Провадження № 2-во-9/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

при секретарі - Подолян О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника позивача про виправлення описки в ухвалі Солом'янського районного суду м. Києва від 03 березня 2014 року про забезпечення позову в цивільній справі за позовом «ОСОБА_2» до ОСОБА_1, Державної служби інтелектуальної власності про визнання недійсним патенту на промисловий зразок та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

22 грудня 2014 року ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва відкрито провадження в цивільній справі за позовом «ОСОБА_2» до ОСОБА_1, Державної служби інтелектуальної власності про визнання недійсним патенту на промисловий зразок та зобов'язання вчинити дії.

Того ж дня ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва було задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову.

14 січня 2015 року на адресу Солом'янського районного суду м. Києва надійшла заява про виправлення описки в ухвалі по забезпечення позову.

В своїй заяві представник позивача посилається на те, що зазначеною вище ухвалою в резолютивній частині помилково було вказано назву державного реєстру, а саме: «Державний реєстр свідоцтв України на знаки для товарів і послуг» замість правильного «Державний реєстр патентів України на промислові зразки».

Також, для забезпечення кращого розуміння юридично значимих дій, які мають бути виконанні просить викласти перелік заборон наступним чином: «а саме: стосовно передачі права власності на патент на промисловий зразок «ІНФОРМАЦІЯ_1» № НОМЕР_1 третім особам повністю або частково, щодо дострокового припинення дії патенту на промисловий зразок «ІНФОРМАЦІЯ_1» № НОМЕР_1 за заявою власника повністю або частково до набрання рішенням Солом'янського районного суду м. Києва законної сили».

Крім того, для створення умов для належного виконання вказаної вище ухвали просить зазначити номер патенту на промисловий зразок в частині заборони Державній фіскальній службі України та спеціалізованим підрозділам Державної фіскальної служби України вносити до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності інформацію пор патент на промисловий зразок «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Вважає це описками, які мають бути виправлені, а тому просить задовольнити заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 219 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки.

Сторони в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлялися належним чином.

Виходячи з цього, на підставі п. 4 ст. 219 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути питання про виправлення описки в їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви, виходячи з наступного.

Так, ухвалою суду від 22 грудня 2014 року відкрито провадження в цивільній справі за позовом «ОСОБА_2» до ОСОБА_1, Державної служби інтелектуальної власності про визнання недійсним патенту на промисловий зразок та зобов'язання вчинити дії.

Того ж дня ухвалою суду було задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову.

Судом встановлено, що в ухвалі помилково було вказано назву державного реєстру «Державний реєстр свідоцтв України на знаки для товарів і послуг» замість правильного «Державний реєстр патентів України на промислові зразки.

Так само, для забезпечення кращого розуміння юридично значимих дій, які мають бути виконанні, суд приходить до висновку про необхідність викладення резолютивної частини ухвали наступним чином: «а саме: стосовно передачі прав третім особам повністю або частково, права власності на патент на промисловий зразок «ІНФОРМАЦІЯ_1» № НОМЕР_1, щодо дострокового припинення дії патенту на промисловий зразок «ІНФОРМАЦІЯ_1» № НОМЕР_1 за заявою власника повністю або частково до набрання рішенням Солом'янського районного суду м. Києва законної сили».

В той же час,з матеріалів справи вбачається, що в ухвалі суду від 22 грудня 2014 року помилково був зазначений пункт щодо заборони вчинення дій Державною фіскальною службою України.

Так, ч. 4 ст. 151 ЦПК України передбачено, що до заяви про забезпечення позову додаються документи та інші докази, які підтверджують, що саме ця особа є суб'єктом відповідного права інтелектуальної власності і що її права можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Крім цього, ч. 2 ст. 151 ЦПК України зобов'язує заявника обґрунтувати необхідність застосування саме того виду забезпечення позову, який заявлений особою.

З поданої до суду заяви, а також з матеріалів справи не вбачається, якими саме доказами в обґрунтування своїх вимог керувався позивач при посиланні на заборону до вчинення певних дій Державною фіскальною службою України або її структурних підрозділів, а також не привів жодних доказів, які б могли підтвердити, що саме невжиття даного виду забезпечення позову може призвести до порушення його прав Державною фіскальною службою України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як у заяві про забезпечення позову, так і в доданих до неї документах відсутні будь-які докази або посилання на них, які б могли підтвердити обставини, що утруднять чи зроблять неможливим виконання рішення суду у разі невжиття вказаних заходів забезпечення позову щодо даного органу.

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про авторське право і суміжні права» до завершення розгляду справи по суті суддя одноособово має право винести ухвалу про заборону відповідачеві, щодо якого є достатні підстави вважати, що він є порушником авторського права і (або) суміжних прав, вчиняти до винесення рішення чи ухвали суду певні дії, а саме: виготовлення, відтворення, продаж, здавання в майновий найм, прокат, ввезення на митну територію України та інше передбачене цим Законом використання, а також транспортування, зберігання або володіння з метою введення в цивільний обіг примірників творів, у тому числі комп'ютерних програм і баз даних, а також записаних виконань, фонограм, відеограм, програм мовлення, щодо яких припускається, що вони є контрафактними, і засобів обходу технічних засобів захисту.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що ні Державна фіскальна служба України, ні її структурні підрозділи не є стороною по справі, правове обгрунутвання можливості порушення прав заявника в зв»язку з виниклим спором у суді з боку даного органу відсутнє, а тому в задоволені заяви про забезпечення позову в частині заборони вчинення певних дій вказаними органами мало б бути відмовлено, про що з технічних причин в ухвалі зазначено не було.

Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви представника позивача про виправлення описки в ухвалі Солом'янського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року, а також виключення в зазначеній ухвалі пункту щодо заборони вчинення дій Державною фіскальною службою України, або її структурними підрозділами.

Керуючись ст. 219 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити частково.

Абзац другий резолютивної частини ухвали викласти в наступній редакції: «Заборонити Державній службі інтелектуальної власності України провадити дії щодо внесення змін до Державного реєстру патентів України на промислові зразки щодо патенту на промисловий зразок «ІНФОРМАЦІЯ_1» № НОМЕР_1, виданий 06 серпня 2014 року, власником якого є ОСОБА_1 (79005, АДРЕСА_1), а саме: стосовно передачі права власності на патент на промисловий зразок «ІНФОРМАЦІЯ_1» № НОМЕР_1 третім особам повністю або частково, щодо дострокового припинення дії патенту на промисловий зразок «ІНФОРМАЦІЯ_1» № НОМЕР_1 за заявою власника повністю або частково до набрання рішенням Солом'янського районного суду м. Києва законної сили.

Абзац четвертий резолютивної частини рішення виключити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: