гСправа № 358/1647/14-ц Провадження № 2/358/22/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2015 року

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тітова М.Б.

за участю:

секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,

представників позивачки ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Киданівської сільської ради Богуславського району Київської області та ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на житловий будинок, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_4, звернувшись до суду з даним позовом, просить визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Киданівської сільської ради Богуславського району Київської області №3 від 22.01.2009 року про визнання права власності на житловий будинок під АДРЕСА_1 за ОСОБА_5; визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на житлову будівлю, видане 28.01.2009 року виконавчим комітетом Киданівської сільської ради Богуславського району Київської області та зареєстроване КП КОР «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації» 20.02.2009 року за реєстраційним №159, яким за ОСОБА_5 визнано право власності на житловий будинок під АДРЕСА_1, а також просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 право власності на 51,6% житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_1

В обгрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_6, яка до дня смерті проживала в селі Киданівка Богуславського району Київської області, що підтверджується свідоцтвом про її смерть.

Після смерті ОСОБА_6 залишилось спадкове майно, в тому числі 51,6% житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1

Той факт, що за життя ОСОБА_6 їй належала частка вказаного житлового будинку підтверджується ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 09.07.1992 року, якою була затверджена мирова угода між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 і за ОСОБА_6 було визнано право особистої власності на 51,6 % житлового будинку з підсобними приміщеннями у вигляді приміщення 1-2 площею 12,2 кв.м., 1-3 площею 4,3 кв.м., 1-4 площею 13 кв.м., веранду площею 9,7 кв.м., ? частину криниці, підсобного приміщення 2-1 площею 14,7 кв.м., 2-2 площею 17,2 кв.м. та пристройки «в2», а також довідкою виконавчого комітету Киданівської сільської ради від 08.10.2014 року №222.

На даний час право на вказану частину житлового будинку з підсобними приміщеннями має вона (позивачка ОСОБА_4), як спадкоємець, який прийняв спадщину за заповітом в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963 року та п.4.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року, що підтверджується заповітом, посвідченим секретарем Киданівської сільської ради 16.03.2000 року за №15. Інших осіб, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6, немає.

Однак, Богуславська районна державна нотаріальна контора листом від 11.01.2014 року №01-16/44 повідомила, що не може видати ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідченим Киданівською сільською радою 16.03.2000 року за №15, оскільки відсутній факт належності померлій правовстановлюючого документу на житловий будинок.

При цьому встановлено, що 22.01.2009 року виконавчим комітетом Киданівської сільської ради Богуславського району Київської області прийнято рішення №3 про визнання права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 і на підставі даного рішення останньому 28.01.2009 року видано свідоцтво про право власності на житлову будівлю, яке було зареєстроване КП КОР «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації» 20.02.2009 року за реєстраційним №159.

Дана обставина підтверджується рішенням виконавчого комітету Киданівської сільської ради Богуславського району Київської області від 22.01.2009 року №3, свідоцтвом про право власності на житлову будівлю та витягом з реєстрації права власності на нерухоме майно.

Позивачка зазначає, що рішення виконавчого комітету є незаконним, оскільки Цивільним кодексом України і Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» передбачено ряд підстав, внаслідок яких у фізичної чи юридичної особи виникає право власності на об'єкти нерухомого майна. При цьому, існують ряд підстав виникнення права власності на об'єкти нерухомого майна, документ про наявність якого може видати лише нотаріус.

На правовідносини, які виникли між сторонами, розповсюджуються норми спадкового права і зокрема, відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якого є нерухоме майно, має звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до вимог ст.ст. 34, 37 Закону України «Про нотаріат» та положень чинної на той час Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року №20/5, видача свідоцтва про право на спадщину входила виключно до компетенції нотаріуса.

Отже, основним органом, на який покладено функцію видачі свідоцтва про право на спадщину, є державні нотаріальні контори, які оформляють спадкові справи за умови, що між спадкоємцями немає спору щодо спадщини. Якщо такий спір виник, то право спадкоємців на спадкове майно має вирішувати суд.

Відповідно до вимог ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об'єкти нерухомого майна.

Для того, щоб оформити свідоцтво про право власності на належне їй нерухоме майно у виконавчому комітеті місцевої ради, особа повинна подати уповноваженому органу оригінали правовстановлюючих документів, на підставі яких це майно виникло чи було набуто у власність до того. Натомість, уповноважений орган при достатності інформації у поданих документах про належність заявнику об'єкта видає свідоцтво про право власності.

Жодна із зазначених обставин при прийнятті оскаржуваного рішення не мала місце і рішення виконавчого комітету Киданівської сільської ради №3 від 22.01.2009 року про визнання права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 прийнято в порушення вимог вказаного Закону.

Виконавчий комітет Киданівської сільської ради, прийнявши рішення про визнання права власності на житловий будинок, на 51,6 % частину якого розповсюджуються норми спадкового права, та видавши на нього правовстановлюючий документ, вийшов за межі своєї компетенції, оскільки до компетенції виконавчого комітету органу місцевого самоврядування не входять повноваження щодо вирішення долі спадкового майна та видачі свідоцтва про право власності на підставі лише запису у погосподарській книзі.

Також позивачка зазначила, що ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_6 відповідно до вимог ст.ст. 1268-1270 ЦК України не прийняв спадщину, а тому згідно вимог ст.ст. 1296,1297 ЦК України не отримав право на одержання свідоцтва про право на спадщину - на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_6, в тому числі на належну їй за життя 51,6% житлового будинку з підсобними приміщеннями, який знаходиться по АДРЕСА_1 Дана обставина підтверджується власною заявою ОСОБА_5 до Богуславської державної нотаріальної контори від 17.04.2012 року.

Таким чином, прийняте виконавчим комітетом Киданівської сільської ради рішення підлягає скасуванню як незаконне. Також із зазначених підстав підлягає скасуванню і видане виконавчим комітетом Киданівської сільської ради ОСОБА_5 свідоцтво про право власності на будинок під номером АДРЕСА_1, оскільки воно було видано відповідачу на підставі незаконного рішення виконавчого комітету сільської ради.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2, посилаючись на вищевказані факти та докази, позовні вимоги уточнив та просив постановити рішення, яким визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Киданівської сільської ради Богуславського району Київської області №3 від 22.01.2009 року про визнання права власності на житловий будинок під АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 та визнати незаконним і скасувати свідоцтво про право власності на житлову будівлю, видане 28.01.2009 року виконавчим комітетом Киданівської сільської ради Богуславського району Київської області та зареєстроване КП КОР «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації» 20.02.2009 року за реєстраційним №159, яким за ОСОБА_5 визнано право власності на житловий будинок під АДРЕСА_1.

Вимоги позивачки про визнання за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 права власності на 51,6% житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 не були підтримані в судовому засіданні.

Представник відповідача ОСОБА_3 уточнені позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення.

Відповідач - Киданівська сільська рада Богуславського району Київської області свого представника в судове засідання не направила, але надіслала заяву, в якій просить суд справу розглянути без представника, а також зазначила, що уточнені позовні вимоги визнаються.

Відповідно до частини 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, заслухавши представників позивачки, представника відповідача та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням виконавчого комітету Киданівської сільської ради Богуславського району Київської області №3 від 22.01.2009 року визнано право власності на житловий будинок під АДРЕСА_1 за ОСОБА_5.

28.01.2009 року виконавчим комітетом Киданівської сільської ради Богуславського району Київської області на підставі вищевказаного рішення відповідачу ОСОБА_5 було видане свідоцтво про право власності на житловий будинок під АДРЕСА_1, яке зареєстроване КП КОР «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації» 20.02.2009 року за реєстраційним №159.

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування та законність видачі свідоцтва про право власності на житлову будівлю, суд враховує наступні положення чинного законодавства України.

