АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2140/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 53 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

з участю: апелянта ОСОБА_6,

представників відповідача ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_9 економіки та розвитку виконавчого комітету Черкаської міської ради, третя особа: міський голова м. Черкаси про стягнення несплаченої частини заробітної плати, відпускних, суми грошової компенсації за невикористану відпустку, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, та зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

08 липня 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до відповідача з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2011 року Черкаського міського голову ОСОБА_10 було зобовязано поновити ОСОБА_6 на посаді начальника управління економіки виконавчого комітету Черкаської міської ради з 02.12.2008 р. та стягнути з виконавчого комітету Черкаської міської ради на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02.12.2008 року по 10.12.2010 року в розмірі 101232,82 грн.

Позивачку було поновлено на роботі розпорядженням секретаря Черкаської міської ради ОСОБА_11 від 03.06.2013, №242-р(к). У серпні 2013 року їй сплачено середню заробітну плату за час вимушеного прогулу.

У листопаді 2013 року відповідно до рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 жовтня 2013 року ОСОБА_6 сплачено середню заробітну плату за час затримки суми, належної працівникові при звільненні.

Позивачка вказує на те, що із суми, яку їй виплатили, було неправильно утримано податок на доходи фізичних осіб (далі ПДФО) у зв'язку із невірним застосуванням ставки податку на доходи фізичних осіб. Враховуючи, що середня заробітна плата за час вимушеного прогулу сплачується не за один місяць, а за період з 04.01.2011 року по 03.06.2013 року із розрахунку 4157 грн. 60 коп. на місяць, а середню заробітну плату за час затримки суми, належної працівникові при звільненні сплачено за період з 02.12.2008 року по листопад 2013 року із розрахунку 4157 грн. 60 коп. на місяць, то, в середньому, дохід в місяць складає 8315,20 грн., тобто, менш ніж 9410,00 грн.

Оскільки при вирахуванні податку до неї відповідачем було застосовано ставку податку 17%, а не 15%, вона звернулася до Міністерства доходів і зборів України із проханням дати розяснення яка ставка податку застосовується у її конкретному випадку. Листом від 23.03.2014, №1849 Міністерство доходів і зборів України повідомило, що питання оподаткування доходів за вимушений прогул залежить від того, який розрахунок наведено у рішенні суду.

За період з 04.01.2011 року по дату поновлення на посаді (03.06.2013 року) середній заробіток за вимушений прогул у зв'язку з невиконанням рішення суду нараховувала бухгалтерія департаменту економіки та розвитку виконавчого комітету Черкаської міської ради за кожний місяць окремо, виходячи із середньомісячного заробітку 4157 грн. 60 коп., а не як одноразову грошову компенсацію.

08.04.2014 року ОСОБА_6 звернулася до директора департаменту економіки та розвитку виконавчого комітету Черкаської міської ради, з проханням здійснити перерахунок податку на доходи фізичних осіб застосувавши ставку податку 15 %, надавши копію листа Міністерства доходів і зборів України від 23.03.2014 року, № 1849.

06.06.2014 року в листі департаменту економіки та розвитку виконавчого комітету №65/14-527 в задоволенні прохання було відмовлено.

ОСОБА_6 вказує, що з її доходу неправомірно стягнуто ПДФО на 4 370,36 грн. більше належного, а саме: в серпні 2013 року із суми 129 449,02 грн. стягнуто ПДФО 20 434,52 грн., а належить 19 417,35 грн. Різниця -1 017,17 грн. В листопаді 2013 року із суми 248 146,19 грн. стягнуто ПДФО 40 575,12 грн., належить - 37 221,93 грн. Різниця - 3353,19 грн.

13.01.2014 року позивачка звернулася з листом до департаменту економіки та розвитку виконавчого комітету Черкаської міської ради, в якому просила повідомити про нові розрахунки сум відпускних у 2013 році, грошової компенсації за невикористану відпустку при звільненні у вересні 2013 року, розміру середньомісячної заробітної плати для надання матеріальної допомоги у 2013 році, згідно рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 червня 2013 року.

Відповідь на своє звернення позивачка отримала 08.04.2014 року, в якій їй повідомили про неможливість таких перерахунків.

ОСОБА_6 вказує на те, що при нарахуванні середньої заробітної плати за час відпусток і для виплати компенсації за невикористані відпустки слід керуватися Постановою КМ України №100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».

Розпорядженням секретаря Черкаської міської ради від 03.07.2013, №300-р позивачу надана відпустка тривалістю 57 календарних днів з 04.07.2013 року з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі середньомісячного заробітної плати і матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячного заробітної плати.

Згідно з «Індивідуальними відомостями про застраховану особу», дохід за останні 12 календарні місяці (липень 2012 року-червень 2013 року) складає 99 940,34 грн. Отже, сума відпускних у 2013 році після проведених розрахунків має складати 15607,12 грн., а фактично нараховано 8 010,78 грн. Таким чином, як вважає позивачка, вона не отримала належні відпускні в сумі 7 596,34 грн.

Крім того, розрахунок сум грошової компенсації за невикористану відпустку при звільненні у вересні 2013 року за 158 днів на підставі даних «Індивідуальних відомостей про застраховану особу» мав би бути наступним: дохід за останні 12 календарні місяці (вересень 2012 року-серпень 2013 року) складає 108 733,89 грн. Сума грошової компенсації за невикористану відпустку у 2013 році має складати 47 068,03 грн. Фактично нараховано 22 560,82грн.

Таким чином, як зазначає позивачка ОСОБА_6, вона не отримала належної їй суми грошової компенсації за невикористану відпустку у 2013 році - 24 507,21 грн.

Позивачка зазначає, що середня заробітна плата для нарахування матеріальної допомоги у 2013 році на підставі даних «Індивідуальних відомостей про застраховану особу» (травень, червень) складає: 8332,93 грн. + 8212,93 грн. = 16545,86 грн.

Середньомісячна кількість робочих днів: (18+19): 2 = 18,5 роб. дні

Середньомісячна заробітна плата: 16545,86 грн. : 37 роб. дні х 18,5 роб. дні = 8272,93 грн.

Отже, матеріальна допомога на оздоровлення складає 8 272,93 грн. і матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань 8 272,93 грн. Разом: 16 545,86 грн. Фактично позивачу нараховано - 8315,20 грн.

Різниця в сумі матеріальної допомоги на оздоровлення становить 4115,33 грн., різниця в сумі матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань також становить 4115,33 грн.

Таким чином, вона не отримала належної їй матеріальної допомоги у 2013 році в сумі 8230,66 грн.

Позивачка зазначає, що середня заробітна плата за останні 2 календарні місяці на підставі даних «Індивідуальних відомостей про застраховану особу» (липень, серпень 2013 року) складає: 8910,98 грн. + 16548,46 грн. = 25459,44 грн.

Середньомісячна кількість робочих днів: (23 дн. + 23 дн.) : 2 = 23 роб. дні.

Середньомісячна заробітна плата: (25459,44 грн. : 46 дн.) х 23 роб. дні.= 12729,72 грн.

ОСОБА_6 звільнена з роботи розпорядженням секретаря Черкаської міської ради ОСОБА_11 від 30.08.2013, №474-р(к) з 03 вересня 2013 року.

Таким чином, сума виплати складає 126 084 грн.85 коп.

Позивачка ОСОБА_6 збільшувала позовні вимоги 20.05. та 02.07.2015 року.

В заяві про збільшення позовних вимог від 02.07.2015 року позивачка також просила суд врахувати те, що середня заробітна плата за час вимушеного прогулу сплачувалася не за один місяць, а за період з 04.01.2011 року по 03.06.2013 року із розрахунку 4157,60 грн. на місяць, а середня заробітна плата за час затримки суми, належної працівникові при звільненні, сплачена за період з 02.12.2008 року по листопад 2013 року із розрахунку 4157,69 грн. на місяць, а цей період зараховано до трудового стажу, то і нараховуватися і відображатися в реєстрах аналітичного та синтетичного обліку вона повинна помісячно за відповідні періоди і ставка ПДФО має застосовуватися в розмірі 15%, згідно з Податковим кодексом України.

У зв'язку з порушенням відповідачем законодавства України про оплату праці ОСОБА_6 остаточно просить суд:

Стягнути з департаменту економіки та розвитку виконавчого комітету Черкаської міської ради:

- несплачену частину заробітної плати у 2013 році в сумі 4 370,36 грн.;

- несплачену частину відпускних у 2013 році в сумі 7 596,34 грн.;

- несплачену частину суми грошової компенсації за невикористану відпустку у 2013 році 24 507,21 грн.;

- несплачену у 2013 році частину матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 4115,33 грн.;

- несплачену у 2013 році частину матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в сумі 4115,33 грн.;

- середній заробіток за час затримки суми при звільненні за період з 03.09.2013 року по 02.07.2015 року в сумі 279 948, 32 грн.

Зобов'язати департамент економіки та розвитку виконавчого комітету Черкаської міської ради після сплати частини матеріальної допомоги на оздоровлення і частини матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснити новий розрахунок суми відпускних за 2013 рік та суми грошової компенсації за невикористану відпустку, включивши до розрахунку 8272,93 грн. матеріальної допомоги на оздоровлення і 8272,93 грн. матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Зобовязати департамент економіки та розвитку виконавчого комітету Черкаської міської ради здійснити, передбаченою Постановою КМУ № 159 компенсацію втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати за 2013, 2014, 2015 року.

Зобов'язати департамент економіки та розвитку виконавчого комітету Черкаської міської ради при сплаті всіх сум здійснити, передбачені законодавством України, стягнення податків і зборів та здійснити коригування фінансової звітності за 2013 рік.

Зобовязати відповідача помісячно відобразити суми середньої заробітної плати:

а) за вимушений прогул за період з 04.01.2011 року по 03.06.2013 року;

б) за час затримки суми належної працівнику при звільнені за період з 02.12.2008 року по листопад 2013 року. Розділити на кількість місяців, за які вона нарахована і відобразити це у реєстрах обліку та звітності;

Зобовязати відповідача здійснювати нарахування та стягнення всіх, передбачених чинним законодавством України податків і зборів, помісячно за весь період нарахування середньої заробітної плати за час затримки суми при звільненні ОСОБА_6 03.09.2013 року.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати, суми компенсації втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати та суми середнього заробітку за час затримки, належної працівникові при звільненні у розмірі середньої заробітної плати.

Стягнути з відповідача на користь держави судові витрати.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 липня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, вважаючи рішення суду таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права, просить його скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що при звільненні з позивачкою проведено повний розрахунок, як того вимагає стаття 116 Кодексу законів про працю України. Тому для застосування положень статті 117 Кодексу законів про працю України відсутні правові підстави.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Основні нормативно-правові документи, що регулюють розрахунок та виплату відпускних: Кодекс законів про працю України, Закон України «Про відпустки» від 15.11.1996 року №504/96-ВР, Закон України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року №108/95-ВР, Постанова КМ України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 року №100 (далі Порядок №100).

Встановлено, що Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2011 року ухвалено визнати протиправним та скасувати розпорядження Черкаського міського голови ОСОБА_10 «Про звільнення ОСОБА_6Г.» від 01.12.2008 року № 331-р(к).

Визнано неправомірними дії Черкаського міського голови ОСОБА_10 по винесенню Розпорядження «Про звільнення ОСОБА_6Г.» від 01.12.2008 року № 331-р(к).

Поновлено ОСОБА_6 на посаді начальника управління економіки Виконавчого комітету Черкаської міської ради з 02.12.2008 року.

Стягнуто з Виконавчого комітету Черкаської міської ради на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 101 232,82 грн. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 500,00, а всього 102 232,82 грн.(а.с. 8-10).

Розпорядженням секретаря Черкаської міської ради ОСОБА_11 від 03.06.2013 №242-р(к) ОСОБА_6 було поновлено на роботі. У серпні 2013 року їй сплачено середню заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Згідно з розпорядженням № 474-р(к) від 30.08.2013 року «Про припинення служби та звільнення ОСОБА_6Г.», припинено службу в органах місцевого самоврядування та вказано звільнити з 03 вересня 2013 року ОСОБА_6, начальника управління економіки виконавчого комітету Черкаської міської ради, начальника управління економіки виконавчого комітету Черкаської міської ради, з посади у звязку з виходом на пенсію по інвалідності, ст. 38 КЗпП України (а.с. 20).

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 червня 2013 року ухвалено стягнути з виконавчого комітету Черкаської міської ради на користь ОСОБА_6 суму премії у розмірі 931,15 грн., суму компенсації втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 272,84 грн., середній заробіток за час затримки суми, належної працівникові при звільненні за період з 02.12.2008 року по 31 03.2013 року ,и 216 098,58 грн., а всього 217 302,57 грн. з відрахуванням суми податків та обовязкових платежів. (а.с. 12-14).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 11 червня 2014 року рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 червня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 05 вересня 2013 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. (а.с. 50-53).

Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 18 лютого 2015 року, залишеного без змін Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 07 квітня 2015 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про стягнення премії і компенсації втрати частини грошових доходів у звязку із порушенням термінів їх виплати відмовлено (а.с.113).

Позовна вимога ОСОБА_6 про стягнення з відповідача несплаченої частини заробітної плати у 2013 році мотивована тим, що з виплачених на користь неї сум коштів неправомірно утримано податок з доходів фізичних осіб на 4 370,36 грн. більше належного.

Як встановлено в судовому засіданні, при вирішенні питання щодо неправомірності утримання відповідачем податку на доходи фізичних осіб і зокрема із сплаченої позивачці ОСОБА_6 у серпні 2013 року середньої зарплати за час вимушеного прогулу по постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2011 року та іншу суму по рішенню Соснівського районного суду м.Черкаси від 13 червня 2013 року та враховуючи те, що в рішеннях суду, відповідно до яких ОСОБА_6 здійснювалися виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 04.01.2011 по 02.06.2013 року (виплачено у серпні 2013 року) і недоотриманої у 2008 році премії та середньої заробітної плати за час затримки суми, належної працівникові при звільненні за період з 02.12.2008 по листопад 2013 року (виплачено у листопаді 2013 року) не було наведено розрахунку цих виплат, а помісячний розрахунок за підписом позивачки є неналежним і є лише додатком до справи, а не рішенням суду, то відповідач ОСОБА_9 економіки та розвитку Черкаської міської ради звернувся листом від 26.09.2013 №108/13-213 (копія додається) до Державної податкової інспекції за наданням роз'яснень щодо нарахування, утримання та відображення цих виплат в звітності.

У відповіді ДІЛ у м.Черкаси Головного управління Міністерства доходів у Черкаській області від 01.11.2013 № 15757/17-522 зазначено, що при нарахуванні та виплаті працівнику середнього заробітку та премій на підставі рішення суду за час вимушеного прогулу, підприємство-працедавець зобов'язане включити всю нараховану суму до складу загального місячного оподаткованого доходу (у періоді коли відбулося нарахування) та утримати із суми такого середнього заробітку податок на доходи фізичних осіб за ставками, визначеними в ст. 167 Кодексу.

Тому, при нарахуванні та сплаті ОСОБА_6 за рішеннями суду вищезазначених виплат у серпні та листопаді 2013 року департаментом економіки та розвитку ЧМР було застосовано дане роз'яснення ДШ.

Відповідно до ст.167 Податкового кодексу України, із суми що відповідає десятикратному розміру мінімальної заробітної плати 11470,0 грн. було утримано податок за ставкою 15 %, а із суми, яка перевищує цей розмір податок за ставкою 17%. Згідно з ст. 164.6. Податкового кодексу України база оподаткування визначається як нарахована заробітна плата, зменшена на суму ЄСВ.

При цьому відповідачем надано розрахунок:

серпень 2013: нараховано доходу 129449,02 грн. - 7896,53 грн. (ЄСВ 6,1%) = 121552,49 грн. (сума доходу, що обкладається ПДФО), з неї утримано ПДФО з суми 11470,0 грн. *15% = 1720,50 грн. та з суми 121552,49 грн.-11470,0 грн. = 110082,49 грн. * 17% = 18714,02 грн. Всього утримано та перераховано до бюджету ПДФО у сумі 20434,52 грн. (1720,50 грн. + 18712,04 грн.).

листопад 2013: нараховано доходу 248146,19 грн. - 8119,61 грн. (ЄСВ 6,1%) = 240026,58 грн. (сума доходу, що обкладається ПДФО), з неї утримано ПДФО з суми 11470,0 грн. *15% = 1720,50 грн. та з суми 240026,58 грн.-11470,0 грн. = 228556,58 грн. * 17% = 38854,62 грн. Всього утримано та перераховано до бюджету ПДФО у сумі 40575,12 грн. (1720,50 грн. + 38854,62 грн.).

Отже суми ПДФО за серпень та листопад 2013 року утримані згідно з чинним законодавством.

З такими розрахунками погодився і суд першої інстанції та вважає його вірним і законним колегія суддів.

Посилання позивачки на лист Міністерства доходів і зборів від 28.03.2014 № 1849, яким вона обґрунтовує свої доводи, суд вірно відхиляє, так як у резолютивній частині наданого листа зазначено, що запит ОСОБА_6 містить недостатньо інформації для всебічного розгляду та надання податкової консультації по суті порушених питань. Крім того, там зазначено, що для надання повної відповіді необхідно звернутися до контролюючого органу, додавши копії документів, зокрема, рішення суду (а.с. 25).

Судом також встановлено, що на заяву ОСОБА_6 від 13 січня 2014 року з приводу здійснення їй перерахунку відпускних за липень-серпень 2013 року; компенсації невикористаної відпустки, виплаченої їй при звільнені 03 вересня 2013 року і виплачених у серпні 2013 року матеріальних допомог на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, ОСОБА_9 економіки та розвитку Черкаської міської ради звернувся з листом до Міністерства соціальної політики України від 07.02.2014 № 95-2 за наданням рекомендацій щодо правомірності проведення перерахунку раніше виплачених сум після звільнення працівника.

До листа додавалися копії всіх постанов судів, за якими здійснювалися виплати ОСОБА_6; копії розпоряджень про поновлення її на роботу та припинення служби; копія листа ОСОБА_6 від 13.01.2013.

Відповідно до листа-відповіді Міністерства соціальної політики від 12.03.2014 № 273/13/84-14, який обґрунтовано нормами Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 №100, «...для виплати середньої заробітної плати за час відпусток розрахунок проводиться виходячи із заробітної плати за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю надання відпустки.» Відповідно до пункту 4 Порядку при обчисленні заробітної плати за останні 12 місяців не враховується компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати.(а.с. 88).

Враховуючи те, що ОСОБА_6 було надано відпустку на 57 календарних з 03.07.2013 року, то розрахунковим періодом є 12 календарних місяців з липня 2012 року по червень 2013 року. До розрахунку відпускних були включені суми середньомісячної заробітної плати у розмірі 4157,60 грн., які були сплачені відповідно до постанови Соснівського районного суду м.Черкаси від 04.01.2011 та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 07.09.2011 перед настанням відпустки. Доплата премії, яку позивачка недоотримала відповідно до розпорядження міського голови №45-р(к) від 08.02.2008 у сумі 931,15 грн., компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 272,84 грн. (в т.ч. 2009-111,74 грн., 2010-95,92 грн., 2011-57,73 грн., 2012-7,45 грн.) та середньої заробітної плати за час затримки суми, належної працівникові при звільненні за період з 02.12.2008 по 13.11.2013 року у сумі 246942,20 грн. була здійснена 15.11.2013 року. Отже, виплати на загальну суму 248146,19 грн., які ОСОБА_6 вимагає включити до розрахунку було нараховано та сплачено на її користь не тільки після надання відпустки, а вже і після її звільнення (03.09.2013 року) (довідка № 19 від 12.06.2014р.).

Відповідно до роз'яснення Міністерства соціальної політики в листі від 12.03.2014 №273/13/84-14, у випадку донарахування премії (яка не носить разового характеру) за попередній період, який був розрахунковим мають провести перерахунок середньої заробітної плати, з якої нараховують середню заробітну плату за дні відпусток і матеріальну допомогу.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 15.11.2013 було сплачено премію, яку вона недоотримала у 2008 році, то відповідно до Порядку її відпускні не підлягають перерахунку, оскільки до розрахункового періоду липень 2012 року - червень 2013 року не входить донарахована премія за 2008 рік.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 здійснює перерахунок відпускних на підставі наданих їй Пенсійним фондом України «Індивідуальних відомостей про застраховану особу» за 2011 - 2013 роки (форма ОК-5).

Проте, жодним нормативно-правовим документом не визначено, що зазначена форма ОК-5 є підставою для нарахування відпускних та інших виплат з розрахунку заробітної плати, оскільки ці відомості були сформовані ЛФУ на підставі даних персоніфікованого обліку, які щомісячно департамент економіки та розвитку ЧМР подає до територіального органу доходів і зборів за місцем реєстрації (Додаток 4 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування)..

Крім того, листом від 21.08.2013 №16907/02 Управлінням Пенсійного фонду України у м.Черкаси Черкаської області департаменту економіки та розвитку ЧМР надано роз'яснення з посиланням на лист Пенсійного фонду України від 12.06.2012 №13484/03-30, де зазначено, що «...якщо виплати заробітної плати згідно з рішенням суду припадають на період після 2011 року, то єдиний внесок визначається шляхом ділення заробітної плати (доходу) на кількість місяців, за які вона нарахована.» Враховуючи цю норму, при поданні звітності у звітному місяці (в нашому випадку за серпень 2013 року та листопад 2013 року) в таблиці 6 додатка 4 Порядку в реквізиті 11 зазначається місяць, за який проведено нарахування середньої заробітної плати за вимушений прогул згідно з рішенням суду, що і було виконано ОСОБА_9 при поданні звітності за вищевказані місяці (копія таблиці 6 за листопад 2013 року додається).

З форми ОК-5 (Індані про застраховану особу), наданої ОСОБА_6, вбачається, що виплати по департаменту економіки та розвитку ЧМР () здійснювалися у два етапи: по 4175,33 грн. та по 4157,60 грн. щомісяця. Перша сума виплачувалася у серпні 2013 року, відповідно до Постанови Соснівського районного суду м.Черкаси від 04.01.2011 та Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 07.09.2011, друга сума виплачувалася у листопаді 2013 року, відповідно до рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 13.06.2013 та ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 05.09.2013року.

Тобто, навіть враховуючи те, що виплати цих сум здійснювалися від однієї юридичної особи та за одним кодом Пенсійний фонд їх не відображає в одній строчці, а показує окремими строками оскільки ці виплати здійснювалися в різні періоди. Також, у лівій частині знаменнику вказана кількість днів стажу в місяці. Так, наприклад у липні 2012 року ОСОБА_6 нараховано 4157,60 грн. за 31 день та 4175,33 за 31 день. Усього нараховано доходу за цей місяць у сумі 8332,93 грн. та сумарна кількість днів за місяць становить 62 дні. Такий розрахунок можна зробити за кожний місяць, який входить до розрахунку відпускних. Якщо дотримуватися логіки позивачки, то за даними з форми ОК-5 розрахунок відпускних має такий вигляд:

99940,34 грн. (сума доходу за липень 2012 - червень 2013 року) : 718 дн. (сумарна кількість днів за липень 2012 - червень 2013 року х 57 дн. = 7933,98 грн.

Фактично сплачено ОСОБА_6 відпускних за липень-серпень 2013 року в сумі 8010,78 грн.

Враховуючи вищевикладене, вимога щодо донарахування відпускних є неправомірною.

Всі заперечення та розрахунки відповідача, колегія визнає такими, що ґрунтуються на відповідних правових нормах, є переконливими та не спростовані позивачкою.

Відповідно до пункту 2 Порядку №100 розрахунок компенсації за невикористані відпустки проводиться, виходячи із заробітної плати за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю виплати компенсації. принцип її нарахування тотожний принципу нарахування відпускних. Враховуючи те, що ОСОБА_6 вимагає включити до розрахунку компенсації виплати, які були здійснені після її звільнення (коли вона вже не перебувала у трудових відносинах з департаментом економіки та розвитку) та зважаючи на роз'яснення Міністерства соціальної політики, Пенсійного фонду України, Податкової інспекції, колегія суддів вважає, що вимоги про стягнення з департаменту економіки та розвитку виконавчого комітету Черкаської міської ради несплаченої частини суми грошової компенсації за невикористану відпуску у 2013 році, що становить 24507,21 грн., також не підлягають до задоволення.

Щодо вимог про стягнення з відповідача несплачених сум матеріальних допомоги на оздоровлення і для вирішення соціально-побутових питань.

Розрахунок матеріальних допомог, відповідно до пункт 2 Порядку №100, здійснюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана виплата. Міністерством соціальної політики України в листі-відповіді від 12.03.2014 року №273/13/84-14 розяснено, що при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника, зокрема за час вимушеного прогулу.

Отже, вимоги щодо стягнення з департаменту частини матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 4115,33 грн. та частини матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в сумі 4115,33 грн. є необґрунтованими.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки суми при звільненні за період з 03.09.2013 р. до 02.07.2015 р. в сумі 279948, 32 грн., то вони також на підлягають до задоволення.

Так, відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. Стаття 117 Кодексу законів про працю України визначає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Отже, ОСОБА_6, згідно ст. 60 ЦПК, з підстав, наведених вище, не доведено неповноту і несвоєчасність розрахунку з нею при звільненні, а відповідачем спростовані доводи позивачки щодо необхідності перерахунку відпускних, матеріальних допомог тощо.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при звільненні з позивачкою проведено повний розрахунок, як того вимагає статті 116 Кодексу законів про працю України. Тому, для застосування норми статті 117 Кодексу законів про працю України відсутні правові підстави.

З підстав, зазначених в рішенні суду першої інстанції, не підлягають до задоволення і збільшені позовні вимоги ОСОБА_6 про зобовязання відповідача ОСОБА_9 економіки та розвитку виконавчого комітету Черкаської міської ради помісячно відобразити суми середньої заробітної плати за вимушений прогул за період з 04.01.2011 року по 03.06.2013 року та за час затримки суми належної працівнику при звільнені за період з 02.12.2008 року по листопад 2013 року, розділити на кількість місяців, за які вона нарахована і відобразити це у реєстрах обліку та звітності.

Зокрема, відповідно до положень ч.2 ст.7 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», якими визначений порядок нарахування внеску та який поширюється і на осіб, яким нараховано за вимушений прогул і за час затримки, при виплаті нарахованої заробітної плати (доходу) за певний період, що перевищує календарний місяць, єдиний внесок нараховується на суму, що визначається шляхом ділення заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи, на кількість місяців, за які вона нарахована.

В судовому засіданні встановлено, що згідно Звіту про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за листопад 2013 року, а також зважаючи на Індивідуальні відомості про застрахованих осіб за формою ОК-5, єдиний внесок на суми середньої плати за вимушений прогул і за час затримки при звільненні нараховано і відображено у порядку, визначеному законом.

Слід зауважити, що зміст зазначеного Звіту позивачкою не оспорюється.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні спору повно з'ясував та перевірив всі фактичні обставини справи, ухвалив рішення з дотриманням та правильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, дані обставини є підставами для залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_9 економіки та розвитку виконавчого комітету Черкаської міської ради, третя особа: міський голова м. Черкаси про стягнення несплаченої частини заробітної плати, відпускних, суми грошової компенсації за невикористану відпустку, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, та зобовязання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили

Головуючий :

Судді :