АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/1032/2014 Головуючий у 1-й інстанції: Каліушко Ф.А.
Доповідач Кравець В.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючої - Кравець В.А.,

Суддів - Семенюк Т.А., Шиманського В.Й

при секретарі - Круглику В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 5 листопада 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 року представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 2510,55 грн. - основного боргу, інфляційної складової - 17,36 грн., 3% річних -23,05 грн. та судового збору - 243,60 грн.

В мотивування вимог посилався на те, що відповідач користується в повному обсязі житлово-комунальними послугами, плату за які не вносить, у зв'язку з чим утворилась заборгованість.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 5 листопада 2014 року - в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на те, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки не відповідають обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам.

Вказує на те, що відповідач не сплачує щомісячні платежі , виходячи з площі її квартири.

Крім того, сума позову у розмірі 2550,96 грн. дорівнювала загальній сумі, яку не було сплачено за період з 2005 року по 2010 рік, що нараховувалася відповідачу згідно до п. 2.2.12 договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 25.06.2003 року, який було укладено між сторонами.

Зазначив, що сплачені відповідачем кошти, які надходили на рахунок ТОВ «РАДА», позивач зараховував як оплату боргу за попередні періоди.

В судовому засіданні представник ТОВ «Рада» свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Відповідач ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду у справі залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з відсутності у відповідача заборгованості перед ТОВ «Рада», за період, зазначений у позовній заяві.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Судом встановлено, що позивач, як житлово-експлуатаційна організація, обслуговує будинок №13 по вул. А.Ахматової у м. Києві.

Відповідач є власником квартири №151 в даному будинку. Між сторонами по справі було укладено Договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 08.08.2003 року.

Позивач, звертаючись до суду із позовом, вказує, що відповідач не виконує умови договору по сплаті експлуатаційних витрат і станом на 01.03.2014 року утворився борг в розмірі 2510,55 грн.

Згідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться й одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускаються.

З матеріалів справи убачається, що відповідач в період з червня 2013 року по лютий 2014 року, повністю сплатила грошові кошти за спожиті нею послуги відповідно до квитанцій, які співпадають з вказаними у підготовленому позивачем розрахунку заборгованості сумами та періодами їх оплати(а.с.25-30)

Твердження апелянта про те, що сплачені відповідачем за квитанціями грошові кошти за надані їй послуги перераховувались на погашення заборгованості, яка рахується за 2005-2010 роки та утворилась на підставі п.2.2.12 договору, є безпідставними оскільки доказів такого перерахування та підстав його вчинення позивачем не надано і в розрахунку заборгованості чітко вказаний період, за який як стверджує позивач, ОСОБА_1 не здійснювала оплату.

Колегією перевірено матеріали справи і встановлено, що ОСОБА_1 вносила плату згідно нарахувань по квитанціях, які направлялись позивачем. До матеріалів справи відповідач надала копії всіх квитанцій, а суду їх оригінали. З цих помісячних квитанцій не вбачається, що ОСОБА_1 визнавала заборгованість, або вносила плату за попередній період.

Отже, вимоги щодо стягнення боргу є необґрунтовані, оскільки не доведені позивачем, а віднесення сплачених коштів на погашення боргу відповідачки за минулий період не дає підстави вважати порушення відповідачем зобов'язань по сплаті послуг з червня 2013 року по лютий 2014 року.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді скаржник не надав будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.218, 303,304,307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада» - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 5 листопада 2014 року в справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Судді