Справа № 286/1736/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Вачко В. І.

з секретарем Олех Ю. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до Овруцької державної нотаріальної контори про зобов'язання внести зміни в свідоцтво про право на спадщину , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач просить зобов'язати Овруцьку державну нотаріальну контору внести зміни в свідоцтво про право на спадщину за законом від 20.05.2003 року в частині спадкового майна на частку в квартирі після смерті ОСОБА_2, видавши їй ОСОБА_1 нове свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, що залишилася після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1; стягнути з Овруцької державної нотаріальної контори понесені нею витрати по оплаті судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що у відповідності до свідоцтва № НОМЕР_1 на право власності від 08.06.2001 року її чоловіку належала 1/2 частина квартири АДРЕСА_1. Після смерті чоловіка, вона звернулася в нотаріальну контору і їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Однак в даному свідоцтві нотаріус Шевчук В.Ю. допустив помилку в частині фактичної належності її чоловіку частини квартири, а саме вказав, що спадкове майно складається з 1/4 частини квартири АДРЕСА_1, в той час як чоловіку належала 1/2 частина квартири. При зверненні в Овруцьку державну нотаріальну контору з заявою про виправлення помилки в свідоцтві про право на спадщину за законом, їй було відмовлено у внесенні виправлення у свідоцтво по причині, що нотаріус, який видав свідоцтво - не працює. Підстави для оскарження постанови державного нотаріуса відсутні, оскільки вона є законною та обгрунтованою. Відтак, позивач змушена звернутись з позовом до суду про внесення змін у свідоцтво та видачу нового, який просить на підставі ст.1300 ЦК України задоволити.

У позовній заяві позивач просила розглянути справу без її участі. Представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує.

Відповідач явки представника в судове засідання не забезпечив, але надіслав лист, у якому просить справу розглядати у його відсутність; щодо розгляду справи та винесення рішення покладається на погляд суду; при цьому зазначив, що виправити запис у свідоцтві про право на спадщину за законом, виданому Овруцькою держнотконторою Житомирської області 20.05.2003 року за реєстром №1105 з «1/4 (однієї четвертої) частини квартири» на «1/2 (однієї другої) частини квартири» неможливо у зв'язку з тим, що нотаріус Овруцької держнотконтори Житомирської області, Шевчук В.Ю., який видав ОСОБА_1 вказане вище свідоцтво про право на спадщину за законом, вже не працює.

Відтак, з огляду на норми ст.ст.158, 169 ЦПК України, суд здійснює розгляд справи за відсутності сторін.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з копії свідоцтва на право власності на житло № НОМЕР_1 від 08.06.2001 року, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, дійсно належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та його дружині - ОСОБА_1 в рівних долях (1/2). Як видно з копії витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 430492 від 23.04.2003 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві власності належить 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1, по 1/4 частці кожному.

Як вбачається з копії дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.05.2003 року, Шевчук В.Ю., нотаріус Овруцької ДНК Житомирської області, посвідчив, що на підставі ст.529 ЦК України спадкоємцем майна гр.ОСОБА_2 є його дружина, ОСОБА_1, що проживає в АДРЕСА_1. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з: 1) 1/4 частини квартири АДРЕСА_1, що складає 1/4 частину житлового будинку № 4, яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло; 2) грошових вкладів з відповідними до них процентами та компенсаціями.

Як вбачається із копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2, після одруження з ОСОБА_5 25.12.2003 року прізвище ОСОБА_1 - «ОСОБА_1».

Постановою Овруцької ДНК № 491/02-31 від 25.03.2015 року ОСОБА_1 відмовлено у виправленні запису з «1/4 (однієї четвертої) частини квартири» на «1/2 (однієї другої) частини квартири» у зв'язку з тим, що нотаріус Овруцької державної нотаріальної контори Житомирської області Шевчук В.Ю., який видавав ОСОБА_1 вказане вище свідоцтво про право на спадщину за законом, вже не працює.

Як вбачається із даної постанови при її прийнятті нотаріус керувалась п.1, п.9 ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат», ч.2 п.6.13 Правил ведення нотаріального діловодства та гл.13 розділу І «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України».

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 29.04.2015 року у справі № 286/1413/15-ц відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Овруцької державної нотаріальної контори про визнання незаконною відмови нотаріуса у внесенні змін до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.05.2003 року в частині спадкового майна на частку в квартирі після смерті ОСОБА_2, та зобов'язання видати їй ОСОБА_1 нове свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, що залишилася після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, з мотивів того, що завідуюча Овруцької державної нотаріальної контори, при прийнятті постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, діяла в межах наданих їй повноважень та у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Частиною 1 ст.1 Закону України «Про нотаріат» (надалі Закон) встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Стаття 49 Закону передбачає випадки відмови у вчиненні нотаріальних дій, зокрема: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 9) в інших випадках, передбачених законом. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Згідно ст.50 Закону нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

У відповідності до статті 68 Закону (редакція діяла на час видачі свідоцтва про право на спадщину за законом), державний нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Із п.6.13 Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених Наказом Міністерства юстиції України за №3253/5 від 22.12.2010 року, вбачається, що у разі допущення помилки у тексті нотаріально оформлюваного документа, який не потребує підпису особи, що звернулася за вчиненням нотаріальної дії (свідоцтва, виданого нотаріусом, копії документа, дубліката документа тощо), внесення дописок чи виправлень до тексту документа здійснюється за заявою такої особи, зареєстрованою у Журналі реєстрації вхідних документів. Виправлення помилки застерігається нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, після посвідчувального напису, із зазначенням дати та проставленням свого підпису і печатки на такому застереженні. При цьому всі виправлення мають бути зроблені таким чином, щоб можна було прочитати як виправлене, так і помилково написане, а потім закреслене.

У відповідності до гл.13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо, в тому числі, дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії.

У позові позивач, як на підставу своїх позовних вимог, посилається на ст.1300 ЦК України.

Статтею 1300 ЦК України встановлено, що за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину (ч.1). На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину (ч.2). У випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину (ч.3).

Дана стаття встановлює підстави внесення нотаріусом змін до свідоцтва про право на спадщину. Це відбувається у випадках, якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями, за згодою усіх спадкоємців, які вчасно прийняли спадщину, або за рішенням суду (ч.2,3 ст.1272 ЦК) спадщину прийняли інші спадкоємці, що мало своїм наслідком перерозподіл спадкових часток (ст.1280 ЦК).

Позасудовий порядок внесення змін до свідоцтва про право на спадщину застосовується у разі згоди на це усіх спадкоємців, які прийняли спадщину. Внесення змін до свідоцтва за судовим рішенням вимагається у разі відсутності на це згоди хоча б одного із спадкоємців з числа тих, які прийняли спадщину.

Внесення змін до свідоцтва про право на спадщину відбувається у формі заміни нотаріусом попередньо виданих спадкоємцям свідоцтв на нові на підставі рішенням суду про внесення змін до раніше виданих свідоцтв про право на спадщину.

При поданні такої заяви суд встановлює наявність відповідних помилок, що зумовлюватиме необхідність внесення змін у свідоцтво.

Відтак, з огляду на допущену нотаріусом Овруцької державної нотаріальної контори Житомирської області Шевчуком В.Ю. помилку у свідоцтві про право на спадщину за законом, посвідченому 20.05.2003 року, зареєстрованому у реєстрі за № 1105, щодо складу спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, і яке успадковує його дружина ОСОБА_1, а саме: замість правильного - 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, помилково вказано - 1/4 частини квартири АДРЕСА_1, що складає 1/4 частину житлового будинку № 4, позовна вимога ОСОБА_1 до Овруцької ДНК внести зміни до цього свідоцтва є законною та обгрунтованою.

Щодо вимоги позивача зобов'язати відповідача видати їй нове свідоцтво про право на спадщину, то така не підлягає задоволенню із-за її передчасності, так як наявність судового рішення про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину відповідно до ч.2 ст.1300 ЦК України є підставою для видачі нотаріусом спадкоємцю нового свідоцтва про право на спадщину; і позивачем не надано доказів того, що нотаріусом таке судове рішення не буде виконано та буде відмовлено у видачі нового свідоцтва.

На підставі викладеного, позовні вимог слід задоволити частково.

Позивачем сплачено судовий збір у сумі 243,60 грн.

Тому керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 88, 196, 212-215, 218, 226 Цивільного процесуального України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити частково.

Внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 20.05.2003 року нотаріусом Овруцької державної нотаріальної контори Житомирської області Шевчуком В.Ю., зареєстрованого у реєстрі за № 1105, та виданого після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на ім'я спадкоємця - дружини ОСОБА_1 на спадкове майно, в частині його складу, замінивши помилково вказане - «1/4 (однієї четвертої) частини квартири АДРЕСА_1, що складає 1/4 (одну четверту) частину житлового будинку № 4 (чотири)», правильним - «1/2 (однієї другої) частини квартири № 2 (два), що складає 1/4 (одну четверту) частину житлового будинку АДРЕСА_1».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Овруцької державної нотаріальної контори на користь ОСОБА_1 у відшкодування понесених судових витрат у вигляді сплаченого судового збору 243,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Овруцький районний суд в апеляційний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В. І. Вачко