Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне в порядку гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України/

27 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

при секретарі Пєронкові М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що Державною казначейською службою України з рахунку обліку депозитних сум на його рахунок № 3450, відкритий у Сімферопольській філії ПАТ КБ «Приватбанк» у період з 23 квітня 2013 року по 22 жовтня 2013 року була перерахована грошова сума в розмірі 55 086, 83 грн. на виконання розпоряджень державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Євпаторійського міського управління юстиції ОСОБА_2 під час примусового виконання рішення Господарського суду АР Крим про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суми у розмірі 80 870, 70 грн. Однак відповідачем не визнається отримання грошових коштів у зазначеному розмірі на його рахунку, в звязку з чим він просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 55 086, 83 грн.

Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити заочне рішення суду за правилами ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…».

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно копії довідки ПАТ КБ «Приватбанк» від 23 квітня 2013 року, що міститься в матеріалах справи на а.с.8, 23 квітня 2013 року на імя ОСОБА_1 у Сімферопольській філії ПАТ КБ «Приватбанк» було відкрито рахунок № 3450.

На виконання рішення Господарського суду АР Крим від 28 січня 2013 року по справі № 5002/-20/3800-2012 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошової суми у розмірі 80 870, 70 грн., державною казначейською службою України з рахунку обліку депозитних сум на рахунок позивача № 3450, у період з 23 квітня 2013 року по 22 жовтня 2013 року була перерахована грошова сума у розмірі 55 086, 83 грн. /а.с.10, 39-40/ згідно з розпорядженнями державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Євпаторійського Міського управління юстиції ОСОБА_2 /а.с.4-7/

19 березня 2015 року представник позивача звернувся до відповідача з заявою про видачу грошових коштів, наявних на рахунках ОСОБА_1 Листом від 22 березня 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» банк відмовив у видачі грошових коштів, посилаючись на те, що територія АР Крим та м. Севастополь визнано тимчасово окупованою територією України, що порушило роботу банківської системи в регіоні та в звязку в чим, Правлінням Національного банку України було прийнято Постанову «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території АР Крим і м. Севастополя». З огляду на зазначене ПАТ КБ «Приватбанк» вимушений припинити свою діяльність на території АР Крим.

Статтею 1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Згідно ст.ст. 526, 530, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги про стягнення грошових коштів в розмірі 55 086, 83 грн. в такому вигляді ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 76, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення грошових коштів задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) грошові кошти у розмірі 55 086, 83 грн.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) сплачений останнім судовий збір у розмірі 550 грн. 87 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя С.О. Демидова