Справа №577/5327/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Буток Т. А.
Номер провадження 22-ц/788/91/15 Суддя-доповідач - Криворотенко В. І.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Дубровної В. В. , Лузан Л. В. ,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04 грудня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до комунального закладу «Конотопська центральна районна лікарня ім. ак. М.Давидова» про визнання відмови в прийнятті на роботу неправомірною,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухваленого рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з Конотопською ЦРЛ з 01.08.1988 року по 02.12.2013 року, працював на посаді лікаря-хірурга, 23.08.2012 року був звільнений у зв'язку з виходом на роботу у нетверезому стані. Рішенням Конотопського міськрайонного суду від 30.10.2012 року наказ № 88 від 23.08.2012 року про звільнення ОСОБА_3 з роботи скасовано, поновлено останнього на роботі на посаді лікаря-хірурга Конотопської ЦРЛ з 23.08.2012 року, 02 грудня 2013 року ОСОБА_3 був звільнений за угодою сторін (а.с.6-9).

ОСОБА_3 має вищу освіту за спеціальністю «лікувальна справа», наказом по управлінню охорони здоров'я Сумської облдержадміністрації від 07.12.2009 року присвоєна кваліфікація лікаря-хірурга першої категорії (а.с.4).

ОСОБА_3 є інвалідом війни ІІІ групи, інвалідність встановлена на строк до 01.11.2016 року.

ОСОБА_3 звернувся до адміністрації комунального закладу «Конотопська центральна районна лікарня ім. Академіка Михайла Давидова» із заявою про працевлаштування на вакантну посаду лікаря-хірурга, в чому керівництвом лікарні було відмовлено у зв'язку з тим, що останній неодноразово порушував трудову дисципліну, з'являвся на роботі в нетверезому стані та небажанням трудового колективу хірургічного відділення співпрацювати з ним.

ОСОБА_5 завідуючий хірургічним відділенням КЗ «Конотопська центральна районна лікарня ім. Академіка Михайла Давидова», в судовому засіданні пояснив, що на протязі 2011-2013 років ОСОБА_3 неодноразово заступав на чергування у нетверезому стані або зовсім не виходив на чергування без поважних причин. Як зав. відділенням йому доводилося просити інших хірургів замінити ОСОБА_3 на чергуванні. Тривалий час він йшов на зустріч ОСОБА_3, розумів його ситуацію, враховував його заслуги перед батьківщиною, проте зусилля були марні. Навіть після звільнення, коли його поновили на роботі, він знову продовжував порушувати трудову дисципліну та з'являвся на роботі в нетверезому стані. Останній раз адміністрація пішла йому на зустріч та звільнила з роботи за угодою сторін. На даний час він втратив довіру колективу і колектив відмовляється працювати з ним.

Лікарі хірурги КЗ «Конотопська центральна районна лікарня ім. Академіка Михайла Давидова» ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердили, що ОСОБА_3 неодноразово зовсім не приходив на чергування до лікарні або приходив в нетверезому стані, а тому бажання працювати з таким колегою в них відсутнє.

Вказані факти з достатньою повнотою встановлені судом першої інстанції на підставі належним чином зібраних, досліджених та оцінених доказів.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції вірно з'ясував спірні правовідносини, всебічно встановив обставини, що мають значення для справи у відповідності з ч. 1 ст. 212 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КЗпП України забороняється необґрунтована відмова у прийнятті на роботу.

Виходячи зі змісту ст. 22 КЗпП України необґрунтованою, за наявності вакантного робочого місця (посади), є відмова у прийнятті на роботу невмотивована чи вмотивована посиланнями на обставини, які не відносяться до ділових якостей працівника.

Статтею 139 КЗпП України передбачено, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Як вбачається зі змісту листа головного лікаря Конотопської центральної лікарні (а.с.3) ОСОБА_3 вмотивовано було відмовлено в прийнятті на роботу з підстав неодноразових порушень трудової дисципліни, появи на робочому місці в стані алкогольного сп'яніння. Даних обставин ОСОБА_3 не заперечував і в суді апеляційної інстанції.

Головний лікар Конотопської ЦРЛ даючи пояснення в суді апеляційної інстанції підтвердив, що відмовляючи ОСОБА_3 в прийнятті на роботу керувався в першу чергу його діловими якостями, відношенням до роботи на попередній посаді. Позивач дійсно притягувався до дисциплінарної відповідальності, звільнявся з роботи за появу у нетверезому стані, а після поновлення на роботі за рішенням суду знову з'явився на робочому місці у нетверезому стані, у зв'язку з чим адміністрація запропонувала йому звільнитися за угодою сторін, на що ОСОБА_3 погодився та був звільнений 2 грудня 2013 року. Крім того, згідно індивідуальної програми реабілітації інваліда №93 ОСОБА_3 може працювати за фахом лікарем з обмеженням. Йому протипоказана праця з високим рівнем психоемоційного навантаження, праця в нічні зміни. Дотриматись даних обмежень працюючи на посаді лікаря - хірурга на його думку майже не можливо. Не погоджується з поясненнями ОСОБА_3 про те, що він кардинально змінився, змінив своє відношення до роботи, до спиртного. Йому відомо, що ОСОБА_3 продовжує зловживати спиртним і його бачили в державній установі в стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до положень статті 21 КЗпП України укладення трудового договору, як і будь- якої іншої двосторонньої угоди, потребує згоди не тільки працівника, а й власника або уповноваженого ним органу. Інакше головний лікар буде позбавлений можливості в повному обсязі виконувати свої функціональні обов'язки щодо підбору та розстановки кадрів і нести відповідальність за відповідність кваліфікації медичних працівників встановленим вимогам.

Можливість працевлаштування в першу чергу залежить від наявності необхідної кваліфікації та інших якостей особи, а потім вже від вакантних посад.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, так як зводяться до переоцінки доказів та викладенню обставин справи на свою користь, а отже не можуть бути підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04 грудня 2014 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -