Справа №573/1596/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Кліщ О. В.
Номер провадження 22-ц/788/229/15 Суддя-доповідач - Кононенко О. Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Шевченка В. А. , Бойка В. Б.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 18 грудня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Білопільської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Білопільська районна державна нотаріальна контора, відділ Державного земельного агенства в Білопільському районі, Білопільська філія КП «Сумське міське БТІ», про визнання права власності на майно в порядку спадкування та

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на утримання, догляд та поховання спадкодавця,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 18 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено повністю.

Визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його батька ОСОБА_7 на: 35/100 частин жилого будинку та господарських споруд, а саме: житлову кімнату 2-2 пл. 12,3 кв.м, кімнату 2-1 пл. 6,3 м.кв. та господарських споруд - літню кухню, що знаходяться за адресою : АДРЕСА_1; земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0210га, кадастровий номер НОМЕР_2, надану на підставі рішення 16 сесії Білопільської міської ради від 11.02.2004 року, розташовану в АДРЕСА_1, посвідчену державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 629; земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1094га, кадастровий номер НОМЕР_4, надану на підставі рішення 16 сесії Білопільської міської ради від 11.02.2004 року, розташовану в АДРЕСА_1, посвідчену державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 630.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1902 грн. та судові витрати: за надання правової допомоги у сумі 676 грн., та 46 грн.- витрати по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на несправедливість і незаконність рішення суду, просить його змінити в частині задоволення зустрічного позову, стягнувши з ОСОБА_4 9687,86 грн. витрат на утримання, догляд та поховання спадкодавця.

При цьому вказує, що суд дійшов до помилкового висновку про те, що витрати на ритуальну атрибутику, передоплату за пам'ятник, оплату за електроенергію та газ здійснено не ним, а витрати на поминальний обід не відносяться до витрат на поховання.

Рішення суду не оскаржується в частині задоволення позову ОСОБА_4

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_8, яка підтримала доводи апеляційної скарги, представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_9, який проти скарги заперечував, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач за первісним позовом ОСОБА_4 був усиновлений ОСОБА_7 з присвоєнням йому прізвища ОСОБА_7, по батькові- ОСОБА_7 (а.с. 7,8).

12 листопада 1991 року розірвано шлюб між батьками ОСОБА_4 - ОСОБА_7 та ОСОБА_10 (а.с. 9).

Відповідно до свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові від 19 лютого 1998 року ОСОБА_4 змінив прізвище на ОСОБА_4 (а.с. 11).

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, місто смерті: м. Білопілля Сумської області (а.с. 12).

Спадкодавцю ОСОБА_7 на праві власності належало 35/100 частин жилого будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1, земельна ділянка для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0210 га в АДРЕСА_1 та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,1094 га за цією ж адресою (а.с. 10, 154-157, 176-177).

Із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 звернулися рідний брат померлого ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 Дочка ОСОБА_12 подала заяву про відмову від прийняття спадщини (а.с. 55, 61 - 62).

Відповідно до постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 липня 2014 року ОСОБА_4 відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 на жилий будинок та земельні ділянки (а.с. 13).

Судом також встановлено, що на поховання ОСОБА_7 витрачено 5505 грн., в тому числі: вартість ритуальної атрибутики - 1860 грн., поминального обіду в кафе-барі «Оболонь» - 3645грн. та (а.с. 150, зворот).

Вартість пам'ятника, встановленого на могилі ОСОБА_7, складає 6000 грн. (а.с. 52,149-150).

З матеріалів справи також вбачається, що за постачання електроенергії та газу до АДРЕСА_1 за листопад 2013 року - березень 2014 року сплачено борг в сумі 280 грн. 86 коп. (а.с. 148, 151, зворот) .

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходився на обліку та отримував пенсію через Білопільське відділення поштового зв'язку. 13 грудня 2013 року у зв'язку з його смертю виплачено одноразову допомогу на поховання його брату ОСОБА_3 разовим дорученням № 812 в сумі 2098грн. (а.с. 109).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення зустрічного позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що саме він здійснив витрати на придбання ритуальної атрибутики, вніс передоплату за пам'ятник, оплатив за ОСОБА_7 послуги з постачання електроенергії та газу і вважав, що витрати на поминальний обід відшкодуванню не підлягають згідно зі ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу».

Квитанцію до прибуткового касового ордера ФОП ОСОБА_13 на суму 4000 грн. - доплата за пам'ятник, суд вважав належним і допустимим доказом витрат саме ОСОБА_3 (а.с. 149).

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1232 ЦК України спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

Враховуючи зазначені норми закону, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що ОСОБА_4, як спадкоємець першої черги, зобов'язаний відшкодувати витрати, які були зроблені ОСОБА_3 на поховання спадкодавця.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Виходячи із визначення поняття поховання відповідно до вказаного закону, до таких витрат не відносяться витрати на поминальний обід.

Отже, висновок місцевого суду, що ці витрати не підлягають відшкодуванню, є обгрунтованим.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ФОП ОСОБА_14 виписаний товарний чек № 422 на оплату ритуальних послуг на суму 1860 грн. Оплата здійснена ОСОБА_15 частками, щомісячний платіж 265,72 грн., всього 7 платежів платіжною карткою ПриватБанку НОМЕР_1 (а.с. 150, зворот). З квитанції до прибуткового касового ордера ФОП ОСОБА_13 вбачається, що передоплата за пам'ятник у розмірі 2000 грн. внесена ОСОБА_16 (а.с. 150), а не ОСОБА_3, тому суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що ОСОБА_3 не довів, що саме він здійснив ці витрати.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 не доведено, що послуги з постачання електроенергії та газу оплачені ним за ОСОБА_7, оскільки надані суду квитанції про оплату цих послуг вказують на період користування послугами після його смерті.

Крім того, зазначені витрати не відносяться до витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця у розумінні ст. 1232 ЦК України, на підставі якої заявлено позов.

Згідно з ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Всупереч наведеним нормам права, ОСОБА_3 до апеляційної скарги додав нові докази, зокрема копії квитанцій №№ 23 та 48 до прибуткового касового ордера від 23 червня 2014 року та 18 серпня 2014 року, товарного чеку № 422 від 12 грудня 2014 року, що підтверджують оплату саме ним за пам'ятник 6000 грн. та ритуальних послуг на суму 1860 грн., проте не довів, що ці докази подано несвоєчасно з поважних причин, тому, відповідно до ст. ст. 131, 303 ЦПК України вони колегією суддів не приймаються. Крім того, подані копії не відповідають первинним документам (оригіналам), які були досліджені судом першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги, на думку колегії суддів, висновку суду також не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є законним і обгрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч.1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 18 грудня 2014 року в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_3 залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -