АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1135/15 Справа № 201/5305/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Черновськой Г. В. Доповідач - Куценко Т.Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

21 січня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Волошина М.П.

при секретарі - Філіній Я.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства

«Всеукраїнський Акціонерний Банк»,

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" про стягнення матеріальних збитків та відшкодування матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська звернулася ОСОБА_3 з позовом до ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», посилаючись на те, що 14 лютого 2014 року між сторонами було укладено договір банківського вкладу на суму 25 000,00 грн. з нарахуванням 25 % річних строком на 13 місяців. Після спливу місячного строку позивач звернулася до відповідача з усною заявою про повернення вкладу, що передбачено п.1.6 договору. В зв'язку з тим, що зазначену вимогу відповідач залишив без задоволення вона неодноразова зверталася на адресу відповідача з письмовою вимогу про повернення суми вкладу та нарахованих відсотків. Відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим ОСОБА_3 звернулася до суду з позовними вимогами з врахуванням їх уточнень про стягнення з відповідача 25% річних в розмірі 1 130грн., інфляційних витрат за несвоєчасне повернення вкладу в розмірі 2 025грн., 98,28грн. матеріальної шкоди, 109,20грн. витрат за юридичні послуги та моральну шкоду у розмірі 750,00 грн., також просила повернути кошти по сплаті судового збору в розмірі 251,38 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь останньої трьох відсотків річних за час прострочення повернення депозиту у розмірі 135,61 грн., інфляційні витрати у розмірі 2 025,00грн., матеріальну шкоду в розмірі 98,28грн., в решті позовних вимог відмовлено, також вирішено питання щодо судових витрат /а.с.91-97/.

В апеляційній скарзі ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволені позовних вимог ОСОБА_3 відмовити, посилаючись на те, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, та рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 лютого 2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» було укладено договір банківського вкладу «З любов'ю VAB! «Щомісячний» №746554/2014 на строк 13 місяців, тобто дата вимоги вкладником вкладу - 14 березня 2015 року. Відповідно до умов договору позивач розмістила на рахунку відкритому відповідачем на умовах депозитного продукту грошові кошти у розмірі 25 000,00 грн. Згідно п. 1.5 даного договору стандартна ставка за вкладом становить 25% річних та діє перший місяць дії вкладу. Пунктом 1.6 договору передбачено при достроковому закритті вкладу проценти за вкладом нараховуються/перераховуються у повному обсязі згідно договору за кожний повний місяць дії вкладу /а.с.8/.

Позивач належним чином виконав умови зазначеного договору, що підтверджується меморіальним ордером № 710359 від 14 лютого 2014 року /а. с. 9/.

19 березня 2014 року ОСОБА_3 звернулась на адресу начальника відділення № 128 ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в м. Дніпропетровську з письмовою заявою про намір зняти грошові кошти у розмірі 25 000,00 грн. до 14 квітня 2014 року /а.с.10/, а 14 квітня 2014 року - з заявою про повернення суми депозитного вкладу та сплати нарахованих відсотків /а.с.11/.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 14 квітня 2014 року відповідачем було перераховано на картковий рахунок позивача грошові кошти за договором банківського вкладу «З любов'ю VAB! «Щомісячний» №746554/2014 від 14 лютого 2014 року у повному обсязі, що підтверджується випискою з рахунку що була надана відповідачем до заперечень на позов /а.с.77/.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст.ст. 526, 610, 625 ЦК України прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 щодо стягнення коштів.

Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивачем жодним чином не доведено законності своїх позовних вимог щодо протиправності дій Банку по обслуговуванню поточного рахунку останньої та також не доведено належними доказами обставину щодо нарахування 3% річних за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань та інфляційне збільшення заборгованості спростовуються матеріалами справи та не можуть бути прийняти до уваги колегією суддів, з наступним підстав.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із ч.1 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно до ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Частиною першою ст.1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч.5 ст.1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Статтями 526 та 1058 ЦК України встановлено, що зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд.

У разі перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, але ненадання вкладнику можливості використання цих коштів, зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, яка передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року (справа № 6-140цс13).

Тобто встановивши, що перерахування коштів на поточний рахунок позивача відбулося 14 квітня 2014 року, однак фактичне повернення вкладу було здійснено в період з травня 2014 року по липень 2014 року, що підтверджується випискою за поточним (картковим) рахунком /а.с.63-64/ та не заперечується відповідачем відповідно до наданих останнім заперечень на позов разом з випискою по вкладному рахунку НОМЕР_1 /а.с.75-77/, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат за період з 14 квітня 2014 року по 18 червня 2014 року.

Також апелянт в обґрунтування своїх вимог посилався на постанову Правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року №733 «Про віднесення ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до категорії неплатоспроможних», на підставі якої виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 листопада 2014 року№123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», згідно з яким з 21 листопада 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «ВіЙеБі Банк». Тому в даних правовідносинах необхідно застосувати положення п.5 ст.36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відповідно до якого під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Однак з наведеними твердженнями апелянта колегія суддів погодитися не може, оскільки як вбачається з матеріалів справи 3 % річних та інфляційні втрати нараховані за період з 14 квітня 2014 року по 18 червня 2014 року, тоді як рішення про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк» було прийнято лише 20 листопада 2014 року.

Висновки суду підтверджені належними, дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав правильну оцінку відповідно до норм ЦПК України та є такими, що відповідають нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Волошин М.П.

Демченко Е.Л.