У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,
суддів: Євграфової Є.П., Іваненко Ю.Г.,
Євтушенко О.І., Ситнік О.М.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Головківської сільської ради Малинського району Житомирської області про визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 21 грудня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 12 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2012 року встановлено факт прийняття ним спадщини після смерті матері ОСОБА_8, а саме житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1. Проте були відсутні правовстановлюючі документи на спадковий будинок, що позбавило його можливості оформити спадщину в нотаріальній конторі.

Просив визнати за ним право власності в порядку спадкування на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_8

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області

від 21 грудня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 12 лютого 2014 року, позов задоволено. Визнано за ОСОБА_6 право власності в порядку спадкування на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга має бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов, суди керувалися тим, що відповідач у справі - Головківська сільська рада Малинського району Житомирської області позов визнала, що не суперечить закону та не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. ОСОБА_7 не надала доказів про прийняття у встановленому законом порядку спадщини після смерті матері відповідно до вимог ст. 549 ЦК Української РСР.

Із такими висновками судів погодитися не можна з огляду на наступне.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги судами не дотримано.

Судами встановлено, що мати ОСОБА_6 - ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 14).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2012 року встановлено факт прийняття ОСОБА_6 спадщини протягом шести місяців після смерті його матері ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 7).

У матеріалах справи міститься копія технічного паспорта, виготовленого 26 березня 2012 року, у якому власником житлового будинку по АДРЕСА_1 вказано ОСОБА_8 (а. с. 9).

Згідно з даними погосподарських книг № 13 за 1953−1954 роки та № 20 за 1955−1957 роки житловий будинок по АДРЕСА_1, що був побудований у 1953 році, рахувався за ОСОБА_9, до складу сім'ї якого входили: дружина ОСОБА_8, дочка ОСОБА_10, дочка ОСОБА_11, син ОСОБА_12, син ОСОБА_6

Згідно з даними погосподарських книг № 49 за 1958−1960 роки, № 1/65 за 1961−1963 року, № 1 за 1964−1966 роки будинок рахувався за ОСОБА_9, до складу сім'ї якого входили: дружина ОСОБА_8, син ОСОБА_12, син ОСОБА_6 У 1964 році у будинку прописано онуку ОСОБА_13

Згідно з даними погосподарських книг № 1 за 1974−1976 роки, за 1977−1979 роки, за 1980−1982 роки будинок рахувався за ОСОБА_9, до складу сім'ї якого входила дружина ОСОБА_8

У 1982 році помер ОСОБА_9, ОСОБА_8 стала головою колгоспного двору і до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 господарство рахувалося за нею (а.с. 16−20).

У видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок по АДРЕСА_1 ОСОБА_6 Малинською державною нотаріальною конторою Житомирської області відмовлено у зв'язку з тим, що за життя ОСОБА_8 право власності на вказаний будинок не оформила (а. с. 6, 8).

При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 01 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України.

Визнаючи право власності на спірний будинком за ОСОБА_6, ні суд першої інстанції, ні апеляційний суд не встановили фактичні обставини справи та коло спадкоємців після смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки згідно зі свідоцтвом про народження НОМЕР_1, виданим у с. Головки Малинського району Житомирської області, ОСОБА_7 є дочкою ОСОБА_8 та ОСОБА_14 (а. с. 37−39)

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що у квітні 2012 року онука ОСОБА_8 - ОСОБА_15 також зверталася до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_1 (а. с. 56).

Також згідно з копією листа апеляційного суду Одеської області від 08 вересня 2014 року № 13-17618, доданого ОСОБА_7 до касаційної скарги, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2012 року про встановлення факту прийняття ОСОБА_6 спадщини після смерті ОСОБА_8 скасовано ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14 липня 2014 року.

Тобто з матеріалів цивільної справи вбачається, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 мали двох дочок та двох синів. ОСОБА_8 померла, коли був чинним ЦК Української РСР від 1963 року, у ч. 1 ст. 549 якого передбачено, що спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Суди не визначилися з характером спірних правовідносин та нормою матеріального права, яка підлягає застосуванню, не встановили повно і всебічно обставин справи та не встановили коло осіб, які беруть участь у справі, вирішили питання про права та обов'язки спадкоємців, які не були залучені до участі у справі, не надали належну оцінку наявним у справі доказам, у зв'язку з чим судові рішення мають бути скасовані з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 338, 343, 344, 345, 347, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 21 грудня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 12 лютого 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: П.О. Гвоздик
Судді: Є.П. Євграфова
О.І. Євтушенко
Ю.Г. Іваненко
О.М. Ситнік