пр. № 2/759/6921/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Коваль О.А., вивчивши матеріали позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Ісоль» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1, Святошинське районне управління юстиції у м. Києві про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до ТОВ «Порше Мобіліті», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1, Святошинське РУЮ у м. Києві про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Так, із позовної заяви вбачається, що спір між сторонами підлягає розгляду в порядку господарського судочинства виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ТОВ «Ісоль» пред'явлено позов про визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом ОСОБА_1 про звернення на користь ТОВ «Порше Мобіліті» предмета застави - автомобіля Audi, модель А4 Allroad в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 18.09.2014 року укладеним між сторонами, зокрема між ТОВ «Порше Мобіліті» та ТОВ «Ісоль».

Згідно ст. 1 ГК України, господарськими відносинами є відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання. Тобто, згідно законодавчого визначення, для віднесення відносин до господарських достатньо наявності двох критеріїв: предметного та суб'єктного.

Відповідно до ст. 55 ГК України, суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна (в тому числі господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України), крім випадків, передбачених законодавством.

Згідно ч. 1 ст. 3 ГК України, господарською діяльністю є діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до ст.20 ГК України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб'єктів господарювання та споживачів визначається Господарським Кодексом, іншими законами.

Враховуючи те, що договір кредиту, а в подальшому - договір застави транспортного засобу в порядку забезпечення виконання зобов'язання, укладено між двома суб'єктами господарювання, а однією стороною іншій надана послуга вартісного характеру, що має цінову визначеність, то правовідносини що виникли між позивачем та відповідачем мають всі необхідні ознаки господарських відносин, а договір укладений між сторонами є господарським договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав.

Статтею 15 ГПК встановлено територіальну підсудність справ господарським судам, відповідно до якої справи у спорах за участю боржника і стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача або за місцем виконання виконавчого напису нотаріуса за вибором позивача.

Враховуючи наведене, даний позов підлягає розгляду в порядк господарського судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що у відкритті провадження по вказані справі необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, 1, 12, 15, ГПК України, ст. ст. 1, 3, 20 ГК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження по справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ісоль» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1, Святошинське районне управління юстиції у м. Києві про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, роз'яснивши позивачу право на звернення до господарського суду в порядку господарського судочинства.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя