22 січня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Горелкіної Н.А., Євтушенко О.І., Журавель В.І.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від
19 листопада 2014 року,
в с т а н о в и л а:
У серпні 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.
На обґрунтування позовних вимог зазначало, що 7 березня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір
9 липня 2013 року утворилась заборгованість в розмірі 41 339 грн 07 коп. Тому ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути заборгованість за кредитним договором.
Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2014 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 7 березня

2008 року № DNUHPZ в розмірі 41 339 грн 07 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 30 955 грн 75 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 6 388 грн 96 коп., пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором в розмірі 236 грн 26 коп., а також штрафів відповідно до умов кредитного договору: штраф (процентна складова) в розмірі 413 грн 39 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від

19 листопада 2014 року рішення Красногвардійського районного суду

м. Дніпропетровська від 24 вересня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що відповідачем належним чином не виконувалися умови кредитного договору, у зв'язку із чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Суди встановили, що ОСОБА_4 належним чином не виконувала взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, то в розумінні ст. ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України позивач правомірно скористався своїм правом на звернення до суду з захистом своїх порушених прав, які виникли внаслідок неналежного виконання зобов'язань за кредитним договором.

Посилання скаржника в касаційній скарзі на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 6 лютого 2014 року, яким звернуто стягнення на квартиру згідно договору про іпотечний кредит від

7 березня 2008 року № DNUHGI та іпотечного договору від

7 квітня 2008 року № DNUHGI, не заслуговують на увагу, оскільки предметом розгляду зазначеної вище справи була заборгованість за іншим кредитним договором, в якому предметом договору є кошти в розмірі 16 428 грн 57 коп.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов до висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від

19 листопада 2014 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2014 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Н.А. Горелкіна О.І. Євтушенко В.І. Журавель