АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 6740 /2015 Головуючий у 1-ій інстанції - Васалатій К.А. Доповідач - Поливач Л.Д.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Головачова Я.В.

при секретарі Бугай О.О.

за участю осіб: представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві про встановлення факту проживання не менше як 5 років до часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, усунення від права на спадкування, визнання заповіту недійсним, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування та визнання права власності на будинок в порядку спадкування;

за апеляційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_2

на рішення Оболонського районного суду м.Києва від 27 березня 2015 року

в с т а н о в и л а:

Позивач звернулась до відповідача із даним позовом, в обґрунтування вимог вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_7 Вона є єдиним спадкоємцем щодо майна померлої матері.

Як вказує позивач, 11.02.1987 р. був укладений шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 05.09.2002 р. шлюб між ОСОБА_8. та ОСОБА_7 було розірвано, а ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_8 номер. Після, смерті останнього відкрилась спадщина, проте її мати, яка постійно проживала та здійснювала догляд за ОСОБА_8, за життя не встигла реалізували своє право щодо оформлення спадщини, так як продовжувався судовий розгляд декількох справ щодо квартири та будинку, які були за життя ОСОБА_8 переоформлені, а саме квартира на її матір - ОСОБА_7, а будинок - на неї (позивача ОСОБА_4.)

Позивач зазначає що, ОСОБА_8 за адресою - АДРЕСА_1 був зареєстрований з 20.05.1993 р. та знятий з реєстраційного обліку 08.11.2007 р., у зв'язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1. У відповідності до акту ЖБК «Кристал-4» від 21.09.2010 р. ОСОБА_7 була зареєстрована та проживала також за вказаною адресою з 20.05.1993 р. і до своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2., тобто, разом з померлим ОСОБА_8 до дня його смерті, не дивлячись на те, що їх шлюб було розірвано.

При цьому, 13.07.2006 р. ОСОБА_8 в інституті геронтології було поставлено діагноз Паркінсона 2б захворювання нервової системи та на підставі довідки № 017358 Подільської МСЕК від 21.09.2006 р. йому було встановлено інвалідність 1 гр. загального захворювання.

У відповідності до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_8, складеного керівником соціальної служби мікрорайону № 11, зазначено, що сім'я перебуває у складному матеріальному становищі, і здійснення постійного догляду та надання побутових потреб ОСОБА_8 надає його дружина ОСОБА_7 При цьому протягом 2006-2007 р. ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 отримували 3 місяці безкоштовні обіди у їдальні Територіального центру соціального обслуговування одиноких пенсіонерів Оболонського району у м. Києві та ОСОБА_8 отримував грошову допомогу в 2003 р. -1.50 грн., а в2006 р. - 80 грн., а у 2007 р. -150 грн.

Як вказано у позові, утриманням та допомогою ОСОБА_8 в цей час займались тільки вона та її мати - ОСОБА_7 у зв'язку з його похилим, віком та тяжким станом здоров'я. ОСОБА_7 вирішувала питання щодо лікування, харчування та необхідних умов проживання останнього. Організацією підготовки та оплатою всіх послуг, пов'язаних із проведенням похорон, після смерті ОСОБА_8 теж було проведено ОСОБА_7 за власний рахунок.

На думку позивача, все вищезазначене свідчить про те, що її мати, яка до моменту смерті ОСОБА_8. здійснювала догляд за ним, піклувалася про його здоров'я та є належним спадкоємцем щодо майна, яке залишилося після його смерті.

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом, а тому позивач просила суд встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_8 та ОСОБА_7 не менше як 5 р. до часу відкриття спадщини.

Як вказує позивач, відповідач по справі ОСОБА_5 є рідним сином ОСОБА_8 та спадкоємцем за заповітом. ОСОБА_5, ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві, знаючи про його безпорадний стан, жодного разу не запропонував допомоги своєму рідному батьку, не надавав коштів на його лікування та утримання, не приходив з метою провідувати і не цікавився станом його здоров'я. Також позивач вказує, що відповідач ОСОБА_5 не надавав жодної матеріальної підтримки ОСОБА_7 під час проведення організації поховання ОСОБА_8 та навіть не був там присутній.

Тому, позивач просила усунути ОСОБА_5 від права на спадкування, так як останній ухилявся від надання допомоги своєму батьку, який внаслідок хвороби та віку перебував у безпорадному стані.

Також позивач, вказує, що за життя ОСОБА_8 04.05.2006 р. склав заповіт на користь свого сина ОСОБА_5 Вважає що даний заповіт повинен бути визнаний судом недійсним, оскільки, останній тривалий час знаходився на обліку в Київському міському психоневрологічному диспансері, де проходив регулярне лікування та обстеження, у зв'язку з чим в подальшому до кінця життя в нього спостерігалося порушення сприйняття, мислення, емоцій, інтелекту та пам'яті, що підтверджується актом посмертної судово-психіатричної експертизи № 489 від 13.05.2011 р. відповідно до якої на час складання та підписання заповіту 04.05.2006 р. ОСОБА_8 страждав хронічними стійкими психічними розладами, у зв'язку з чим, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Позивач, вважає, що її мати - ОСОБА_7, як спадкоємиця за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_8 не реалізувала своє право щодо доведеності її прав на спадщину, процедури оформлення спадщини та те, що вищезазначений заповіт порушує її права по оформленню спадщини. Оскільки вона є спадкоємцем своєї померлої матері, то на даний час саме вона (позивач) доводить суду як права її матері на спадщину померлого ОСОБА_6 так і на Ѕ частку спірного будинку, як частка дружини у спільній сумісній власності подружжя.

Тому, позивач просить суд врахувати те, що ОСОБА_5 є таким, що немає права на спадкування щодо майна, що залишилося після смертіІНФОРМАЦІЯ_1 його батька ОСОБА_8 та те, що заповіт складений від імені ОСОБА_8 04.05.2006 р. є недійсним та визнати за нею право власності в порядку спадкування на 1/2 частину НОМЕР_1, що розташована по АДРЕСА_2 (яка належала на праві власності померлому ОСОБА_6 ), яка могла бути успадкованою за життя її матір'ю.

У судовому засіданні представник позивача уточнила позовні вимоги та просила суд також визнати за нею право власності на будинок по АДРЕСА_3., так як даний будинок є спільною сумісною власністю її матері та померлого ОСОБА_6 Відповідно, кожному з них належало фактично по 1/2 частині даного будинку. Вважаючи, що її матір прийняла спадкову Ѕ частку будинку після смерті ОСОБА_6, ОСОБА_4 просила суд визнати за нею право власності на весь будинок в порядку спадкування після смерті матері.

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 27.03.2015 року позов ОСОБА_4 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2, діючи в інтересах ОСОБА_4, подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Посилається на незаконність ухваленого судом рішення, невідповідність висновку суду дійсним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянт зазначає, що судом не з'ясовано ту обставину, що шлюб між ОСОБА_7 і ОСОБА_8 було розірвано 07.04.2006 року (день отримання Свідоцтва про розірвання шлюбу, актовий запис №277 на підставі рішення Оболонського райсуду м.Києва від 05.09.2002 року). Сторони після рішення суду примирилися, продовжували проживати однією сім»єю і це підтверджується тим, що сторони не отримували Свідоцтво, поки відповідач, знаючи про тяжку хворобу і психічний стан батька і маючи плани позбавити ОСОБА_7 спадщини, супроводив батька і змусив його отримати це свідоцтво та зробити на нього заповіт. Тобто, шлюб було розірвано тільки 07.04.2006 року, так як на момент винесення судом рішення про розірвання шлюбу діяв КЗпШС України, а Сімейний Кодекс України набрав чинності з 01.01.2004 року і не має зворотної дії.

Судом не з'ясовано ту обставину, що ОСОБА_6 тільки 12 липня 2006 року в Інституті геронтології відділення екстра пірамідних захворювань нервової системи було поставлено діагноз - хвороба Паркінсона. Тобто, тільки з середини 2006 року ОСОБА_8 опинився в безпорадному стані.

Судом також не з'ясовано ту обставину, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8, проживаючи в квартирі однією сім'єю, спільно харчувалися, мали спільний бюджет, були пов'язані спільним побутом. ОСОБА_7 прала, прибирала, готувала їжу для обох. ОСОБА_8 вважав своєю сім'єю і доньку і онука ОСОБА_7, ходив до них в гості, вітав із святами, як і вони його.

Вважає, що Заповіт, складений від імені ОСОБА_8 04 травня 2006 року, повинен бути визнаний судом недійсним, оскільки, останній тривалий час знаходився на обліку в Київському міському психоневрологічному диспансері, проходив лікування та численні обстеження.

Суд не з'ясував ту обставину, що справа Іванківським райсудом в 2009-2012 pp. розглядалася ще за життя матері позивачки і позовні вимоги по даній справі заявлені з інших підстав, уже як спадкоємиці після смерті ОСОБА_7 Тому, враховуючи те, мати ОСОБА_4 - ОСОБА_7, як спадкоємиця за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 не реалізувала своє право щодо усунення відповідача від права на спадкування в межах строку позовної давності і процедури оформлення спадщини та те, що вищезазначений заповіт також порушує права ОСОБА_4, до якої перейшли в порядку спадкування усі права, які належали спадкодавці на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті згідно ст.1218 ЦК України, просить суд визнати вищезазначений заповіт недійсним.

Судом не з'ясовано ту обставину, що під час шлюбуОСОБА_8 і ОСОБА_7 ними було придбано квартиру АДРЕСА_1 та будинок АДРЕСА_3

Суд не з'ясував ту обставину, кому належав і належить на даний час на праві власності будинок АДРЕСА_3

Не доведені ті обставини, що «Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 08.09.2010 року, що вступило у законну силу, (і згідно ч.3 ст.61 та ч.2 ст. 223 ЦПК України не підлягає доказуванню при розгляді інших справ), судом на той час було встановлено факт проживання ОСОБА_8 з 1999 р. по 2006 р. у АДРЕСА_3., а також у його першої дружини - ОСОБА_10, яка є матір»ю відповідача ОСОБА_5 (т.1 а.с. 118-126)». Це твердження суду, на думку апелянта, не відповідає дійсності, так як вказаним рішенням суду ці обставини не встановлені.

Не доведені ті обставини, що відповідач з часу виникнення у покійного ОСОБА_6 безпорадності стану, коли зафіксовано медичними документами необхідність стороннього догляду, - що він таку допомогу надавав.

Висновки суду про те, що ОСОБА_4 уже зверталася з позовом про визнання Заповіту недійсним і направляла як правонаступник померлої ОСОБА_7 апеляційну скаргу, в якій просила визнати недійсним заповіт і її апеляційна скарга була відхилена не відповідають обставинам справи.

Суд незаконно і необґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання про призначення судової психіатричної експертизи, яка відповідно до п.2 ч.1 ст.145 ЦПК України для визначення психічного стану особи ОСОБА_7 на момент підписання оскаржуваного Заповіту.

Суд необґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання представника позивачки про витребування від Державної реєстраційної служби та КМБТІ відомостей щодо права власності на спірну квартиру та будинок.

Суд безпідставно відмовив в задоволенні клопотання представника позивачки про витребування з 11-ї державної нотаріальної контори належним чином завірених копій спадкових справ після померлого ОСОБА_8 та ОСОБА_7

Суд, прийнявши уточнену позовну заяву з додатками, незаконно повернув частину доданих документів.

Суд незаконно позбавив позивачку та її представника надати свої пояснення в судовому засіданні. При цьому суд вважав, що досить було допиту позивачки в якості свідка, а представнику позивачки відмовив у наданні слова для пояснень, пославшись на те, що вона все рівно буде багато говорити в дебатах.

Крім того, апелянт зазначає, що суд позбавив її права власності на Ѕ частину будинку АДРЕСА_3 з господарськими будівлями та спорудами, який було придбано її матір'ю під час шлюбу з ОСОБА_8

В суді апеляційної інстанції представник позивачка ОСОБА_2 підтримала подану апеляційну скаргу, посилаючись на доводи, викладені в ній. Представник відповідача ОСОБА_3 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість ухваленого судом рішення. Позивачка ОСОБА_4, відповідач ОСОБА_5, представник третьої особи Головного управління юстиції у м.Києві в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать відповідні розписки. Колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності, участь у розгляді даної справи беруть представники сторін з належно оформленими повноваженнями.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Так, відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, крім посилань суду на недоведеність вимог позивача про визнання за нею права власності на Ѕ частину будинку АДРЕСА_3 з господарськими будівлями та спорудами, (який було придбано ОСОБА_8 під час шлюбу з її матір'ю та в якому її матері належала Ѕ частка, як у спільному сумісному майні подружжя) в порядку спадкування після смерті матері.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.02.1987 р. був укладений шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 05.09.2002 р. шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 було розірвано, судом було встановлено, що сім'я фактично розпалася, із квітня 2000 p. вони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, не ведуть спільного господарства та мають окремий бюджет.

ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_8 помер, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 При цьому за даною адресою ОСОБА_8 був зареєстрований з 20.05.1993 р. У відповідності до акту ЖБК «Кристал-4» від 21.09.2010 р. ОСОБА_11 (мати позивача) також була зареєстрована та проживала за вказаною адресою з 20.05 1993 р. і до своєї смерті -ІНФОРМАЦІЯ_2

Проживання, реєстрація ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в одній квартирі, акт обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_8, складений керівником соціальної служби мікрорайону № 11, в якому зазначено, що сім'я перебуває у складному матеріальному становищі, і про те, що здійснення постійного догляду та надання побутових потреб ОСОБА_8 надає його дружина ОСОБА_7; отримання ними протягом трьох місяців у 2006-2007 р.р. безкоштовних обідів у їдальні Територіального центру соціального обслуговування одиноких пенсіонерів Оболонського району у м. Києві та отримання ОСОБА_8. грошової допомоги на свідчать про проживання ОСОБА_7 з ОСОБА_6 однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6

Так, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 08.09.2010 p., що вступило у законну силу встановлено факт проживання ОСОБА_8 з 1999 р. по 2006 р. у АДРЕСА_3, а також у його першої дружини - ОСОБА_10, яка є матір'ю відповідача ОСОБА_5

13.07.2006 р. ОСОБА_12 в інституті геронтології було поставлено діагноз «хвороба Паркінсона» та на підставі довідки № 017358 Подільської МСЕК від 21.09.2006 р. було встановлено інвалідність 1 гр. загального захворювання.

Посилання позивача на те, що утриманням та допомогою ОСОБА_8, в цей час займались тільки вона та її мати - ОСОБА_7 у зв'язку з його похилим віком та тяжким станом здоров'я, що саме ОСОБА_7 вирішувала питання щодо лікування, харчування та необхідних умов проживання останнього, що організацією підготовки та оплатою всіх послуг, пов'язаних із проведенням поховання померлого ОСОБА_8 було проведено ОСОБА_7 за власний рахунок також не є доказом проживання ОСОБА_7 з ОСОБА_6 однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6

Шлюб ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було розірвано, їхнього проживання однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини суду не доведено, а відповідно ОСОБА_7 не є спадкоємцем померлого ОСОБА_6

Оскільки ОСОБА_7 не є спадкоємцем померлого ОСОБА_6, то відповідно і у її дочки, (яка є спадкоємцем своєї померлої матері) відсутнє право вимоги щодо спадкового майна померлого ОСОБА_6, щодо заповіту складеного ним на ім'я ОСОБА_5, щодо усунення ОСОБА_5 від права на спадкування.

Таким чином, суд першої інстанції вірно відмовив ОСОБА_4 в частині позовних вимог про встановлення факту проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, про визнання заповіту недійсним, про усунення ОСОБА_5 від права на спадкування, визнання права власності на спадкове майно померлого ОСОБА_6, а саме на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 та на Ѕ частку будинок АДРЕСА_3 господарськими будівлями та спорудами, що належали померлому ОСОБА_6 на праві власності.

Відповідно до рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17.01.2011 року за ОСОБА_7 визнано право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1. Зазначена частка квартири є спадковим майном померлої ОСОБА_7 і ОСОБА_4 (як спадкоємиця померлої матері - ОСОБА_7.) не позбавлена можливості оформити спадщину в порядку визначеному законом, а не в судовому порядку. Доказів того, що нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право власності на зазначену частку квартири, ОСОБА_4 суду не надала.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновком суду про відмову ОСОБА_4 у задоволенні позовної вимоги про визнання за нею права власності на Ѕ частку будинку НОМЕР_2 з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_3 (яка належала на праві власності її померлій матері, як частка у спільному сумісному майні подружжя) в порядку спадкування після смерті матері - ОСОБА_7 виходячи з наступного.

Так, ухвалою апеляційного суду Київської області від 04.03.2014 року встановлено, що будинок НОМЕР_2 по АДРЕСА_3 було придбано у жовтні 1988 року, тобто у період перебування ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у зареєстрованому шлюбі. Договір купівлі - продажу було оформлено на ім'я ОСОБА_6 01.10.1988 року.

Отже, відповідно до вимог закону, що діяв на той час, а саме ст.22 КпШС України зазначений будинок є спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Кожен з подружжя за життя мав рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно, ОСОБА_7 є власником Ѕ частки зазначеного домоволодіння.

Посилання відповідача та його представника на те, що зазначений будинок було придбано ОСОБА_6 за власні кошти не підтверджено належними та допустимими доказами, а пояснення сторони у справі та її представника не є доказом. А тому, колегією суддів встановлено, що вказаний будинок був спільною сумісною власністю померлих ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Рішення Іванківського районного суду Київської області від 28.02.2012 року, яке ухвалювались з приводу зазначеного будинку, не спростовує право власності померлої ОСОБА_7 на Ѕ його частку.

Відсутність правовстановлюючих документів на ім'я померлої матері щодо зазначеного домоволодіння перешкоджає ОСОБА_4 оформити своє право власності в порядку спадкування після смерті матері у нотаріуса.

Таким чином, судом першої інстанції безпідставно відмовлено ОСОБА_4 в задоволенні позовної вимоги про визнання права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 на Ѕ частину будинку НОМЕР_2 з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_3

Судом першої інстанції невірно встановлено дані обставини, які мають значення для справи в цій частині, суд дав невірну оцінку доказам зібраним по справі та допустив неповноту, що призвело до ухвалення по справі помилкового рішення в цій частині.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню. Суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції, в частині відмови ОСОБА_4 в позові до ОСОБА_5 про визнання права власності на Ѕ частину будинку АДРЕСА_3 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 та ухвалює, в цій частині, нове рішення про визнання за позивачкою права власності на Ѕ частину вказаного будинку з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_13

В іншій частині колегія суддів залишає рішення суду першої інстанції без змін.

Висновки колегії суддів відповідають фактичним обставинам справи та наявним у справі доказам.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 27 березня 2015 року в частині відмови ОСОБА_4 в позові до ОСОБА_5 про визнання права власності на Ѕ частину будинку АДРЕСА_3 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 скасувати та ухвалити, в цій частині, нове рішення наступного змісту.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину будинку АДРЕСА_3 в порядку спадкування після смерті матері - ОСОБА_7.

В іншій частині рішення Оболонського районного суду м.Києва від 27 березня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: