АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/2132/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Карпусь С.А.

суддів: Матковської Л.О., Федорової Н.О.

при секретарі Бондарі О.В.

з участю: представника ОСОБА_1 адвоката Хворової Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 03 вересня 2015 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна набутого за час спільного проживання однією сім'єю.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника процесу, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна набутого за час спільного проживання однією сім'єю та одночасно звернувся до суду з заявою про забезпечення цього позову.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 03 вересня 2015 року вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на:

-квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 65,6 кв.м., зареєстровану за ОСОБА_1;

-квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 116,7 кв.м., зареєстровану за ОСОБА_1;

-контейнер на речовому ринку (старий ринок) ТОВ «ТСЦ «Кооператор» по вул. Геологів, 18 низ.1 торгове місце НОМЕР_1;

-контейнер на речовому ринку ТОВ «Речовий ринок» ТОРГОВИЙ ДІМ «Бартерсервіс», торгове місце НОМЕР_2;

-рухоме майно наявне в квартирі АДРЕСА_2.

Заборонено ОСОБА_1 та Житлово-будівельному кооперативу «ОЗЕРНА-2» (29000 м. Хмельницький, вул. Подільська, 21) вчиняти певні дії а саме:

____________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Салоїд Н.М. Провадження № 22-ц/792/2132/15

Доповідач - Карпусь С.А. Категорія ухвала

відчужувати нежитлове приміщення площею 90 кв.м. в будинку АДРЕСА_3 та майнові права на нього (паєнагромадження).В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає ухвалу суду незаконною, просить її скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм процесуального права. Ухвала суду постановлена з порушенням вимог ст.ст. 151-153 ЦПК України та п.п.1,4,7 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову». Усупереч вимогам ч.5 ст. 153 ЦПК України в ухвалі суд не зазначив підстав для вжиття заходів забезпечення позову, які передбачені ч.3 ст. 151 ЦПК. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Висновок суду про необхідність вжиття заходів забезпечення позову в ухвалі відсутній. Частина з арештованого майна, а саме контейнери та майнові права на нежитлове приміщення по АДРЕСА_3 не є її власністю, а належать іншій особі ОСОБА_5, квартира АДРЕСА_1 взагалі не може бути об'єктом поділу, оскільки придбана нею у 1999 році під час перебування позивача у шлюбі з іншою жінкою. Суд не забезпечив повного та всебічного розгляду питання про забезпечення позову та не з'ясував, чи насправді обґрунтованими є підстави для забезпечення позову, якими доказами підтверджуються і чи не завдасть вжиття таких заходів забезпечення позову збитків та шкоди відповідачу чи іншим особам.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином оповіщеними про розгляд справи апеляційним судом, про що свідчать поштові повідомлення.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову від 31 серпня 2015 року, суд першої інстанції правильно виходив з того, що така заява є обґрунтованою, позивач звернувся до суду з позовом майнового характеру, предметом якого є рухоме та нерухоме майно, невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно може зробити неможливим виконання рішення суду.

Такі висновки суду ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають закону.

Питання забезпечення позову регулюються ст.ст. 151-153 ЦПК України.

Згідно вимог ч.1 та ч.3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст. 152 ЦПК України).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, які беруть участь у справі.

Абзацами 1, 3 пункту 4 цієї постанови роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п.7 цієї постанови, ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК України, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_3, між сторонами виник цивільно-правовий спір щодо поділу майна набутого сторонами за час спільного проживання однією сім'єю і нерухоме майно, яке є предметом поділу, на даний час зареєстровано за ОСОБА_1.

Справа не містить об'єктивних даних, що частина з перерахованого в заяві майна належить на праві власності чи перебуває у користуванні не відповідача, а інших осіб.

Дослідження таких обставин передбачено процесуальним законом в процесі розгляду справи судом першої інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що позов ОСОБА_3 може бути забезпечений шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно, а невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому.

Доводи апеляційної скарги не вказують на порушення судом норм процесуального закону.

Наведене свідчить про те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог процесуального закону і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 03 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуюча /підпис/ Судді /підписи/

Згідно оригіналу: суддя апеляційного суду С.А. Карпусь