Справа №592/8634/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Косолап М. М.
Номер провадження 22-ц/788/2049/15 Суддя-доповідач - Хвостик С. Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Собини О. І. , Околота Г. М.

за участю секретаря - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 жовтня 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 жовтня 2015 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3.

Постановлено стягувати з ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку на період навчання повнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на факультеті електроніки та інформаційних технологій Сумського державного університету, тобто до 30 червня 2018 року, та аліменти сплачувати ОСОБА_3, починаючи стягнення з 07 вересня 2015 року.

Вказане рішення суду позивач оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи та їх недоведеність, на порушення судом норм процесуального права, просить рішення місцевого суду змінити у бік збільшення розміру стягнутих аліментів та стягувати їх у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що відповідач не надав відповідних доказів про те, що розмір його заробітної плати становить 2731 грн. на місяць, а також не довів факту відсутності у нього на праві власності житла, однак місцевий суд допустився припущень з цього приводу, чим порушив вимоги закону при постановленні оскаржуваного рішення, пославшись на вказані обставини.

Крім того, на думку позивача, судом не досліджені всі обставини справи, зокрема те, що визначений до стягнення розмір аліментів є недостатнім для забезпечення його утримання на період навчання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_3 про задоволення апеляційної скарги та відповідача ОСОБА_4 про залишення рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 02 вересня 1994 року перебували в зареєстрованому шлюбі, під час якого у них 25 жовтня 1995 року народився син ОСОБА_3, позивач по справі (а.с.4).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 березня 2013 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 розірвано та постановлено стягувати з відповідача ОСОБА_4 на користь матері дитини ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття (а.с.5).

На даний час позивач ОСОБА_3 є повнолітнім і з 01 вересня 2015 року навчається в Сумському державному університеті на факультеті електроніки та інформаційних технологій на платній основі на денній формі навчання. Загальна вартість освітньої послуги становить 34800 грн., але за перший навчальний семестр ним сплачено 4500 грн., що підтверджується відповідною квитанцією. Термін закінчення навчання - 30 червня 2018 року (а.с.6, 7, 9).

Відповідно до довідки КП «Сумижитло» від 07 вересня 2015 року за № 2454 позивач ОСОБА_3 зареєстрований АДРЕСА_1 разом зі своєю бабою ОСОБА_6 (а.с.8).

Відповідач ОСОБА_4 працює в ТОВ «Сумитеплоенерго» слюсарем-ремонтником і його посадовий оклад за серпень 2015 року становив 2731 грн., що підтверджується розрахунковим листком (а.с.22).

Також, як вбачається з медичної документації, позивач ОСОБА_3 страждає на захворювання: хронічний ерозивний гастродуоденіт у стадії загострення (а.с.23, 24).

Частково задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив з того, що син відповідача, позивач по справі, досяг повноліття, але його вік не перевищує 23 років, продовжує навчання і потребує у зв'язку з цим матеріальної допомоги, а відповідач, як батько, відповідно, є працездатною особою, працює, тому має можливість сплачувати аліменти на повнолітнього сина, тобто наявність у батька можливості надавати таку допомогу, тому з урахуванням матеріального становища сторін, стану їх здоров'я, даних про оплочену частково вартість навчання та про проживання позивача за місцем його реєстрації, суд визначив аліменти у розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача на період навчання сина, а саме: до 30 червня 2018 року.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Як передбачено ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

З роз'яснень, наданих у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

У доводах апеляційної скарги йдеться про те, що позивач фактично оспорює лише розмір аліментів, стягнутих з відповідача на свою користь, посилаючись на те, що 1/5 частина з усіх видів доходу батька є недостатньою для забезпечення його утримання на період навчання.

В той же час, позивач не надав жодного доказу для підтвердження обставин того, що для належного його утримання з батька необхідно стягувати аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу (доказів про вартість харчування, одягу, вартість проїзду до навчального закладу і назад, вартість підручників і іншого необхідного), однак в судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач уточнив, що мати хоча і отримує менший розмір доходів від батька, з приводу чого надав відповідні докази, але надає йому посильну допомогу, якої недостатньо, щоб забезпечити його утримання на період навчання.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не встановив розмір заробітної плати відповідача, тобто його матеріальних можливостей, але послався на реальний розмір його доходів у рішенні суду, є помилковим, так як спростовується матеріалами справи, зокрема, розрахунковим листком про нарахування заробітної плати відповідачу за серпень 2015 року (а.с.22).

Також, заперечуючи вказане посилання в апеляційній скарзі, ОСОБА_4 надав апеляційному суду довідку ТОВ «Сумитеплоенерго» від 26 жовтня 2015 року про те, що він дійсно працює у цьому товаристві слюсарем-ремонтником і його дохід за період з 01 серпня 2015 року по 30 вересня 2015 року склав 6716,65 грн. Однак, виходячи з розмірів сум до виплати, середня заробітна плата відповідача за 2 місяці з відрахуванням податків і зборів становить 2706,21 грн. ((2537,03 грн. + 2875,39 грн.) / 2).

Крім того, необґрунтованим є посилання в апеляційній скарзі на те, що суд безпідставно встановив в оскаржуваному рішенні обставини того, що відповідач не має на праві власності житла, у зв'язку з чим витрачає кошти на його віднайом у м. Суми, де працює, так як відповідач надав суду апеляційної інстанції витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27 жовтня 2015 року про відсутність відомостей щодо реєстрації за ним прав власності на нерухоме майно.

Також в судовому засіданні суду апеляційної інстанції відповідач надав докази з медичної картки про те, що влітку 2015 року він травмував собі ліве око, з приводу чого змушений нести витрати на лікування.

Інші доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду також не спростовують і не містять посилань на такі порушення, які б слугували підставою для зміни чи скасування рішення суду.

Відповідно до вимог ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, коли суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи і дав їм належну оцінку, тому оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим, так як відповідає нормам матеріального і процесуального права, отже, апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314, ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 жовтня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -