У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді: - Максимчук З.М.,

суддів: - Григоренка М.П., Ковальчук Н.М.,

секретаря судового засідання - Шептицької С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на заочне рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 21 травня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 21 травня 2015 року позовні вимоги задоволені повністю.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість по кредитному договору №061-2008-115 від 30.01.2008 р. в загальній сумі 83248, 57 (вісімдесят три тисячі двісті сорок вісім цілих п'ятдесят сім сотих) доларів США, з яких: 540, 94 (п'ятсот сорок) доларів США 94 центів - прострочена заборгованість по кредиту; 74740, 18 (сімдесят чотири тисячі сімсот сорок цілих вісімнадцять сотих) доларів США - сума дострокового стягнення кредиту; 7901, 63 (сім тисяч дев'ятсот один цілих шістдесят три сотих) доларів США - відсотки; 65, 82 (шістдесят п'ять цілих вісімдесят дві сотих) доларів США - підвищені відсотки), - що в загальній сумі становить еквівалент 1769032, 10 ( один мільйон сімсот шістдесят дев'ять тисяч тридцять дві цілих десять сотих) гривень за курсом НБУ станом на 21.05.2015р.

Вирішено питання про судові витрати.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним та необгрунтованим представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 оскаржив його в апеляційному порядку.

В поданій апеляційній скарзі вважає, що судом першої інстанції грубо порушено норми матеріального та процесуального права при неповному з»ясуванні обставин справи та при недоведеності обставин, що мають значення для справи.

Вказує, що факт надання ОСОБА_4 коштів за кредитним договором від 30.01.08 року № 061-2008-115 не підтверджений жодним доказом. __________________________________________________________________________________

Справа № 565/1588/14-ц Головуючий у суді 1 інстанції - Ковтунович М.І.

Провадження № 22-ц/787/1674/2015 Суддя-доповідач - Максимчук З.М.

Стверджує, що ухваливши заочне рішення суд першої інстанції не аналізував розрахунку заборгованості наведеного позивачем. Разом з тим, розрахунки банку містять неточності та суперечності, розмір заборгованості штучно завищений та не відповідає, як умовам кредитного договору, додатковим угодам, так і Положенню про кредитування ПАТ «Універсал Банк».

Покликаючись на ч.1 ст.559 ЦК України та на рішення Оболонського районного суду м.Києва від 25.06.2015 року доводить, що порука ОСОБА_6 перед ПАТ «Універсал Банк» припинена в результаті зміни зобов»язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності.

Просить призначити по справі судово-економічну експертизу, скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В поданних запереченнях на апеляційну скаргу ПАТ «Універсал Банк» зазначає, що не погоджується з доводами апелянта, викладеними в апеляційній скарзі. Просить постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань/ ст.308 ЦПК України/.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_4 допустила неналежне виконання умов кредитного договору щодо своєчасного внесення щомісячних платежів по кредиту та відсотках, то стягненню з відповідачів підлягає заборгованість відповідно до розрахунку, обрахованого банком. Зазначений розрахунок заборгованості відповідачами не оспорений, а тільки узагальнено заявлено, що розмір заборгованості завищено. По договору поруки від 30.01.2008 року ОСОБА_6 є поручителем ОСОБА_8 та відповідно до додаткової угоди від 03.04.2009 року до договору поруки погодився із змінами до договору кредиту, і відповідно до ст.554 ЦК України відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом установлено і це підтверджується матеріалами справи, що 30 січня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 061-2008-115, за умовами якого позичальник отримала від банку кредит у розмірі 88405 доларів США під 12,45 % річних, строком до 10 серпня 2036 року, для придбання квартири в м. Києві.

Пунктом 2.4. кредитного договору встановлено, що погашення основної суми кредиту та процентів здійснюється шляхом сплати позичальником щомісячних платежів.

Розмір щомісячного платежу встановлений в графіку погашення кредиту, що викладений в додатку № 2 до даного договору «Графік погашення/п.2.5 кредитного договору/.

Відповідно до п. 2.12 кредитного договору кредитор може збільшувати процентну ставку, зазначену в п. 1.1. договору, у разі зміни НБУ розміру чинної облікової ставки та/або у разі запровадження адміністративних та/або інших заходів, які збільшують вартість коштів на українському ринку, та/або у випадку зміни ставок LIBOR, EURIBOR, та/або в інших випадках, якщо кредитор обґрунтовано вважає, що така зміна відповідає ринковим умовам або має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів кредитора. Про зміну процентної ставки кредитор має повідомити позичальника письмово за 15 календарних днів до дати зміни процентної ставки або протягом 7 календарних днів з дати набрання чинності нового розміру процентної ставки. Письмова форма повідомлення кредитором позичальника про зміну розміру процентної ставки за користування кредитом передбачає направлення кредитором відповідного письмового повідомлення позичальнику поштою та/або шляхом розміщення відповідних повідомлень на дошках оголошень у приміщеннях установ кредитора або іншим засобом. Факт непогашення позичальником у строк до останнього робочого дня, що передує даті початку дії нової процентної ставки, на користь кредитора всієї суми існуючої заборгованості позичальника за цим договором є згодою останнього з таким новим розміром процентної ставки, що нараховується за користуванням кредитом згідно умов цього договору, при цьому додаткова угода до договору щодо внесення змін не укладається.

Відповідно до п.1.1.1. Додаткової угоди б/н до кредитного договору від 30.01.2008 року, укладеної 10.03.2009 року, з 10.03.2009 року по 02.04.2009 року включно позичальник зобов»язалась сплачувати кредитору за користування кредитом проценти у такому розмірі: процентна ставка - 9,95% річних; за користування коштами понад встановлений строк нараховується процентна ставка в розмірі 40,35% річних.

Згідно з п.1.1.1. Додаткової угоди б/н до кредитного договору № 061-2008-115 від 30.01.2008 року, укладеної 03.04.2009 року, з 03.04.2009 року по 09.03.2010 року включно позичальник зобов»язалась сплачувати кредитору за користування кредитом проценти у такому розмірі: процентна ставка - 9,95% річних; за користування коштами понад встановлений строк нараховується процентна ставка в розмірі 17,95 % річних /підвищена /.

Відповідно до п.1.1.2. Додаткової угоди б/н до кредитного договору № 061-2008-115 від 30.01.2008 року, укладеної 03.04.2009 року, з 10.03.2010 року по 09.03.2015 року включно позичальник зобов»язалась сплачувати кредитору за користування кредитом проценти у такому розмірі: процентна ставка - 14,21% річних; за користування коштами понад встановлений строк в розмірі 22,21 % річних /підвищена/.

30 січня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_6 укладено договір поруки № 061-2008-115-Р, за умовами якого поручитель ОСОБА_6 зобов'язався перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_4 усіх її зобов'язань, що виникли з кредитного договору від 30 січня 2008 року № 061-2008-115, укладеного між кредитором та боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

У відповідності до положень ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Згідно з п. 2.1 договору поруки кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Під «згодою поручителя» сторони розуміють візування поручителем змін до основного договору та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та/або укладення поручителем додаткової угоди до цього договору щодо внесення відповідних змін.

Ст. 559 ЦК України встановлено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

03 квітня 2009 року між банком та поручителем була підписана додаткова угода до договору поруки № 061-2008-115-Р від 30.01.2008 року, відповідно до п.1.2 якої поручитель засвідчив, що йому добре відомі усі умови основного договору, з якими він погоджується. Зокрема, у п. 1.2.3 договору поруки сторонами зазначені розміри процентних ставок, які застосовуються при нарахуванні процентів за користування кредитними коштами за період з 03 квітня 2009 року по 10 березня 2015 року.

Пунктом 2 додаткової угоди поручитель засвідчив, що підписанням цієї додаткової угоди йому добре відомі усі умови вищезазначеного основного договору, в тому числі, що кредитором правомірно нараховані проценти за користування кредитом та факт їх оплати боржником в добровільному порядку на підставі основного договору в будь-яких попередніх редакціях, включаючи факти сплати за зміненими процентними ставками, а саме: в період з 15.07.2008 року по 03.04.2009 року включно поручитель підтвердив правомірність нарахування кредитором процентів за користування кредитом боржником за ставками 13,45% річних (40,35% річних). Основним договором терміни сплати щомісячних платежів застосовувалися до всієї простроченої суми заборгованості.

Пунктом 3 додаткової угоди поручитель заявив, що підписавши додаткову угоду, він повністю задоволений рішеннями кредитора. Підтвердив, що не має до кредитора жодних претензій.

Судом також встановлено, що відповідач станом на 09.04.2015 року порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість за кредитним договором на загальну суму 83 248,57 доларів США, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Пунктом 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Колегія суддів вважає, що відповідачка допустила неналежне виконання своїх обов'язків, передбачених кредитним договором, оскільки не сплачувала кредит відповідно до умов договору.

Твердження апелянта про те, що позивачем не надано доказів виконання ним умов кредитного договору, а саме видачу грошових коштів, не заслуговують на увагу.

Однією із умов видачі та погашення кредиту кредитного договору № 061-2008-115 від 30.01.2008 року п.2.1.3. зазначено відкриття позичальником поточного рахунку № 9917 /№ 0029917/ у кредитора, код банку /МФО 322001/ для здійснення розрахунково - касового обслуговування операцій позичальника з надання та погашення кредиту. З копії меморіального ордеру, що знаходиться в матеріалах справи на а.с. 34 і вбачається, що 30.01.2008 року з рахунку ПАТ «Універсал Банк» на рахунок 9917, який відкрито в ПАТ «Універсал Банк» перераховано кошти в сумі 88 405,00 доларів США.

Крім того, з наданих банком розрахунків заборгованості вбачається отримання відповідачем у січні 2008 року суми у розмірі 88 405,00 доларів США. Також вбачається внесення відповідачем сум в погашення кредиту. Із доданої ПАТ "Універсал Банк" до заперечень на апеляційну скаргу виписки банку по особовому рахунку ОСОБА_4 № 0029917 вбачається, що кошти, які вносила відповідач на зазначений рахунок, були спрямовані на погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № 061-2008-115 від 30.01.2015 року.

В суді апеляційної інстанції відповідачка ОСОБА_4 особисто підтвердила факт отриманням коштів за кредитним договором , які вона спрямувала для придбання квартири в м.Києві.

Таким чином, позивачем виконано всі умови кредитного договору та гроші використані відповідачем.

Посилання апеляційної скарги на те, що позивач суму боргу належними доказами не довів, а тому рішення суду постановлено з порушенням ст. 10 ЦПК України і не може вважатись законним, спростовуються вищенаведеним, є, на думку судової колегії, помилковими та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Докази подаються у строк, встановлений судом з урахуванням часу, необхідного для подання доказів. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Усупереч вимогам ст.ст. 60, 131 ЦПК України, відповідач не надав суду належні та допустимі докази на спростування висновків суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про невірність розрахунку заборгованості за кредитним договором, який надав позивач, та про те, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не аналізував наданий розрахунок, є безпідставними. Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується доданою до позовної заяви довідкою-розрахунком, виданою посадовою особою банку, який в силу ст.ст. 59,64 ЦПК України являється допустимим доказом у справі. У передбаченому законом порядку вказаний письмовий доказ відповідачами не спростований і не оспорений. Крім того, перевіривши обґрунтування розрахунку заборгованості в суді апеляційної інстанції і заперечень зі сторони апелянта, колегія суддів рахує, що прийнявши як доведений, обрахований банком розрахунок заборгованості відповідачів за кредитним договором, суд першої інстанції вірно встановив розмір заборгованості.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - відхилити.

Заочне рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 21.05.2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: З.М. Максимчук

Судді: М.П. Григоренко

Н.М. Ковальчук