Категорія: цивільна Доповідач: Харечко Л. К.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

20 січня 2015 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Харечко Л.К.,

суддів: Позігуна М.І., Вінгаль В.М.,

при секретарі - Шкарупі Ю.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 11 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання,

в с т а н о в и в:

Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 11 грудня 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_3 зазначає, що ОСОБА_4, навіть після її удочеріння, не звільняється від обов'язку надавати матеріальну допомогу до досягнення нею двадцяти трьох років у разі її навчання.

Апелянт вказує, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не взяв до уваги другого абзацу статті 232 СК України, згідно якого при усиновленні дитини однією особою ці права та обов'язки можуть бути збережені за бажанням матері, якщо усиновлювачам є чоловік, або за бажанням батька, якщо усиновлювачам є жінка, а оскільки її мати не надавала письмової відмови, яка б свідчила про її небажання зберегти права та обов'язки між позивачем та її біологічним батьком - ОСОБА_4, у відповідача не припинилися вказані права та обов'язки стосовно ОСОБА_3

Вислухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі з 25 листопада 1995 року по 01 грудня 1997 року (а.с. 5,8). Від вказаного шлюбу народилася ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Як вбачається з заяви від 18.10.2006 року, засвідченої приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_4 відмовився від батьківських прав щодо своєї малолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дав свою згоду на її удочеріння громадянином ОСОБА_8 з присвоєнням їй прізвища, імені, по-батькові - ОСОБА_3 (а.с. 9).

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 28 липня 2008 року заяву ОСОБА_8 про усиновлення задоволено. ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано усиновлювачам малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. В актовий запис № 1398 від 12.07.1996 року, здійснений Відділом реєстрації актів громадського стану Чернігівського міськвиконкому про народження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 внесено зміни - в графу прізвище, ім'я та по-батькові дитини записано „ОСОБА_9 (а.с.10-12).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення аліментів на навчання, суд першої інстанції виходив з того, що між позивачем та відповідачем відсутні особисті та майнові права і обов'язки, оскільки позивача усиновила інша особа.

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов'язки між батьками та особою, яка усиновлена.

Вказана норма закону вказує на те, що акт усиновлення змінює суб'єктний склад батьківських правовідносин. Юридично біологічні батьки усиновленого, як і він сам, перестають бути суб'єктами батьківських прав та обов'язків.

Частиною 3, 4 ст. 232 СК України передбачено, що з моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов'язки між особою, яка усиновлена, та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов'язки щодо дитини, яку він усиновив, у тому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини.

Враховуючи зазначені норми закону та досліджені матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду вважає висновок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, оскільки у відповідача ОСОБА_4 припинилися особисті та майнові права і обов'язки з ОСОБА_3 з дня набрання чинності рішенням суду про усиновлення її громадянином ОСОБА_8

Посилання апелянта на абзац другий частини 1 ст. 232 СК України, як на підставу того, що у відповідача не припинилися особисті та майнові права та обов'язки стосовно позивача, є необґрунтованими, оскільки апелянт не вірно тлумачить вказану норму закону.

Відповідно до абзацу другого частини 1 ст. 232 СК України при усиновленні дитини однією особою особисті немайнові та майнові права та обов'язки можуть бути збережені за бажанням матері, якщо усиновлювачем є чоловік, або за бажанням батька, якщо усиновлювачем є жінка.

Отже, якщо батько дитини позбавлений батьківських прав і чоловік матері у другому шлюбі усиновив дитину, мати має право дати згоду на усиновлення її дитини за умови збереження за нею у повному обсязі батьківських прав та обов'язків щодо дитини.

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційного суду не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, які спростовуються матеріалами справи та не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

За таких обставин, відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 11 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Судді: