233 № 233/6434/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області

у складі

головуючої судді Бєлостоцької О.В.,

при секретарі Махота О.В.,

за участю

позивача -

відповідача -

представника відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Костянтинівської міської ради про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

09 грудня 2014 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Костянтинівської міської ради, в якому зазначили, що вони зареєстровані та мешкають в будинку АДРЕСА_1, який був побудований на виділеній 10 липня 1968 року земельній ділянці за спільні кошти ОСОБА_3, яка є матірю*ю позивача та сестрою позивачки та ОСОБА_4, який є дідом позивача та батьком позивачки по справі відповідно. Після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_4 позивачі продовжили проживати в будинку АДРЕСА_1. За життя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не оформили належним чином право власності на зазначений будинок, у зв*язку з чим позивачі позбавлені можливості як єдині спадкоємці зазначених осіб реалізувати свої спадкові права. Позивачі просять визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частини будинку АДРЕСА_1 Донецької області в порядку спадкування після смерті матері - ОСОБА_3, визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину будинку АДРЕСА_1 Донецької області в порядку спадкування після смерті батька - ОСОБА_4

В судове засіданні позивачі не з*явились, надали заяви про розгялд справи за їх відсутності, в яких зазначили, що підтримують заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача - Костянтинівської міської ради звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визнання за ними права власності на будинок.

З*ясувавши позицію сторін по справі, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 (а.с.21).

Позивачка ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 (а.с.23) та сестрою ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_3 (а.с.46).

22 травня 1968 року рішенням Виконкому Костянтинівської міської Ради депутатів (а.с.16) ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було виділено в бесстрокове користування земельну ділянку площею 600 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального жилого будинку, про що 10 липня 1968 року було укладено відповідний договір (а.с.47-48).

Проект планування та забудови земельної ділянки, виділеної ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був затверджений головним архітектором м.Костянтинівки 29 липня 1968 року та надано дозвіл на будівництво під реєстровим номером 94354 (а.с.17-18).

26 липня 1985 року будинок АДРЕСА_1 був побудований, про що свідчать складені Костянтинівським міським бюро технічної інвертаризації документи : зведений акт вартості будівель та споруд (а.с.12-14), журнал внутрінніх обмірів та споруд (а.с.15).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.34-35) право власності на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 не реєструвалось.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_4 (а.с.19).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_5 (а.с.20).

З листів Костянтинівської державної нотаріальної контори № 2135/01-16 від 23 грудня 2014 року (а.с.37), № 2136/01-16 від 23 грудня 2014 року (а.с.39) в провадженні нотаріальної контори спакових справ щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 немає.

З будинкової книги вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3 була зареєстрована з 16 лютого 1971 року, ОСОБА_2 - з 15 січня 1971 року, ОСОБА_1 - з 27 жовтня 1992 року (а.с.23-24).

Рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно від 17 листопада 2014 року позивачу ОСОБА_1 відмовлено в державній реєстрації права власності на будинок АДРЕСА_1 у зв*язку з тим, що документи, які потрібні для державної реєстрації права власності на нерухоме майно зареєстровані за ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які померли.

Частиною 1 ст. 331 ЦК України передбачено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.331 ч.2 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов*язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 1 ст. 529 ЦК Української СРСР, чинної на момент смерті ОСОБА_4 передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Статтею 548 ЦК Української СРСР, чинної на момент смерті ОСОБА_4, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Пунктом 1) частиною 1 ст. 549 ЦК Української СРСР було передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, :якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Частиною 1 ст. 1267 ЦК України передбачено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Частиною 3 ст. 1268 передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 392 ЦК України особа може пред*явити позов про визнання її права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Право власності на житловий будинок набувається в порядку, який був чинним на час завершення його будівництва.

На момент закінчення будівництва будинку АДРЕСА_1 питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" та прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків", в яких, зокрема, було визначено умови та правові наслідки будівництва.

Отже, за вказаними Указом і постановою підставою виникнення в громадянина права власності на житловий будинок був факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію.

Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 збудувавши будинок на виділеній земельній ділянці, набули право власності на нього по ? частині кожний, оскільки доказів наявності будь-яких домовленостей між ними щодо розміру часток немає.

Оскільки після смерті ОСОБА_4 спащину прийняли його доньки - ОСОБА_3 та ОСОБА_2, фактично вступивши у володіння спадковим майном - будинком АДРЕСА_1, так як проживали в ньому разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, то частка ОСОБА_3 у спадковому майні становить ?, а частка ОСОБА_2 - ?.

Після смерті ОСОБА_3 спадщину після неї прийняв її син - позивач по справі ОСОБА_1, оскільки постійно проживав із спадкодавицею на час відкриття спадщини.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі - за ОСОБА_2 слід визнати право власності на ? частину будинку, розташованого за адресою: Донецька область, АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті батька - ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1; за ОСОБА_1 слід визнати право власності на ? частини будинку, розташованого за адресою: Донецька область, АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті матері - ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Керуючись ст. ст.331, 392, 1216, ч.1 ст.1267, ч.3 ст.1268 ЦК України, ч.1 ст.529, ст.548, п.1с.1ст.549 ЦК Української СРСР, ст.ст.10, 11, 209, 212, 214, 215 ЦПК України , -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Костянтинівської міської ради про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину будинку, розташованого за адресою: Донецька область, АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті батька - ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частини будинку, розташованого за адресою: Донецька область, АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті матері - ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Вступна та резолютива частини рішення проголошені в судовому засіданні 29 січня 2015 року, повний текст рішення по справі виготовлений 30 січня 2015 року.

Суддя