Номер провадження: 22-ц/785/6865/15
Головуючий у першій інстанції Огренич І. В.
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Панасенкова В.О., Парапана В.Ф.,

при секретарі - Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 червня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - нотаріус третьої Одеської державної нотаріальної контори Ставнійчук Аліна Олександрівна про встановлення факту прийняття спадкового майна, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на спадщину за законом,

встановила:

ОСОБА_2, уточнивши у судовому засіданні позовні вимоги, просить встановити факт прийняття спадщини після смерті батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а також визнати недійсним в частині 11/80 житлового будинку в АДРЕСА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом, які видані 18.07.2014 року на ім'я ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6. При цьому позивачка посилається на те, що ОСОБА_5 належало 11/20 частин житлового будинку в АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_5 та після смерті батька ОСОБА_2 фактично прийняла спадщину, однак, до нотаріальної контори з відповідною заявою не зверталась. ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла її мати та після її смерті позивачка також фактично прийняла спадщину, однак, до нотаріальної контори з відповідною заявою також не зверталась. Оскільки відповідач оформив спадкове майно після смерті батьків лише на своє ім'я, позивачка вимушена звернутись до суду з даним позовом

Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач та його представник просили у задоволені позову відмовити.

3-я особа: нотаріус Третьої одеської державної нотконтори Ставнійчук Аліна Олександрівна до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, представник Третьої одеської державної нотконтори надав до суду лист з проханням слухати справу у їх відсутність, розгляд справи залишили на розсуд суду.

Рішенням суду в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

На вказане рішення суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати це рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права при вирішенні справи.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає у зв'язку з тим, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази згідно ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та застосував необхідні норми матеріального права.

Згідно ч. 1 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Судом першої інстанції правильно були встановлені наступні обставини.

Згідно договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Шостої одеської державної нотконтори 11 травня 1971 року за реєстровим №3-2448 ОСОБА_5 належало 11/20 частин житлового будинку в АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер та після його смерті до Третьої Одеської державної нотконтори з заявами про прийняття спадщини за законом звернулись ОСОБА_3 - син померлого та ОСОБА_6 - дружина померлого.

07 вересня 1990 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 отримали свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті ОСОБА_5, на грошові вклади з відповідними відсотками, що знаходяться в філії Сбербанку м.Одесі №7860/036, на рахунку НОМЕР_1, які позивачка не оспорює.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_6 та після її смерті до Третьої Одеської державної нотконтори з заявою про прийняття спадщини за законом звернувся ОСОБА_3

Доводи ОСОБА_2 про те, що вона допомогла матері в похованні батька, в сплаті комунальних послуг не підтверджують фактичне прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 Будь-яких доказів на підтвердження розпорядження деякими речами батька після смерті ОСОБА_5, позивачкою не надано, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При таких обставинах суд правильно вважав, вимоги ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини після смерті батька - ОСОБА_5 не доведеними та не підлягаючими задоволенню.

На підтвердження фактичного прийняття спадщини, після смерті матері, позивачка до судового засідання надала документи на ім'я ОСОБА_6, однак, зазначені документи не підтверджують вступ позивачки в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, більш того, деякі документи були видані вже після смерті ОСОБА_6 (т.1 а.с.122) а свідоцтво про народження сина - ОСОБА_3 (т.1 а.с.126) взагалі матері не належало, тому ніяк не могло бути прийнято у спадщину донькою.

Крім того, як вбачається із нотаріально посвідченої заяви від 07 листопада 2000 року ОСОБА_2 повідомила, що їй відомо про відкриття спадщини після смерті матері - ОСОБА_6, також зазначила, що спадщину вона не прийняла, на спадщину не претендує.

У судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що на спадщину після смерті батьків вона і на даний час не претендує, а до суду звернулась з позовом лише в інтересах племінниці, яку її брат (відповідач по справі) вигнав зі спірного будинку.

Докази того, що племінниця дійсно уповноважувала ОСОБА_2 діяти в своїх інтересах відсутні.

Відповідно до ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи вищенаведене суд першої інстанції правильно вважав вимоги ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини після смерті матері - ОСОБА_6 та визнання недійсними в частині 11/80 житлового будинку в АДРЕСА_1 свідоцтв про право на спадщину за законом, які видані 18.07.2014 року на ім'я ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 необґрунтованими та не підлягаючими задоволенню.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду і вважає, що вони відповідають фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з діючими нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, та дійшов до правильного висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апелянт не довела обставини, на які посилалась як на підставу своєї позовної заяви та апеляційної скарги.

Твердження апелянта в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, є неспроможними.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Тому, на думку колегії суддів, справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319, 324-325 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді В.О. Панасенков

В.Ф. Парапан