АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 753/7632/14- Головуючий у 1 - й інстанції: Сухомлінов С.М.
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2441/2015 Доповідач - Шиманський В.Й.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Семенюк Т.А.,Кравець В.А.

при секретарі - Круглику В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 09 грудня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду позивач звернувся в квітні 2014 року.

Зазначав, що між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є АКБ «ТАС-Комерцбанк», та відповідачем ОСОБА_3 були укладені кредитні договори №2621/0708/77-142 від 01.07.2008 року відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 120 000,00 доларів США, зі сплатою 13% річних за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном погашення кредиту до 2028 року, та №2621/0708/71-143 від 01.07.2008 року у розмірі 164 600,00 доларів США зі сплатою 11,9% річних за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном погашення кредиту до 20.06.2033 року.

В той же день, 01.07.2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є АКБ «ТАС-Комерцбанк», та ОСОБА_4 були укладені договори поруки № 2621/0708/77/142-Р-1 та №2621/0708/71/143-Р-1, відповідно до яких остання зобов'язалась відповідати перед банком за виконання зобов'язань за кредитними договорими, укладеними з позичальником.

28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого є АКБ «ТАС-Комерцбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір Факторингу, відповідно до умов якого банк відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, в тому числі за договорами №2621/0708/77-142 та №2621/0708/71-143 від 01.07.2008 року.

28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» також було укладено договір Факторингу, відповідно до якого права вимоги за кредитними договорами відповідачів були відступлені позивачу.

Таким чином внаслідок укладення вказаних договір відбулася заміна кредитора за договорами №2621/0708/77-142 та №2621/0708/71-143 від 01.07.2008 року, відповідно до яких позичальником є ОСОБА_3

У зв'язку з невиконанням відповідачів взятих на себе зобов'язань за кредитними договорами, у останніх утворилась заборгованість за кредитним договором №2621/0708/77-142 від 01.07.2008 року в розмірі 2 493 978,09 грн. за кредитним договором №2621/0708/71-143 від 01.07.2008 року в розмірі 3 324 561,77 грн.

На підставі викладеного позивач просив стягнути солідарно з відповідачів загальну суму заборгованості за кредитними договорами в розмірі 5 818 539,96 грн.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 09 грудня 2014 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі, з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана надати ті докази, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи оскаржене у справі рішення суд виходив із вимог даної норми закону, зібраних у справі та наданих сторонами доказів, яким дав повну, всебічну та об'єктивну оцінку.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є АКБ «ТАС-Комерцбанк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 2621/0708/71-142 від 01.07.2008 року, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 120 000,00 доларів США зі сплатою 13% річних за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном погашення кредиту до 29.06.2028 року. В той же день між тими самими сторонами було укладено кредитний договір №2621/0708/71-143 від 01.07.2008 року, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 164 600 доларів США зі сплатою 11,9% річних за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном погашення кредиту до 29.06.2033 року.

З метою забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов'язань за вказаними кредитними договорами, 01.07.2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є АКБ «ТАС-Комерцбанк», та ОСОБА_4 укладено договори поруки №2621/0708/77-142-Р-1 та №2621/0708/77-142-Р-2, відповідно до яких остання зобов'язалась перед банком відповідати за виконання зобов'язань щодо повернення коштів наданих банком позичальнику у вигляді кредиту згідно кредитних договорі № 2621/0708/71-142 від 01.07.2008 року та №2621/0708/71-143 від 01.07.2008 року.

У зв'язку з неналежним виконанням боржниками своїх зобов'язань за кредитними договорами виникла заборгованість, яка станом на 01.04.2014 року складала: за кредитним договором №2621/0708/77-142 від 01.07.2008 року за кредитом - 118 500,00 доларів США, що за курсом НБУ складає 1 303 274,85 грн., за відсотками - 81 966,77 доларів США, що за курсом НБУ складає 901 478,73 грн., пеня за останні 12 місяців - 26 297,68 доларів США, за курсом НБУ складає 289 224,51 грн.; за кредитним договором №2621/0708/77-143 від 01.07.2008 року за кредитом - 162 953,00 доларів США, що за курсом НБУ складає 1 792 173,39 грн., за відсотками 104 194,77 доларів США, що за курсом НБУ складає 1 145 944,50 грн., пеня за останні 12 місяців - 35 137,34 доларів США, що за курсом НБУ складає 386 443,98 грн.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», яке є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» укладено договір факторингу № 15, відповідно до умов якого ПАТ «Сведбанк» відступив ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» право вимоги заборгованості за кредитними договорами, укладеними з боржниками та зазначеними в реєстрі заборгованості боржників.

Згідно реєстру заборгованостей боржників №1-Б банк відступив фактору право вимоги за кредитними договорами №2621/0708/77-142 від 01.07.2008 року та №2621/0708/77-143 від 01.07.2008 року, позичальником за якими виступає ОСОБА_3

Того самого дня, між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» і ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» відступило, а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло права вимоги заборгованості за вищезазначеними кредитними договорами.

Пунктом 2.1 вищевказаного договору сторонами погоджено, що право вимоги заборгованості по кредитних договорах, та право вимоги за договорами забезпечення, укладених з боржниками відступаються банком фактору за цим договором на основі «як є» без надання будь-яких гарантій та запевнень, окрім тих, що вказані в цьому договорі. Після переходу прав вимоги заборгованості до фактору, останній має право нараховувати в якості нового кредитора проценти, комісії, штрафні санкції та інших обов'язкових платежів по відношенню до боржників у разі невиконання ними вимог кредитних договорів по сплаті обов'язкових платежів, строк сплати яких не настав на дату підписання цього договору, але настане у майбутньому.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору.

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зообов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається, що позичальник взяті на себе зобов'язання не виконує. Станом на 01.04.2014 року сума загальної заборгованості за кредитними договорами №2621/0708/77-142 та №2621/0708/77-143 від 01.07.2008 року складає 5 818 539,96 грн.

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Пунктом 3 договорів поруки №№2621/0708/77-142-Р-1 та №2621/0708/77-142-Р-2 від 01.07.2008 року сторонами передбачено, що поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання позичальником умов основного зобов'язання усім належним йому майном та грошовими коштами.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитними договорами є законні та обґрунтовані.

Доводи апеляційної скарги про те, що надані банком розрахунки заборгованості за кредитними договорами є необґрунтованими, не заслуговують на увагу, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних доводів, а також нових розрахунків заборгованостей апелянтом до суду не надано.

Крім того, сплачені ОСОБА_3 платежі на погашення заборгованості по кредиту №2621/0708/77-142 від 01.07.2008 року, що містять в матеріалах справи (а.с. 112-128), відображені в розрахунку заборгованості за тим же кредитним договором, який був наданий позивачем.

Доводи апеляційної скарги щодо пропущення позивачем строків позовної давності, яка згідно ст. 257 ЦК України встановлена тривалістю у три роки, також не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Статтею 259 ЦК України передбачено, що позовна давність встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно п. 10.11 кредитних договорів №2621/0708/77-142 та №2621/0708/77-143 від 01.07.2008 року, сторони домовились, що строк позовної давності за будь-якими вимогами банку, що випливають з цього договору, встановлюється тривалістю десять років.

На підставі ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, звертаючись до суду в квітні 2014 року з позовними вимогами про стягнення кредитної заборгованості за період з липня 2008 року по квітень 2014 року позивачами не пропущено строк позовної давності, який встановлено тривалістю у десять років.

Посилання апелянта на те, що розрахунок пені здійснено більше ніж за один рік, який передбачений п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, також підлягають відхиленню, оскільки сума пені, що підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача розрахована в рамках річного строку передбаченого ст. 258 ЦК України.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції і доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження отримання відповідачами вимоги про дострокове повернення кредиту, а тому права позивача на момент звернення до суду не порушені.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості у квітні 2014 року. До теперішнього часу відповідачами не були вчені дії спрямовані на погашення кредитної заборгованості, а тому висновки апелянта про відсутність порушеного права позивача не ґрунтуються на матеріалах справи.

Доводи апелянта про відсутність доказів на підтвердження переуступлення право вимоги саме за кредитними договорами 2621/0708/77-142 та №2621/0708/77-143 від 01.07.2008 року також спростовуються наявними в матеріалах справи реєстром заборгованостей боржників №1-Б до договору факторингу від 28.11.2012 року укладеного між ПАТ «Свебданк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (а.с. 171-172) та витягом Згідно реєстру заборгованостей боржників №1- до договору факторингу від 28.11.2012 року укладеного між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» (а.с. 61-62).

Інші доводи апеляційної скарги фактично повторюють заперечення відповідача, які були досліджені в суді першої інстанції, з яких було зроблено висновки суду першої інстанції і з якими погоджується колегія суддів, а тому вони не можуть бути підставою для скасування або зміни рішення суду.

З огляду на викладене, оскаржене у справі рішення постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому це рішення не може бути скасованим з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 09 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: