Справа № 487/8690/14-ц
Номер провадження 2/487/182/15
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.01.2015 року м. Миколаїв
Заводський районний суд м. Миколаєва
в складі: головуючого судді - Бобрової І.В.
при секретарі - Табунщик К.С.
позивача - ОСОБА_1, представників позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,
відповідача - ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зобовязання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про зобовязання вчинити певні дії, а саме: демонтувати самовільно встановлену огорожу, стовп 2,5 м, прибрати палісадник.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 24.05.2012 року став власником АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_4, квартира якої розташований поряд з квартирою позивача, без жодного дозволу встановила металеву огорожу, металевий стовп, облаштувала палісадник на землі що знаходиться в спільному користування, щоб заблокувати відкриття вхідних дверей до квартири ОСОБА_1. Такі дії ОСОБА_4, на думку позивача, порушують його право власності на вільне користування, володіння та розпорядження своїм майном, а тому, враховуючи відмову відповідача добровільно демонтувати огорожу, його права повинні бути захищенні у судовому порядку шляхом задоволення позову.
В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив про їх задоволення у повному обсязі.
Відповідач проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що огорожа, вздовж якої насаджені квіти, існує майже пятдесят років та існувала ще за попередніх власників домоволодіння, в той же час стовп, який просить демонтувати відповідач, взагалі підтримує конструкцію її даху. Квартира позивача була обладнана двома входами виходами, один з яких ОСОБА_1 свідомо заклав без узгодження з сусідами тим самим погіршивши умови доступу до свого житла. На момент придбання ним квартири у попередніх власників він знав про наявність спірної огорожі, яка не є самовільною, що підтверджується документально. Посилання ОСОБА_1 на те, що вона встановила нову металеву огорожу не відповідають дійсності. Оскільки останній протиправним шляхом неодноразово руйнував деревяну огорожу, вона змушена була її укріпити металевим каркасом. До того ж наголосила, що у разі знесення огорожі вхідні двері позивача будуть відкриватися їй у вікно, перешкоджаючи тим самим потраплянню в нього світла.
Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.
В судовому засіданні встановлено, що згідно договору дарування частини домоволодіння від 24.05.2012 року позивач ОСОБА_1 набув у власність 13/100 частин домоволодіння №67 по вулиці Лягіна в місті Миколаєві.
Іншими співвласниками домоволодіння є ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16.
Співвласниці ОСОБА_4 згідно рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради №1015 від 28.09.2012 року частину домоволодіння з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, які їй належать, по вул. Лягіна,67, було виділено в окрему адресу: вул. Лягіна, 67/1.
Земельна ділянка площею 1558 кв.м., виділена під забудову кварталу рішенням міської Ради народних депутатів від 08.02.1955 року №155, з яких під двором - 518 кв.м, знаходиться в загальному користуванні і належить до земель комунальної власності. Дані обставини підтверджуються листом Управління земельних ресурсів №01-209 від 07.11.2013 року.
Як вбачається з копії технічного паспорту на домоволодіння №67 по вул. Лягіна в місті Миколаєві від 14.09.1983 року, спірна огорожа є позначеною на плані ділянки за №3.
Факт існування зазначеної огорожі та стовпу, що підтримує дах квартири ОСОБА_4, майже з 1979 року в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_12, ОСОБА_17, ОСОБА_6, які крім того зазначили, що в їх домоволодінні давно склався порядок користування двором, попередня власниця частини домоволодіння, що зараз належить ОСОБА_1, ніколи не користувалися спірним виходом, оскільки мала окремий повноцінний.
Згідно п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, не належать до самочинного будівництва для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків: зведення на земельній ділянці тимчасових будівель та споруд, навісів, альтанок, наметів, накриття, сходів, естакад, літніх душових, теплиць, свердловин, криниць, люфт-клозетів, вбиралень, вигрібних ям, замощень, парканів, відкритих басейнів та басейнів із накриттям полегшеної конструкції, погребів, входів в погреби, підпірних стін, воріт, хвірток, приямків, терас, ганків.
Тобто, враховуючи викладене, спірну огорожу не можна вважати самовільно збудованою.
Крім того з тексту договору дарування частини домоволодіння від 24.05.2012 року, за яким позивач ОСОБА_1 набув у власність 13/100 частин домоволодіння №67 по вулиці Лягіна в місті Миколаєві, вбачається, що домоволодіння складається в цілому, серед іншого, і з огорожі №3.
Отже, на момент набуття права власності на частину зазначеного домоволодіння, ОСОБА_1 знав про існування огорожі та місце її розташування.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК, на яку посилається позивач в обґрунтуванні позову, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс і под.).
Правовомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання.
Правомочність розпорядження означає юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, знищення, переробка і т. ін.).
В судовому засіданні встановлено, що Розпорядженням №274р від 20.08.2012 року ОСОБА_1 було дозволено переобладнати у житловому будинку літ. Г прим 14-4 із кухні в коридор, прим. 14-3 із житлової кімнати у кухню, прим. 14-1 із коридору-котельної у ванну кімнату.
Згідно листа Адміністрації Заводського району №6/ё1467 від 25.12.2013 року та листа ММБТІ №2270 від 29.11.2013 року, житловий будинок літ Г, який належить ОСОБА_1, мав два виходи, дозвіл на виконання робіт по закладці дверного отвору позивачу не надавався, дозвільні документи на закладання зовнішнього дверного прорізу в матеріалах інвентарної справи відсутні.
Згідно Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 N 76 Переобладнання - це улаштування в окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і
газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів. В той же час до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.
Пунктом 1.4.4 зазначених Правил передбачено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення
цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.
Тобто позивач ОСОБА_1, по-перше, без відповідного дозволу провів перепланування свого житла заклавши зовнішній дверний проріз, оскільки дозвіл був наданий лише на переобладнання, а, по-друге, провів це перепланування усвідомлюючи наявність огорожі, що перешкоджає вільному відкриттю інших вхідних дверей, чим фактично порушив вимоги протипожежної безпеки та свідомо погіршив умови експлуатації будинком.
Отже, з наведеного вбачається, що порушення прав позивача на користування своїм будинком, з боку відповідача ОСОБА_4 не відбувалося.
Крім того позивачем під час судового розгляду не доведено підстав неможливості переобладнання спірної огорожі та ухилення відповідача від такого переобладнання, як цього вимагає ст. 376 ЦК України та розяснено в Постанові №6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)».
На підставі викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 213, 214, 215, 218,294 ЦПК України суд,
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зобовязання вчинити певні дії відмовити.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області протягом 10 днів з моменту його проголошення через Заводський районний суд міста Миколаєва. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя підпис ОСОБА_18
суддя