233 № 224/1329/14-ц
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
27 серпня 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого - судді Наумик О.О., при секретарі Сухоставець Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,
Позивач у судове засідання не зявилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність та з посиланням на підтримання позову в повному обсязі.
Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не зявився, неодноразово просив про відкладення розгляду справи, посилаючись на поважність причин неявки до суду, на що суд розяснив відповідачу положення ч.4 ст.169 ЦПК України щодо наслідків повторної неявки належним чином повідомленого відповідача в судове засідання та право відповідача на прийняття участі у розгляді справи через свого представника. Втім інститутом представництва відповідач не скористався, письмового обґрунтування заперечень проти позову суду не надав, обмежившись посиланням у заяві від 18.08.2015 р. на невизнання позову у повному обсязі. Суд у відповідності до ч.4 ст.169 ЦПК України ухвалив про вирішення справи у відсутність відповідача на підставі наявних у ній даних та доказів (про постанову заочного рішення).
Дослідивши докази у справі, суд дістає наступних висновків:
Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) ч.1.
Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ч.2.
За ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Судом встановлено, що у період з 11.06.2010 р. по 15.07.2014 р. сторони позивач ОСОБА_1 (у шлюбі - ОСОБА_2) ОСОБА_3 і відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі (копії свідоцтв про шлюб серії 1-НО № 206690 від 11.06.2010 р., про розірвання шлюбу серії І-НО № 261848 від 15.07.2014 р. у матеріалах справи).
У відповідності до інформації, наданої Центром надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Дзержинськ, Костянтинівка та Костянтинівського р/ну при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області (вих.9/12-1802 від 25.06.2015 р.), автомобіль марки «HYNDAI ACCENT», державний номер НОМЕР_1, 2008 р. випуску, 04.03.2014 р. був зареєстрований на імя ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. 22.10.2014 р. спірний автомобіль було перереєстровано на підставі довідки-рахунку на нового власника ОСОБА_4
Виходячи із ввідних даних, при відсутності відомостей про підстави реєстрації спірного автомобілю за відповідачем, а також у відсутність заперечень з боку відповідача щодо іншого, суд дістає висновку, що спірний автомобіль було придбано за час шлюбу між сторонами і є об'єктом права спільної сумісної власності сторін як колишнього подружжя.
У відповідності до ч.1 ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними; у відповідності до ч.1 ст.65 СК України - розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.
Згідно статті 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ч.1). Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України (ч.2).
За ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Частиною 1 статті 69 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Неподільні речі за ч.2 ст.71 СК України присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.
Згідно ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
З наведеного випливає, що позивач має право на 1/2 частку спірного автомобілю.
Однак, на час розгляду справи судом встановлено порушення права власності позивача на спірне майно через відчуження відповідачем 22.10.2014 р. цього майна третій особі без згоди на те позивача як співвласника. На відсутність її згоди на таке відчуження зазначила позивач у заяві від 26.08.2015 р., і ця обставина відповідачем не спростована.
За розясненнями Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК (2947-14). У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі (п.30).
Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК (2947-14 ) та ст.372 ЦК (435-15). Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (п.22).
Втім, вартість спірного майна відповідними доказами не підтверджена.
Керуючись принципом змагальності сторін, згідно якому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.3 ст.10 ЦПК України), принципом диспозитивності цивільного судочинства, згідно якому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст.11 ЦПК України), суд дістає висновку про недоведеність вимог позивача в частині визначення ціни позову.
У відповідності до ч.4 ст.10 ЦПК України суд неодноразово відповідними листами розяснював позивачу її право на подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, пропонував на доведення ціни позову надати або зазначити відповідні докази.
Проте своїм правом позивач не скористалася, внаслідок чого не довела позов в частині вимог стягнення з відповідача на її користь певної грошової суми як матеріальної компенсації вартості її частки у спірному майні.
За тих підстав, що на час розгляду справи спірне майно відчужене третій особі, вартість частки позивача у спірному майні позивачем не доведена, у задоволенні позову як в частині вимог визнання права власності на ? частину спірного автомобіля, так і в частині вимог стягнення матеріальної компенсації вартості цієї частки у спірному майні слід відмовити.
Керуючись ст.ст.209,214,215, 226 ЦПК України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя відмовити.
Заочне рішення суду може бути переглянуто Костянтинівським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя