АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/54/15 Справа № 188/845/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Полубан М. П. Доповідач - Прозорова М.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року

27 січня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Максюти Ж.І., Макарова М.О.,

при секретарі: Видюковій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля"

на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я внаслідок професійного захворювання, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом до ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я внаслідок професійного захворювання.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що з 1981 року по 1995 рік він находився у трудових відносинах з вугільними підприємствами і працював "прохідник" 5-го розряду з повним робочим днем у шахті.

31.10.1995 року висновком ЛЕК Криворізького інституту гігієни праці та профзахворювань, захворювання виявлені у нього визнано - професійними і пов'язані саме з роботою як відкатника з 1972 року по 1973 рік та з 1976 року по 1980 рік на Акчаутському ГОКе так і підземним прохідником з 1981 року по 1995 рік на підприємствах "Павлоградвугілля".

На підтвердження даного професійного захворювання було складено Акт П-4 від 17.11.1995 року. Діагноз "Хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. ЛН першого-другого ступеню". Захворювання професійне - 31.10.1995 року.

Висновком МСЕК 27.11.1995 року спочатку було встановлено 35% стійкої втрати професійної працездатності з 27.11.1995 року по 01.12.1998 рік та встановлена третя група інвалідності по професійному захворюванню.

23.02.1999 року МСЕК встановила 60% стійкої втрати працездатності з 01.12.1999 року по 01.12.2000 рік, з них 20% по пиловому бронхіту та 40% за наслідками виробничої ЧМ травми 21.04.1989 року, інвалід третьої групи по професійному захворюванню.

14.12.1999 року МСЕК встановила 60% стійкої втрати професійної працездатності з 01.12.1999 року по 01.12.2000 рік, з них: 20% по пиловому бронхіту та 40% за наслідками виробничої ЧМ травми 21.04.1989 року. Інвалід третьої групи по виробничій травмі.

21.11.2000 року МСЕК встановила 60% стійкої втрати професійної працездатності з 01.12.2000 року по 01.12.2002 рік, з них: 20% по пиловому бронхіту та 40% за наслідками виробничої ЧМ травми 21.04.1989 року. Інвалід третьої групи по виробничій травмі.

28.11.2002 року МСЕК повторно встановила 60% стійкої втрати професійної працездатності з 01.12.2002 року - безстроково, з них: 20% по пиловому бронхіту та 40% за наслідками виробничої ЧМ травми 21.04.1989 року. Інвалід третьої групи по виробничій травмі.

Наказами по підприємству йому було призначено відшкодування шкоди, як щомісячна виплата так і одноразова допомога, але йому не була відшкодована моральна шкода.

В зв'язку з стійкою втратою професійної працездатності, встановлення 3-ої групи інвалідності він вважає, що йому спричинена моральна шкода, оскільки фізичний біль та душевні страждання, викликані наслідками професійного захворювання стали невід'ємною частиною його існування. У зв'язку з хворобою він був змушений змінити свій звичайний уклад життя, через вади хвороби погіршились його відносини з близькими. Почуття безпорадності та неповноцінності приносять особливі страждання та приниження. Це спричиняє йому не тільки фізичні, але й моральні страждання.

У зв'язку з цим він вважає, що внаслідок втрати працездатності йому завдано моральної шкоди, так як він змушений постійно лікуватись, він не витримує навіть легких фізичних навантажень, не може займатись домашніми справами. Хвороба, пов'язана з професійним захворюванням порушила та змінила його звичайний спосіб життя, що призводить до душевних страждань.

Посилаючись на викладене у позові ОСОБА_2 просив стягнути з відділення ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля"моральну шкоду у розмірі 6000 грн. (а.с.1)

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 04.06.2014року позов задоволено.

Суд стягнув з ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля"на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 6 000 грн.

Також суд стягнув з ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля"на користь держави судові витрати у сумі 121 грн. 80 коп. (а.с.44-47).

В апеляційній скарзі ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля"ставить питання про скасування рішення суду та закриття провадження по справі, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права, а також неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Посилаючись на вимоги ст. 1167 ЦК України, ч.2 ст. 153, ст. 237-1 КЗпП України, Закон України "Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", рішення Конституційного Суду України від 08.10.2008 року №20-рп/2008 суд вказав на обов'язок відповідача відшкодувати завдану моральну шкоду у розмірі 6000 грн., посилаючись на те, що страховий випадок із позивачем настав 28.11.2002 року.

Проте з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись не можна.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач знаходився у трудових відносинах з відповідачем, що підтверджується трудовою книжкою позивача (а.с.5-6). Факт хронічного професійного захворювання підтверджується Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 17.11.1995 року (а.с.9-10).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу завдана стійка втрата працездатності, наявність якої у зв'язку з професійним захворюванням МСЕК встановлена 28.11.2002 року у розмірі 60%.

При цьому суд першої інстанції не звернув уваги на те, що згідно довідки МСЕК серії МСЕ-ДНА-01 №313454 від 28.11.2002 року позивачу з встановлено 60% втрати професійної працездатності безстроково, з яких 20% по пиловому бронхіту, 40% по наслідкам травми (а.с.14, об).

Що стосується профзахворювання, то згідно висновку МСЕК від 27.11.1995 року позивачу було встановлено первинно 35% стійкої втрати професійної працездатності по пиловому бронхіту (а.с.11).

З матеріалів справи вбачається, що первинним висновком МСЕК від 24.11.1993 року позивачеві було встановлено 10% стійкої втрати професійної працездатності в зв'язку з виробничою травмою.

Повторним висновком МСЕК від 14.11.1994 року позивачу встановлено 25% стійкої втрати професійної працездатності в зв'язку з нещасним випадком, що стався на 21.04.1993 року.

В подальшому висновком МСЕК від 1997 року позивачу встановлено 60% стійкої втрати професійної працездатності в зв'язку з нещасним випадком.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 06.08.2013 року стягнуто з ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля"на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 120 грн. у зв'язку з виробничою травмою.

Витягами з історії хвороби позивача підтверджується наявність втрати професійної працездатності та зазначається, що останній продовжує лікуватися і потребує подальшого курсу лікування. Тобто, даним документом підтверджується, що втрата професійної працездатності не пройшла без ускладнень і на протязі всього часу дає про себе знати, що позивач вже не відновить свій нормальний стан здоров'я.

Відповідно до п.38 Правил право на отримання потерпілим виплат на відшкодування шкоди настає з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Згідно зі ст. 440-1 ЦК Української РСР, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, було встановлено обмеження мінімального розміру відшкодування моральної шкоди - не менше п'яти мінімальних розмірів заробітної плати та максимального розміру відшкодування моральної шкоди, що не може перевищувати двохсот мінімальних розмірів заробітної плати (п.11 Правил).

Відповідно до ст. З Закону України "Про оплату праці" мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт).

Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Вищезазначені вимоги закону у поєднанні зі статтями 3 і 8 Конституції України дають підстави для висновку про те, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

За таких обставин, враховуючи засади розумності, виваженості й справедливості, а також те, що позивачу було встановлено первинно 35% стійкої втрати професійної працездатності по пиловому бронхіту згідно висновку МСЕК від 27.11.1995 року, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно посилався на висновок МСЕК від 28.11.2002 року, яким позивачу встановлено 60% втрати професійної працездатності, з яких 20% по пиловому бронхіту та 40% по наслідкам травми і вважає за необхіднерішення суду першої інстанції - змінити, та зменшити суму, що підлягає стягненню з ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля"на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди з 6000 грн. до 3500 грн., задовольнивши частково апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 303,307,309,316,319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" - задовольнити частково.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2014 року змінити, зменшивши розмір стягнутої з публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь ОСОБА_2 моральної шкоди з 6000 грн. до 3500 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: