У Х В А Л А

Іменем України

26 січня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Ігнатюка Б.Ю.

суддів - Мацунича М.В., Панька В.Ф.

при секретарі - Савариній Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Іршавського районного суду від 12 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Доробратівської сільської ради, управління Держземагентства в Іршавському районі Закарпатської області про визнання права власності на земельні ділянки, зобов'язання зареєструвати земельні ділянки та присвоїти земельним ділянка кадастрові номери ,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Доробратівської сільради, управління Держкомзему про визнання права власності на земельну ділянку площею 0.25 га., яка призначена для будівництва та обслуговування будинку та земельну ділянку площею 0.036 га., яка призначена для ведення особистого селянського господарства в межах, зазначених в технічній документації із землеустрою. Ці земельні ділянки знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. Одночасно позивач просив зобов'язати управління Держземагенства в Іршавському районі зареєструвати за ним ці земельні ділянки та присвоїти їм кадастрові номери без погодження меж з суміжним землекористувачем ОСОБА_2 та Доробратівською сільрадою.

Позовні вимоги мотивовано тим, що він та ОСОБА_2 є суміжними користувачами земельних ділянок. Спір з приводу межі між їхніми земельними ділянками існує з 1999 р.: цей спір був між ним та мамою відповідачки, а після отримання в спадок відповідачкою майна мами - між ним та ОСОБА_2

Рішенням виконкому Доробратівської сільради № 29 від 16 серпня 1995 р. йому передано у приватну власність зазначені земельні ділянки площею 0,25 га та 0.35 га., яка складається з трьох частин, площа одної якої становить 0.036 га. Ці земельні ділянки йому були виділені в користування ще в 1975 році, що підтверджено планом забудови цих земельних ділянок. Саме відповідно до цих відомостей було складено відповідну технічну документацію з метою реєстрації права власності на ці земельні ділянки. Але такого неможливо зробити, оскільки відповідачка межі не погоджує, а Доробратівська сільрада спір з приводу цього межового спору шляхом надання дозволу на реєстрацію права власності без погодження межі з відповідачкою не надає: відповідне рішення прийнято 8 лютого 2013 р. Цим самим порушується його право на приватизацію землі, гарантоване державою.

Рішенням суду позовні вимоги задоволено.

З цим рішенням не погодилась відповідачка, порушила питання про скасування цього рішення. Просила провести по справі земельно-технічну експертизу і в залежності від висновків цієї експертизи визначити межі земельних ділянок її та позивача.

В судовому засіданні апелянт та її представник скаргу з наведених підстав підтримали.

Представники позивача вважали, що підстав для задоволення скарги немає.

Заслухавши осіб, які приймали участь у справі та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають в державі; відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, визнанням цього права; позивач є спадкоємцем своєї дружини, якій в 1975 р. було надано право забудови в АДРЕСА_1 і відповідно до технічного паспорта забудови розмір земельної ділянки становить 10 х 70 м.; відповідачка межу не погоджує, а Доробратівська сільрада прийняла рішення про не погодження меж без дозволу відповідачки.

Доводи апеляційної скарги зводяться до твердження порушення судом норм процесуального законодавства. Зокрема стверджується, що в день розгляду справи були уточнені позовні вимоги, з якими апелянт не ознайомилась та їй було відмовлено у задоволенні клопотання про проведення земельно-технічної експертизи, що призвело до порушення її права на земельну ділянку в розмірах, визначених рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 24.04.2012 р.

Зазначені доводи не можуть бути прийняті до уваги на підставі того, що зазначені твердження не відповідають дійсності.

Так, прослухавши аудіозапис судового засідання суд констатує, що в підготовчій частині судового засіданні суду першої інстанції дійсно представником позивача було уточнено позовні вимоги, але ці уточнення стосувались лише прохальної частини, а не аргументації позовних вимог. Після заявлення цього клопотання з сторони відповідача жодних клопотань не надходило і тому суд продовжив розгляд справи в порядку, визначеному ЦПК України.

Не відповідає дійсності і твердження про заявлення клопотання про проведення земельно-технічної експертизи: аудіозаписом, який прослухано в тій частині судового засідання суду першої інстанції, в якій по твердженню апелянтки було заявлено клопотання про проведення цієї експертизи, стверджено протилежне - такого клопотання в суді першої інстанції відповідачкою не заявлялось.

Відповідно до ч.2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції зумовлено поважними причинами. По справі встановлено, що клопотання про проведення зазначеної експертизи не заявлялось і тому суд в процесі апеляційного розгляду справи не вправі на підставі зазначеної норми права проводити таку експертизу.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

В зазначених межах, тобто в частині доводів апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції перевірено законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції і суд констатує, що доводи апеляційної інстанції є безпідставними.

Керуючись ст.ст.307, 308, 314 ЦПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Іршавського районного суду від 12 листопада 2014 р. по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді :