19.10.2015 Єдиний унікальний номер 205/6714/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Басової Н.В.

при секретарі Єрьоменко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 07 вересня 2015 року звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що 09 квітня 2014 року Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_2 уклали договір, поліс № АІ/1309841 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «АЗЛК», д/н НОМЕР_1. 15 червня 2014 року в районі Усть-Самарського мосту в м. Нікополі відбулася дорожньо-транспортна пригода. Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 липня 2014 року, дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення ПДР ОСОБА_1. 16 червня 2014 року власник пошкодженого транспортного засобу «Peugeot-107», д/н НОМЕР_2, ОСОБА_3 звернулася із повідомлення про настання випадку, згодом звернулася з заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до реєстру одержувачів страхових відшкодувань від 23 вересня 2014 року позивачем виплачено страхове відшкодування в розмірі 8003,35 грн., яке і просили стягнути в порядку регресу з відповідача та судовий збір.

Представник позивача у судове засідання не з`явився про день і час проведення слухання справи повідомлявся належним чином. Надійшла заява з проханням слухати справу у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Від відповідача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовну заяву визнав та не заперечував проти її задоволення.

Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню по наступним підставам.

Судом встановлено, що 15.06.2014 року, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_3, по дорозі в районі Усть-Самарського мосту у м. Нікополі Дніпропетровської області, при виникненні перешкоди не вжив заходів аж до зупинки свого транспортного засобу або безпечного її обїзду, через що допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_3 Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдана матеріальна шкода, постраждалих не має. Водій ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного спяніння.

В силу ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 липня 2014 року ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні правопорушення передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.9).

09 квітня 2014 року між Приватним акціонерним товариством «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_2 укладено договір, поліс № АІ/1309841 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «АЗЛК», д/н НОМЕР_1 з 30 квітня 2014 року по 29 квітня 2015 року (а.с.3).

Встановлено, що автомобіль НОМЕР_5 належить на праві власності ОСОБА_3 (а.с.6).

31 липня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування у зв'язку з пошкодженням автомобіля НОМЕР_4, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 15.06.2014 року (а.с.30).

Відповідно до звіту № 2030 складеного експертом-товарознавцем ОСОБА_4, вартість матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу «Peugeot-107», д/н НОМЕР_2 склала 10 855,07 грн. (а.с.10-16).

Встановлено, що Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» сплатило ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 8003,85 грн.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України, нормами Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст.36 Закону України № 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" позивач як страхувальник прийняв відповідне рішення та здійснив виплати страхового відшкодування потерпілим особам.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода відшкодовується у зв'язку з неправомірними діями, особою, яка її завдала.

У відповідності зі ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

На підставі ч.1 ст.1191 ЦК України та ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Пунктом 38.1. статті 38 Закону України №1961-IV встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Оскільки постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 липня 2014 року було встановлено, що саме водій ОСОБА_1 винен у пошкодженні транспортних засобів, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, суд вважає, що у позивача виникли законні підстави для подання регресного позову до відповідача про стягнення страхового відшкодування, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд встановив, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у сумі 243,60 грн., і тому він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 61, 88, 131, 174, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 8003,35 грн. (вісім тисяч три гривні 35 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Н.В. Басова