Так, відповідно до вимог ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуватися у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Натомість, виконавчий комітет Киданівської сільської ради, прийнявши рішення про визнання права власності на житловий будинок, на 51,6 % частину якого розповсюджуються норми спадкового права, та видавши на нього правовстановлюючий документ, вийшов за межі своєї компетенції, оскільки до компетенції виконавчого комітету органу місцевого самоврядування не входять повноваження щодо вирішення долі спадкового майна та видачі свідоцтва про право власності на підставі лише запису у погосподарській книзі.

Той факт, що за життя ОСОБА_6 їй належала частка житлового будинку АДРЕСА_1, підтверджується ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 09.07.1992 року, якою була затверджена мирова угода між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 і за ОСОБА_6 було визнано право особистої власності на 51,6 % житлового будинку з підсобними приміщеннями у вигляді приміщення 1-2 площею 12,2 кв.м., 1-3 площею 4,3 кв.м., 1-4 площею 13 кв.м., веранду площею 9,7 кв.м., ? частину криниці, підсобного приміщення 2-1 площею 14,7 кв.м., 2-2 площею 17,2 кв.м. та пристройки «в2»; довідкою виконавчого комітету Киданівської сільської ради від 08.10.2014 року №222, а також копіями записів в погосподарських книгах Киданівської сільської ради за період 1991-1995 років по особових рахунках НОМЕР_1, НОМЕР_2.

Позивачка ОСОБА_4 прийняла спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, що підтверджується копією заповіту, посвідченого секретарем Киданівської сільської ради 16.03.2000 року за №15, та повідомленням державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори №01-16/44 від 11.01.2014 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, а тому з дня смерті ОСОБА_6 з ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкоємцеві ОСОБА_4 належить спадкове майно спадкодавця ОСОБА_6

Оскільки до спадщини після смерті ОСОБА_6 відноситься 51,6% житлового будинку АДРЕСА_1, то відповідно орган місцевого самоврядування повинен був врахувати цей факт та прийняти до уваги записи в погосподарських книгах Киданівської сільської ради за період 1991-1995 років по особових рахунках НОМЕР_1, НОМЕР_2, з яких видно, що після постановлення ухвали Богуславського районного суду Київської області від 09.07.1992 року, якою була затверджена мирова угода між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 і за ОСОБА_6 було визнано право особистої власності на 51,6 % житлового будинку, за ОСОБА_5 - на 48,4% житлового будинку, виконавчим комітетом було утворено два господарства при поділі будинку і відкрито два особових рахунки, що підтвердила в судовому засіданні секретар Киданівської сільської ради ОСОБА_7

Зважаючи на те, що при прийняті оскаржуваного рішення та при видачі свідоцтва про право власності на житлову будівлю виконавчим комітетом Киданівської сільської ради не були враховані вимоги чинного законодавства України та були порушені майнові права позивачки, то як наслідок підлягає скасуванню рішення виконавчого комітету Киданівської сільської ради Богуславського району Київської області №3 від 22.01.2009 року про визнання права власності на житловий будинок під АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 та підлягає скасуванню свідоцтво про право власності на житлову будівлю, видане 28.01.2009 року виконавчим комітетом Киданівської сільської ради Богуславського району Київської області на ім'я ОСОБА_5 та зареєстроване КП КОР «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації» 20.02.2009 року за реєстраційним №159.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 61, 212, 214, 215, 218 ЦПК України ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 524, 534, 535, 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Киданівської сільської ради Богуславського району Київської області №3 від 22.01.2009 року про визнання права власності на житловий будинок під АДРЕСА_1 за ОСОБА_5.

Визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на житлову будівлю, видане 28.01.2009 року виконавчим комітетом Киданівської сільської ради Богуславського району Київської області та зареєстроване КП КОР «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації» 20.02.2009 року за реєстраційним №159, яким за ОСОБА_5 визнано право власності на житловий будинок під АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення суду виготовлене 23 січня 2015 року.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов