Ухвала іменем україни
21 січня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЮровської Г.В., суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М., Маляренка А.В., Нагорняка В.А.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживачів і визнання незаконними дій щодо встановлення відсотків за користування кредитом за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Харківської області від 13 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що протягом періоду дії кредитного договору позивачем не завжди регулярно здійснювалися платежі на погашення кредиту, станом на 17 січня 2012 року на виконання його умов ним було сплачено Публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») 16 402,75 доларів США, що, на думку позивача, є достроковим виконанням з його боку умов кредитного договору щодо повернення відповідачу кредиту, відсотків та комісії, оскільки за умовами кредитного договору загальна сума платежів за кредитом склала 16 401 доларів США, з розрахунку сплати 195,25 доларів США на місяць протягом 84 місяців.

Але довідку про повне погашення заборгованості йому видано не було з посиланням на те, що позивач має прострочену заборгованість за кредитом, яка виникла внаслідок порушення позивачем зобов'язання з погашення кредиту, тому відповідно до п. 3.2 договору позичальник повинний був сплачувати банку відсотки за користуванням кредитом у розмірі 36,12 % річних.

На підставі наведеного ОСОБА_4 просив суд визнати незаконними дії ПАТ КБ «ПриватБанк» при розрахунку заборгованості за кредитним договором від 17 листопада 2005 року № НАG4АК12180018, у зв'язку з порушенням ним зобов'язань та встановленню відсотків з 3,01 % щомісячно або 36,12 % річних (п. 3.1 розділу 3 договору).

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 05 березня

2014 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано незаконними дії ПАТ КБ «ПриватБанк» при розрахунку заборгованості за кредитним договором від 17 листопада 2005 року

№ HAG4AK12180018, укладеним між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк», у зв'язку з порушенням ОСОБА_4 зобов'язань та встановленню відсотків з 3,01 % щомісячно або 36,12 % річних (п. 3.1

розділу 3 договору).

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 13 серпня

2014 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 05 березня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не доведено законність та обґрунтованість своїх дій з нарахування позивачу простроченої заборгованості за кредитом, заборгованості з пені на заборгованість за відсотками за користування кредитом та комісії за процентною ставкою 3,01 % щомісячно або 36,12 % річних.

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що підвищення процентної ставки до 3,01 % щомісячно відповідає умовам кредитного договору та є санкцією за непогашення у строк заборгованості за кредитом.

Такі висновки є правильними та відповідають матеріалам справи з огляду на наступне.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 17 листопада 2005 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») укладено кредитний договір № HAG4AK12180018, який є договором про надання споживчого кредиту,

Згідно з умовами кредитного договору банк надав позивачеві кредитні кошти у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 12 559 доларів США на купівлю автомобіля у сумі 9 208 доларів США та сплату страхових платежів у сумі 3 351 доларів США, зі сплатою за користування кредитом у розмірі 1,04 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісією за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 0,32 % від суми виданого кредиту щомісячно в період сплати, комісії за дострокове погашення кредиту відповідно до п. 3.11 даного договору (а. с. 10, т. 1).

У забезпечення умов кредитного договору 17 листопада 2005 року було укладено договір застави рухомого майна № HAG4AK12180018, згідно з умовами якого позивач передав у заставу належний йому автомобіль марки Daewoo Lanos TF69Y, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 (а. с. 12, т. 1).

Судом встановлено, що позивачем здійснювалися відповідні платежі на погашення кредиту, останній з цих платежів в розмірі 6,00 доларів США було здійснено 16 січня 2012 pоку. За період з 17 листопада 2005 року по 17 січня 2012 року позивачем на погашення отриманого кредиту за кредитним договором було сплачено відповідачу 16 402,75 доларів США, в тому числі: за 2005 рік - 230 доларів США, за 2006 рік - 2450 доларів США, за 2007 рік - 3 200 доларів США, за 2008 рік - 2 195 доларів США, за 2009 рік - 2 445,26 доларів США, за 2010 рік 3 119,39 доларів США, за 2011 рік - 2 654,60 доларів США, за 2012 рік - 108 доларів США. Здійснення позивачем вказаних платежів підтверджується квитанціями про сплату та виписками з рахунку позивача від 24 березня 2010 року та від 22 жовтня 2010 року (а. с. 36-40, т. 1) Крім цього, додатково до цих коштів позивачем окремо було сплачено відповідачу пеню в розмірі 5 267 грн 46 коп., що підтверджується відповідними квитанціями.

Пунктом 3.2 кредитного договору передбачено, що згідно зі ст. 212 ЦК України при порушенні позичальником зобов'язань з погашення кредиту, передбачених пп. 1.1, 2.2.4, 2.3.3 цього договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 3,01 % на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Розраховані відповідно до цього пункту договору відсотки сплачуються позичальником щомісяця в період сплати понад зазначену в пункті 1.1 суми щомісячного платежу за кредитним договором (у випадку погашення заборгованості шляхом надання щомісячного платежу й установлення його суми в п. 1.1). При встановленні банком в порядку, передбаченому п. 2.3.2, зменшеної процентної ставки, умови даного пункту вважаються скасованими з дати встановлення зменшеної процентної ставки.

За змістом ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Отже, якщо сторонами кредитного договору досягнуто домовленості з усіх його умов, у тому числі щодо збільшення банком в односторонньому порядку процентної ставки за кредитним договором з дотриманням певної процедури, то такі умови повинні виконуватись сторонами з моменту досягнення домовленості, тобто з моменту підписання договору.

Виходячи з аналізу ст. ст. 5, 627, 629, 653 ЦК України слід дійти висновку про те, що якщо умовами кредитного договору, щодо яких сторони дійшли згоди під час його укладення, передбачено право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання певних умов.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема із листа-відповіді на заяву ОСОБА_4 від 02 квітня 2013 року № 2474, ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомляє про те, що процентна ставка за кредитним договором складає 36,12 % річних. Зазначає, що дане підвищення відбулося у зв'язку з тим, що дія договору закінчилась 16 листопада 2012 року і заборгованість була винесена на прострочену заборгованість. На момент дії договору процентна ставка за кредитом становила 12,48 % (а. с. 31, т. 1).

Таким чином, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про законність підвищення банком процентної ставки за кредитним договором від 17 листопада 2005 року № HAG4AK12180018, оскільки таке підвищення є передбачено п. п. 1.1, 2.2.4, 2.3.3 кредитного договору за порушенням позичальником зобов'язань з погашення кредиту, зокрема, п. 3.2 договору встановлено, що позичальник повинен сплатити банку відсотки за користування кредитом у розмірі 3,01 % на місяць (36,12 % річних), нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Із матеріалів справи та змісту оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції не вбачається, що судом при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законне і обґрунтоване рішення, подані касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване рішення апеляційного суду - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 13 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.В. Юровська
Судді: А.О. Леванчук Л.М. Мазур А.В. Маляренко В.А. Нагорняк