АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8972/15 Справа № 190/418/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Семенников О. Ю. Доповідач - Рудь В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко І.Ю., Повєткіна В.В.

при секретарі: Добролюбовій І.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2015 року за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості(а.с.2-3).

Позивач зазначав, що 13.12.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №DNJPGK00001923, за умовами якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 25500,00 грн. на строк до 14.12.2026 року та зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця, грошові кошти для погашення заборгованості складаються із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

У випадку порушення зобов'язань за кредитним договором позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Зобов'язання за вказаним договором відповідач своєчасно не виконував, у зв'язку з чим станом на 26.12.2014 року виникла заборгованість за кредитним договором на загальну суму 78582,87 грн., яка складається із наступного: 42620,50 грн. - заборгованість за кредитом; 25045,23 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2164,25 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 8752,89 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначену суму заборгованості та судові витрати.

Рішенням П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2015 року позов задоволено(а.с.125-128).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №DNJPGK00001923 від 13.12.2006 року в розмірі 78582,87 грн., з яких 42620,50 грн. - заборгованість за кредитом; 25045,23 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2164,25 грн. - заборгованість по комісіям за користування кредитом; 8752,89 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права(а.с.136-138).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст.16 ЦК України.

За положеннями ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.ст.610,612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом - ч.1 ст.611 ЦК України.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За положеннями ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

По справі встановлено, що 13.12.2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк", назва якого змінена на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»(а.с.10,13), та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №DNJPGK00001923 від 13.12.2006 року, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 25 500,00 грн. на наступні цілі: придбання нерухомості, а також 5100,00 грн. на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,34% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту. Період сплати визначено з 21 по 27 число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором(за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) в сумі 411,59 грн. для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії - п.1.1. договору(а.с.7-8).

Пунктом 2.3.1 кредитного договору визначено право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні із курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті. При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Збільшення процентної ставки банком у вищевказаному порядку можливе в межах кількості пунктів, на яке збільшилася ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитами або пропорційно збільшенню курсу долара США(а.с.7-8).

При порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, передбачених п.п.1.1., 2.2.4., 2.3.3. цього договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 3,19% на місяць, нараховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом - п.3.2 договору(а.с.7-8).

При порушенні позичальником будь-якого зобов'язання, передбачених п.п.2.2.2., 2.2.3 кредитного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки - п.4.1. кредитного договору(а.с.7-8).

Листом від 31.12.2009 року за вих.№20.1.3.2/6-38101 ПАТ КБ «ПриватБанк» на адресу ОСОБА_2 направлено повідомлення про збільшення відсоткової ставки за кредитним договором №DNJPGK00001923 від 13.12.2006 року, а саме до 27,42% на рік, при цьому вказано, що підвищення відсоткової ставки за кредитним договором здійснено автоматично з 01.02.2009 року. Також позивачу надано строк для подачі письмового повідомлення про свою незгоду із зміною ставки, що підтверджується змістом повідомлення та реєстром поштового відправлення №264 ір від 09.01.2009 року(а.с.35-36).

Із справи вбачається, що 22.11.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №DNJPGK00001923 від 13.12.2006 року, відповідно до умов якої сторони узгодили, що сума заборгованості, яка виникла в період надання позичальнику кредиту до дати підписання цього договору зменшується на 8036,63 грн., а саме: відсотки у розмірі - 0 грн., комісія у розмірі - 0 грн., пеня у розмірі 8036,63 грн. - п.1.

В п.2 угоди зазначено, що у разі порушення позичальником будь-якого з зобов'язань, передбачених в графіку погашення кредиту понад 31 день, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 8036,63 грн.

З урахуванням існуючої на час укладання додаткової угоди 22.11.2012 року заборгованості пункт 1.1. договору від 13.12.2006 року викладено в наступній редакції: банк зобов'язується надати позичальникові кредитні кошти у вигляді неповновлюваної лінії в розмірі 48 014,04 грн. на наступні цілі: придбання квартири, а також у розмірі 23014,04 грн. на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.27 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 2,29% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, який визначено з 21 по 27 число кожного місяця.

Згідно п.4, 5 додаткової угоди №1 від 22.11.2012 року Графік погашення кредиту викладено в новій редакції та зазначено, що він є невід'ємною частиною цієї додаткової угоди. Погашення заборгованості за договором здійснюється згідно Графіку погашення кредиту (додатку 1 до додаткової угоди від 22.11.2012 року).

Пуктом 6 додаткової угоди №1 встановлено, що підписання цієї додаткової угоди не є рішенням банку про анаулювання заборгованості позичальника.

Пуктом 7 додаткової угоди №1 визначено, що в разі порушення позичальником строків по сплаті відсотків за користування кредитом та винагород, зазначених в договорі, згідно ст.ст.212,611,651 ЦК України сторони узгодили, що протягом періоду неналежного виконання позичальником зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом та винагород, передбачених договором, плата за кредитом нараховується банком у розмірі фактично сплаченої позичальником. При цьому, позичальник за весь період неналежного виконання зобов'язань по сплаті плати за кредитом сплачує банку неустойку в розмір 100% від розміру неналежно сплачених відсотків за користування кредитом, та 100% від розміру неналежно сплачених винагород, передбачених договором. Банк обумовив, що на період неналежного виконання позичальником зобов'язань по сплаті плати за кредитом, що включає в собі відсотки за користування кредитом та винагород, передбачених договором, здійснюється зменшення розміру плати за кредитом до суми фактично сплаченої позичальником(а.с.32-34).

Як видно із справи, позичальник ОСОБА_2 належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання за кредитним договором №DNJPGK00001923 від 13.12.2006 року та додатковою угодою №1 від 22.11.2012 року до кредитного договору, допустив прострочення виконання умов останніх, у зв'язку з чим станом на 26.12.2014 року виникла заборгованість на загальну суму 78582,87 грн., яка складається із наступного: 42620,50 грн. - заборгованість за кредитом; 25045,23 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2164,25 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 8752,89 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, що підтверджуються розрахунком заборгованості, складеного ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 26.12.2014 року(а.с.4-6), випискою по рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_2 за період з 13.12.2006 року по 20.04.2015 року(а.с.31).

Встановивши вказані обставини та факт невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, суд прийшов до правильного висновку про задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк».

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що він не отримував повідомлення про підвищення відсоткової ставки за кредитним договором, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вказане повідомлення було направлено на його адресу у передбаченому порядку. Про погодження із збільшенням розміру процентної ставки свідчить оплата відповідних сум на погашення заборгованості за кредитом після 01.02.2009 року та укладення 22.11.2012 року додаткової угоди №1 до кредитного договору №DNJPGK00001923 від 13.12.2006 року з урахуванням збільшеного розміру процентної ставки(а.с.32-36).

Твердження ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про відсутність даних щодо розміру заборгованості та відповідного розрахунку не можуть бути взяті до уваги, оскільки судом досліджені надані позивачем та наявні у справі виписки з нарахування та сплати позичальником відповідних грошових сум, у тому числі пені за договором від 13.12.2006 року. При цьому судом встановлено, що розмір заборгованості та її складові за вказаними розрахунками визначені з урахуванням платежів, на які посилалась представник відповідача(а.с.4-6,31). Доказів в розумінні ст.ст.57,58 ЦПК України, які б спростовували визначену суму заборгованості, відповідач у порядку, передбаченому ст.60 ЦПК України, не надав.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що він не отримував кошти в сумі 48014,04 грн., про які зазначено як кредитні кошти в додатковій угоді №1 від 13.12.2012 року до кредитного договору №DNJPGK00001923 від 13.12.2006 року, не можуть свідчити про необгрунтованість висновків суду, оскільки судом встановлено, сума 48014,04 грн. є сумою заборгованості за кредитним договором №DNJPGK00001923 від 13.12.2006 року станом на дату укладання додаткової угоди №1, тобто станом на 13.12.2012 року. З такою сумою та умовами додаткової угоди №1 від 13.12.2012 року погодився позичальник ОСОБА_2, який підписав угоду без відповідних зауважень (а.с.7-8, 32-34). Вказана додаткова угода у передбаченому порядку не оспорена, що підтвердила в судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_2

Отже, твердження ОСОБА_2 про неотримання вказаної суми та про неправильний розрахунок заборгованості за кредитним договором є безпідставними.

Що стосується позовної давності, то суд прийшов до правильного висновку про необгрунтованість посилання представника відповідача на пропуск позивачем позовної давності, оскільки починаючи з 01.02.2007 року до 20.03.2015 року відповідач періодично сплачував відповідні платежі в погашення заборгованості, а згідно ч.5 п.7 додаткової угоди №1 від 22.11.2012 року до кредитного договору №DNJPGK00001923 від 13.12.2006 року термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів за договором встановлено сторонами тривалістю 50 років(а.с.32 зворот).

Таким чином, рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи та вимогам діючого законодавства, що регулює зазначені правовідносини, доказам у справі суд дав оцінку відповідно до положень ст.212 ЦПК України, підстав для скасування судового рішення не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -