АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/3556/14-ц Номер провадження 22-ц/786/119/15Головуючий у 1-й інстанції Потетій А. Г. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді : Пікуля В.П.,

суддів : Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

при секретарі: Лимар О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 27 листопада 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ Маркет" про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати розрахункових коштів та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «АТБ Маркет» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати розрахункових коштів та стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що вона перебувала у трудових правовідносинах з відповідачем, працювала в ТОВ «АТБ Маркет» у м. Полтава з 01.02.2012 року на посаді продавця. Звільнена була 26.05.2014 р. в порядку ст.38 КЗпП України (наказ №88 від 26.05.2014 року). Станом на 26 травня 2014 року (останній день роботи), ТОВ «АТБ Маркет» не здійснив з нею остаточного розрахунку, чим порушив законодавство про працю України, а саме: ст.43 Конституції України: ст. 24 Закону України «Про оплату праці»; ст. 115 Кодексу законів про працю України щодо термінів виплати заробітної плати; ст. 116 Кодексу законів про працю України щодо виплати всіх сум, які належать працівнику від підприємства, установи, організації в день звільнення; ст. 117 Кодексу законів про працю України, яка передбачає у разі невиплати з вини підприємства належних працівнику сум в день звільнення, підприємство повинно сплатити середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку.

ЇЇ середня заробітна плата перед звільненням складала 146 грн. 25 коп., що обчислено відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08.02.1995 № 100. Отже, боржник повинен сплатити їй середній заробіток за період затримки виплати розрахункових коштів з 26.05.2014 року по день фактичного розрахунку. Станом на 26 серпня 2014 року затримка виплати заборгованої заробітної плати складає 48 днів, що, виходячи із середньої заробітної плати, складає: 146 грн.25коп. х 48 днів = 7020грн.00коп. На її неодноразові звертання ТОВ «АТБ Маркет» відповіді не надавало та кошти не виплачувало, а тільки надіслало корінець у якому зазначено суми, які вона не отримала при звільненні, а також ці суми неправильно розраховані. Цей корінець не засвідчений печаткою та не містить підпису навіть відповідальної особи, а отже, не може вважатися документом. Вважає також, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України відповідач повинен відшкодувати моральну шкоду, яка була заподіяна їй у зв'язку з невиплатою розрахункових коштів у день її звільнення. Заподіяну їй моральну шкоду вона оцінює у сумі 7000 грн.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 27 листопада 2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ Маркет" про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати розрахункових коштів та стягнення моральної шкоди - відмовлено в повному обсязі за безпідставністю.

Судові витрати віднесено за рахунок держави.

Із рішеннями суду не погодилася ОСОБА_2, яка подала апеляційну скаргу на вказане рішення, у якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким її позов задовольнити повністю, посилаючись на прийняття його із порушенням норм матеріального та процесуального права.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вважає, що рішення суду ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Статтею 237-1 КЗпП України визначено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до положення ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_2 наказом №18-к від 01.02.2012 року прийнята на посаду продавця в ТОВ «АТБ-Маркет», була звільнена 26.05.2014 року згідно наказу №88-к від 26.05.2014 року (ст. 38 КЗпП України), з яким вона ознайомлена особисто, про що свідчить наявність її підпису, на підставі заяви про звільнення за власним бажанням з 26.05.2014 року яку позивачка написала власноручно.

У день звільнення, тобто, 26.05.2014 року, з позивачем, відповідно до вимог ст.116 КЗпП України, було проведено остаточний розрахунок, до якого увійшла також компенсація за 7 невикористаних днів щорічної основної відпустки, у розмірі 850 грн. 49 коп., про що свідчить особистий підпис позивачки у видатковому касовому ордері від 26.05.2014 року.

Таким чином, твердження позивача про те, що 26.05.2014 року вона перебувала на робочому місці протягом повного робочого дня судом першої інстанції вірно не прийнято до уваги.

Також раніше, 22 травня 2014 року позивачці, згідно відомості на виплату грошей №ОТМ-00151760 за травень 2014 року, було виплачено суму в розмірі 656 грн. 24 коп., що також підтверджується наявністю особистого підпису у відомості на виплату грошей.

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_2, у травні 2014 року позивачці за виконану роботу було нараховано дохід у розмірі 1 838 грн. 82 коп., та після утримання єдиного соціального внеску та податку на доходи фізичних осіб у розмірі 332,09 грн., виплачено заробітну плату в розмірі 505,73 грн.

Враховуючи, що в день звільнення з позивачем проведений остаточний розрахунок, видано трудову книжку, ознайомлено під підпис із наказом про звільнення, зазначені позивачкою в позові обставини з приводу порушення відповідачем вимог чинного законодавства України про працю не були доведені належними та обґрунтованими доказами, тобто відповідачем не були порушені вимоги ст. 116 КЗпП України в частині невиплати заробітної плати в день звільнення, суд прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ТОВ "АТБ Маркет" про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати розрахункових коштів та стягнення моральної шкоди.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 з приводу підробки документів, що стосуються виплат здійснених відповідачем при її звільненні, оскільки позивач не надала суду належних та переконливих доказів на підтвердження цих доводів.

Так, наполягаючи на підробці її підпису у видатковому касовому ордері від 26.05.2014 року, ОСОБА_2 у суді першої інстанції заявляла клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, однак, у судовому засіданні 27.11.2014 року відмовилася від заявленого клопотання.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, дав об'єктивну оцінку зібраним у справі доказам, вірно застосувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та ухвалив рішення, яке відповідає закону.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 314, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 27 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: В.П. Пікуль

Судді С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна