Ухвала

іменем україни

21 січня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Коротуна В.М., Парінової І.К.,

Ступак О.В., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Київської області від 20 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 14 січня 2014 року указаний позов задоволено.

У липні 2014 року відповідач ОСОБА_3, від імені якої діяв представник ОСОБА_4, звернулася до Ірпінського міського суду Київської області із заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 22 серпня 2014 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14 січня 2014 року залишено без задоволення.

09 вересня 2014 року ОСОБА_3 подала до апеляційного суду Київської області апеляційну скаргу на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14 січня 2014 року.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 15 вересня 2014 року зазначену апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без руху для усунення недоліків, а саме: сплати судового збору та подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 20 жовтня 2014 року у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14 січня 2014 року відмовлено на підставі ст. ст. 121, 297 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу апеляційного суду Київської області від 20 жовтня 2014 року, справу направити до суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Частиною 3 ст. 297 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження у справі, суддя апеляційного суду виходив з того, що у відведений судом строк заявник не усунув недоліків апеляційної скарги, а саме: не сплатив судовий збір, не подав заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Проте з такими висновками в повній мірі погодитися не можна, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що 14 січня 2014 року Ірпінським міським судом Київської області ухвалено заочне рішення у справі (а. с. 39-40).

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 22 серпня 2014 року залишено без задоволення заяву відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення (а. с. 56), при цьому в судове засідання сторони не з'явились.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, 09 вересня 2014 року відповідач ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу (а. с. 59-60).

Частиною 4 ст. 231 ЦПК України установлено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Дійшовши висновку про пропущення ОСОБА_3 строку на апеляційне оскарження заочного рішення, суддя апеляційного суду не звернув уваги на положення ч. 4 ст. 231 ЦПК України, а також ту обставину, що в матеріалах справи відсутні докази про направлення судом на ім'я ОСОБА_3 копії ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 22 серпня 2014 року про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

За таких обставин ОСОБА_3 не може бути позбавлена права на оскарження судового рішення як складової частини права на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Європейської конвенції прав людини.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_3 про те, що за подання апеляційної скарги в цій справі вона не повинна сплачувати судовий збір на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та п. 7 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не ґрунтуються на нормах закону (за подання касаційної скарги судовий збір сплатила).

Зокрема, згідно з п. 7 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються державні органи, підприємства, установи, організації, громадські організації та громадяни, які звернулися у випадках, передбачених законодавством, із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб, а також споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав.

Відповідно до п. п. 5, 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від сплати судового збору у спорах, що виникають із кредитних правовідносин, споживачі звільнені лише в разі, якщо вони виступають у процесуальному статусі позивачів, а не відповідачів, наприклад, за позовом банку про стягнення кредитної заборгованості, що відповідає змісту ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Положення ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» підлягає застосуванню при пред'явленні позову споживачем.

Проте ОСОБА_3 є відповідачем у справі за позовом банку про стягнення заборгованості, тому вона не звільнена від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 342 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на ухвалу суду, суд касаційної інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, якщо було порушено порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а постановлена у справі ухвала судді апеляційного суду - скасуванню з передачею питання про відкриття апеляційного провадження до апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 20 жовтня 2014 року скасувати, питання про відкриття апеляційного провадження передати на новий розгляд до апеляційного суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: В.М. Коротун

І.К. Парінова

О.В. Ступак

С.П. Штелик