м. Києва і підлягає поверненню позивачу для подання до належного суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Згідно ст. 110 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Як зазначає позивачка у своїй позовній заяві, відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.

Сама позивачка, як вбачається зі змісту позовної заяви та копії паспорту позивача, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3, а фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4, що територіально відноситься до Дніпровського району м. Києва.

Враховуючи положення ст.ст. 109, 110 ЦПК України, позивачка має право вибору для звернення до суду із позовом про стягнення аліментів за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем перебування) відповідача, або за зареєстрованим місцем проживання чи перебування самої позивачки.

Скориставшись встановленими правилами альтернативної підсудності, позивачка звернулась до суду за місцем свого проживання, однак будь-які дані про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання чи перебування позивачки за адресою: АДРЕСА_1, відсутні.

З огляду на те, що обидві сторони у справі зареєстровані на території м. Горлівка, Донецької області, позовна заява про стягнення аліментів з урахуванням положень ст.ст. 109, 110 ЦПК України підсудна Центрально-Міському районному суду м. Горлівки.

При цьому, розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №2710/38-14 від 02.09.2014 року «Про визначення територіальної підсудності справ», територіальна підсудність справ Центрально-Міського районного суду м. Горлівки визначена Слов'янському міськрайонному суду Донецької області, який і є в даному випадку належним судом для звернення із позовом про стягнення аліментів.

Згідно положень ст. 115 ЦПК України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України, заява повертається у випадку коли справа не підсудна цьому суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 109, 110, 115, 121, 293, 294 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - повернути позивачу, для подання до належного суду.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя -