Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/778/15 Головуючий у 1 інстанції: Турбіна Т.Ф.
Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

" 28" січня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Краснокутської О.М.

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"

на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 листопада 2014 року по справі

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2013 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування вимог зазначило, що відповідно до укладеного договору б/н від 12 січня 2007 року ОСОБА_3 отримав кредит в розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підписом підтвердив згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних, формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

У порушення норм закону та умов договору ОСОБА_3 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 31 жовтня 2013 року має заборгованість 19638,00 грн., яка складається з наступного:

- 4999,50 грн. - заборгованість за кредитом;

- 7732,07 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 5495,10 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом;

а також штрафи відповідно до умов кредитного договору:

- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

- 911,33 грн. - штраф (процентна складова).

На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 19638,00 грн. за кредитним договором б/н від 12 січня 2007 року та судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 листопада 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ПАТ КБ "ПриватБанк".

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "ПриватБанк" зазначає, що відповідно до умов договір було автоматично пролонговано, строк позовної давності не пропущено та, посилаючись на порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи,просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову, стягнути з відповідача судові витрати за подання апеляційної скарги.

Повістки про виклик до суду на 28 січня 2015 року вручені уповноваженим особам ПАТ КБ "ПриватБанк" 19 січня 2015 року та 20 січня 2015 року ( а.с.117,118).

Представник ПАТ КБ "ПриватБанк" не використав право на участь у судовому засіданні, причини неявки не повідомив.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив із того, що позивач пропустив позовну давність, встановлену ст. 257 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість висновку суду про пропуск позовної давності є неприйнятними, виходячи з наступного.

В ч.2 ст. 509 ЦК України зазначено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Належною формою кредитного договору на підставі ч. 1 ст. 1055 ЦК України є письмова форма.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Згідно з ч.5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

На підтвердження умов укладення кредитного договору банк надав заяву позичальника, Умови і правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою (розділ 11 Умов і правил надання банківських послуг), довідку (а.с.8-11,94).

Судом встановлено, що за умовами укладеного договору банк 18 січня 2007 року відкрив ОСОБА_3 картковий рахунок і видав платіжну картку 558893 з кредитним лімітом у розмірі 500 грн. зі сплатою за користування кредитом 1,9 % на місяць на суму залишку заборгованості (а.с. 7). 20.04.2007 року ліміт банком збільшено до 5000 грн.

У відповідності до п.3.1 Умов та правил надання банківських послуг датою укладення договору є дата відкриття рахунку, зазначена в розділі заяви "Відмітки банку". Відповідно до заяви договір між сторонами було укладено 18 січня 2007 року.

Як встановлено судом, строк дії картки було визначено 2 роки, тобто "січень" 2009 року, що визнано позивачем та відповідачем, і апеляційна скарга не містить спростування цього факту.

Із виписки по картковому рахунку 558893 вбачається, що 23.04.2007 року ОСОБА_3 зняв з карткового рахунку 4545 грн., а 10.05.2007 р. - 454,50 грн., всього 4999,50 грн. (а.с.26-31). Платежі на погашення кредиту відповідачем не вносилися.

З позовом банк звернувся у листопаді 2013 року.

З урахуванням наведеного висновок суду про звернення до суду поза межами позовної давності є правильним.

Банк не посилався на поважність причин пропуску позовної давності та заяву про поновлення строку не подавав.

ОСОБА_3 подав заяву про застосування позовної давності.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Доводи апеляційної скарги про те, що перебіг позовної давності не розпочався ґрунтуються на тому, що Умовами і правилами надання банківських послуг передбачена пролонгація договору, продовження строку дії картки, а також передбачено, що договір діє до повного погашення кредиту.

Ці доводи є неприйнятними, оскільки суперечать п.9.4 Умов та правил надання банківських послуг, п.п. 3.1.1, п.п.3.1.3 Правил користування кредитною карткою.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, які є складовою кредитного договору, кредитний договір діє до повного виконання сторонами зобов'язання (а.с.9).

Згідно з пп. 3.1.1 Правил користування кредитною карткою, строк дії картки вказаний на картці (місяць та рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця ( а.с.10).

У п.5.4 Правил користування кредитною карткою передбачено, що строк погашення кредиту (кредитного ліміту, кредитної лінії) по платіжним карткам без встановленого мінімального платежу у повному обсязі здійснюється не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (в поле MONTH)(а.с.14).

В п.п.3.1.3 пункту 3 Правил користування кредитною карткою передбачено, що по закінченню строку дії картки відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії картки) не надійшла письмова заява держателя про закриття картрахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій на картрахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії) і при додержанні інших умов продовження, передбачених договором.

У разі наявності перевитрати платіжного ліміту по картці та непогашення його клієнтом на протязі шести місяців, картка закривається (п.9.4 Умов та правил надання банківських послуг).

Кошти на картці 558893 для продовження її дії відповідно до п.п. 3.1.1, п.п.3.1.3 Правил були відсутні, нову картку банк не видавав, а відповідач не отримував.

Доводи про те, що строк виконання погашення кредиту у повному обсязі наступав 31 жовтня 2013 року є неприйнятними, оскільки зазначення в довідці про обов'язкові мінімальні платежі не змінює дату погашення кредиту в повному обсязі в межах строку дії картки. Пунктом 2 Умов та правил надання банківських послуг визначено терміни та поняття, відповідно до яких мінімальний обов'язковий платіж - це розмір боргових зобов'язань держателя, які щомісяця належать сплаті держателем протягом строку дії карти. Відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою частиною кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку.

Таким чином, за таким договором, що визначає мінімальні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу(ст. 257 ЦК України), а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України). Така правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, від 01 жовтня 2014 р. №6-134цс14, які в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального права, а доводи скарги про неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: