Справа №489/744/15-ц 05.11.2015 05.11.2015 05.11.2015
Провадження №22-ц/784/2675/15
справа № 489/744/15-ц
провадження № 22ц-784/2675/2015 Головуючий у першій інстанції: Губницький Д.Г.
категорія 27 Доповідач апеляційного суду: Лівінський І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 листопада 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лівінського І.В.,

суддів: Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

при секретарі судового засідання Харитонової І.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 вересня 2015 року, ухваленого

за позовом

публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитом,

в с т а н о в и л а:

В лютому 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось з позовом до ОСОБА_4 (яка в подальшому змінила прізвище на ОСОБА_4) про стягнення заборгованості за кредитом.

Позивач зазначав, що згідно з договором від 11 жовтня 2007 року ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,0% річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 січня 2012 року з ОСОБА_4 на користь банку було стягнуто 18839 грн.14 коп. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 порушує кредитні зобов'язання, позивач, уточнивши свої вимоги, просив стягнути з відповідачки заборгованість по процентам станом на 30 листопада 2014 року у розмірі 9168 грн.47 коп. та комісію у розмірі 2575 грн.37 коп., а всього 11743 грн.84 коп.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 вересня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання апеляційного суду відповідачка не з'явилась. Як видно з довідки про доставку SMS - повідомлення (а.с. 93), відповідачка своєчасно повідомлена про час і місце судового розгляду, а тому її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Так, відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що нарахування банком процентів та комісій після закінчення строку дії кредитного договору є безпідставним, оскільки позивачем обраний неналежний спосіб захисту.

Однак з такими висновками в повній мірі погодитись не можна.

Судом встановлено, що 11 жовтня 2007 року ОСОБА_4 (яка в подальшому змінила прізвище на ОСОБА_4) отримала у ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення жовтень 2010 року, що відповідає строку дії картки (а.с.12).

У зв'язку з порушенням ОСОБА_4 кредитних зобов'язань заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 січня 2012 року, з ОСОБА_4 стягнуто на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за даним кредитним договором станом на 30 червня 2011 року в розмірі 18839 грн. 14 коп., в тому числі з урахуванням боргу по відсоткам та комісії (а.с. 7).

Вказане рішення боржником не виконано.

Як видно з наданого до апеляційного суду розрахунку, станом на 30 листопада 2014 року заборгованість відповідачки по процентам становить 9168 грн. 47 коп., а по комісії - 2075 грн. 37 коп.

Доказів на спростування такої заборгованості відповідачка суду не надала, про застосування позовної давності не заявляла.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з боржника складає 11243 грн. 84 коп. (9168,47 + 2075,37).

Доводи відповідача про те, що банк неправомірно нарахував проценти за користування кредитом та комісію за період після ухвалення рішення суду про стягнення заборгованості, не можуть братись до уваги.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом. Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України (п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

Отже, наявність судового рішення про стягнення кредитної заборгованості, за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту.

Аналогічна правова позиція щодо правомірності нарахування процентів за користування кредитом та пені після ухвалення судового рішення про задоволення вимог кредитора до його фактичного виконання, висловлена в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі за № 6-1206цс15.

Оскільки суд першої інстанції на зазначені обставини справи та вимоги матеріального права належної уваги не звернув, рішення підлягає скасуванню на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 489 грн. 94 коп.

Керуючись статями 303, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 вересня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором від 11 жовтня 2007 року в сумі 11243 грн. 84 коп., яка складається із заборгованості по процентам в розмірі 9168 грн. 47 коп. та по комісії - 2075 грн. 37 коп., а також 489 грн. 94 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: