АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3597/15 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г., Слюсар Т.А.

при секретарі Круглик В.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Славкіної Марини Анатоліївни - уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу та відшкодування моральної шкоди

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В с т а н о в и л а :

19 травня 2014 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу 302 683 грн. 08 коп., на підставі ст. 22 Цивільного кодексу України просив стягнути з відповідача на його користь збитки, які позивач вимушений понести для відновлення свого порушеного права, що на момент підготування позову складають 1 750 грн. 74 коп., у тому числі: 1 326 грн. 74 коп. - витрати на залізничні квитки та 424 грн. 00 коп. - витрати на нотаріальні послуги. У зв'язку з тим, що відповідачем на час подачі позову не вчинено жодних дій щодо повернення коштів позивачу, останній, посилаючись на положення ч. 5 ст. 1061 ЦК України просив зобов'язати відповідача нарахувати і виплатити на користь позивача суму відсотків із розрахунку 25 % річних за фактичну кількість днів незаконного користування відповідачем коштами позивача до дня напередодні повернення вкладу позивачу, відшкодувати моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 30 268 грн. 00 коп., що дорівнює 10 % від неповернутої відповідачем суми вкладу. Під час розгляду справи в суді позивач збільшив розмір позовних вимог та просив стягнути з відповідача за прострочення виконання грошового зобов'язання інфляційне збільшення заборгованості, що станом на 01 серпня 2014 року складає 16 042 грн. 20 коп., 898 грн. 73 коп. судових витрат, з яких: 3 932 грн. 10 коп. - витрати на сплату судового збору; 2 966 грн. 63 коп. - витрати, пов'язані з явкою до суду.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 13 лютого 2014 року між позивачем та відповідачем у м. Сімферополі був укладений Договір банківського вкладу «З любов'ю,VАВ! «Квартальний» № 744763/2014 . На виконання умов Договору відповідач прийняв від позивача грошові кошти у загальній сумі 302 683 грн. 08 коп. строком до 13 березня 2015 року та з щомісячною виплатою процентів, з першого по третій місяць дії вкладу, у розмірі 25 % річних.

Разом з тим, у середині квітня 2014 року відповідач через свій офіційний сайт повідомив про призупинення роботи відділень банку з 15 квітня 2014 року і припинення із зазначеної дати здійснення будь-яких банківських операцій на території Криму, внаслідок набрання чинності Федерального Конституційного Закону «Про прийняття в Російську Федерацію Республіки Крим та утворення в складі Російської Федерації нових суб'єктів - Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя» та Федерального Закону «Про особливості функціонування фінансової системи Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя на перехідний період».

Звернення до банківської установи щодо повернення вкладу та виплату відсотків не дали позитивного результату, а тому він звернувся до суду з позовом за захистом порушеного права.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на користь ОСОБА_7 суму вкладу у розмірі 302 683 грн. 08 коп., суму відсотків на дату закриття вкладу у розмірі 18 106 грн. 30 коп., Інфляційне збільшення заборгованості у сумі 16 042 грн. 20 коп., судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3368 грн. 32 коп. та витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту, представника позивача у сумі 2 238 грн. 31 коп

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду Славкіна М. А. - уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» подала на нього апеляційну скаргу в частині задоволених позовних вимог, посилаючись на його необгрунтованість та незаконність в зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначала, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року № 733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», згідно з яким з 21 листопада 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк». Відповідно до п. 5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Вирішуючи питання про стягнення з Банку на користь позивача 424 грн. витрат на правову допомогу, а також 1326 грн. 74 коп. на залізничні квитки для переїзду представника позивача, суд, у порушення ст.ст. 212, 214 ЦПК України, не врахував, що ці витрати мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права.За таких обставин, на думку апелянта, у суду не було підстав стягувати з відповідача на користь позивача зазначені витрати. Наголошували на тому, що позивачем жодним чином не доведено належними процесуальними доказами законності своїх позовних вимог щодо протиправності дій Банку по обслуговуванню його поточного рахунку, що унеможливлює задоволення цих позовних вимог на підставі рішення суду. Тому просили рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомили. У відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішення суду в частині відмовлених позовних вимог сторонами не оскаржується, тому відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України не є предметом апеляційної перевірки.

Відповідно до змісту ст. ст. 10,11,58-60 ЦПК України суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрутованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_7 суд першої інстанції виходив з їх доведеності.

З такими висновками суду слід погодитись, оскільки суд дійшов їх з дотриманням вимог процесуального законодавства щодо всебічності й повноти з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін в даних правовідносинах належної правової оцінки наданих в справі доказів та норм матеріального закону.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, що 13 лютого 2014 року між ОСОБА_7 та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» було укладено Договір банківського вкладу «З любов'ю, VАВ! «Квартальний» № 744763/2014 (а.с. 15). Згідно умов п.п. 1.1, 1.3 Договору його предметом є розміщення позивачем у відповідача грошових коштів (початкового вкладу) у розмірі 278 683 грн. 08 коп., строком зберігання до 13 березня 2015 року. Відповідно до п.п. 1.5 Договору відповідач зобов'язався з першого по третій місяць дії вкладу нараховувати проценти на суму вкладу з розрахунку 25 % річних.

Згідно положень п.п. 1.6, 1.8 Договору позивач має право збільшити суму вкладу, з врахуванням умов відповідного депозитного продукту, а також достроково закрити вклад та вимагати від відповідача повернення своїх грошових коштів та нарахованих на них процентів.

Встановлено, що позивач свої зобов'язання за Договором виконав належним чином, вніс на вкладний рахунок 278 683 грн. 08 коп. згідно квитанції № 638222 від 13 лютого 2014 року. В подальшому суму вкладу було збільшено ще на 24 000 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією за № 256843 від 06 березня 2014 року. Відтак, позивачем на владний рахунок було внесено всього 302 683 грн. 08 коп.

13 травня 2014 року позивачем була подана заява відповідачу щодо дострокового закриття та повернення його депозитного вкладу та процентів нарахованих на нього у повному обсязі. 12 травня 2014 року позивачем було надіслано на електрону пошту відповідача заяву про його намір дострокового закриття свого вкладу по Договору і необхідності підготування відповідачем готівки. Зазначені заяви позивача відповідач залишив без уваги і вклад та нараховані на нього відсотки не повернув, а тому позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з частиною другою статті 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Відповідно ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України.

Банк має право змінити розмір процентів, які виплачуються на вклади на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

У разі зменшення банком розміру процентів на вклади на вимогу новий розмір процентів застосовується до вкладів, внесених до повідомлення вкладників про зменшення процентів, зі спливом одного місяця з моменту відповідного повідомлення, якщо інше не встановлено договором.

Встановлений договором розмір процентів на строковий вклад або на вклад, внесений на умовах його повернення у разі настання визначених договором обставин, не може бути односторонньо зменшений банком, якщо інше не встановлено законом.

Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів на строковий вклад в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно п. 1.6 Договору передбачено, що при достроковому закритті вкладу проценти за вкладом нараховуються/перераховуються у повному обсязі згідно Договору за кожні повні З (три) місяці дії вкладу, за кожен неповний 3 (три) місячний строк дії вкладу - за процентною ставкою для випадків дострокового закриття у розмірі, що діє на день закриття вкладу за цим вкладом у відповідній валюті, за відповідним строком, відповідною сумою початкового вкладу та відповідною періодичністю виплати процентів, оголошені на Інтернет-сайті відповідача - www.vab.ua. Умови дострокового повернення вкладу зазначені в правилах, окрім випадків звернення позивача до відповідача в усній формі в перший день після закінчення кожного тримісячного періоду дії вкладу.

Розглядаючи спір суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, про що ухвалив відповідне рішення, яким стягнув з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський АкціонернийБанк» на користь ОСОБА_7 суму вкладу у розмірі 302 683 грн. 08 коп., суму відсотків на дату закриття вкладу у розмірі 18 106 грн. 30 коп., Інфляційне збільшення заборгованості у сумі 16 042 грн. 20 коп., судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3368 грн. 32 коп. та витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту, представника позивача у сумі 2 238 грн. 31 коп.

Доводи представника відповідача щодо незаконності рішення суду та стягнення з відповідача на користь позивача вищезазначених сум у зв'язку з тим, що на підставі Постанови Правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року № 733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», згідно з яким з 21 листопада 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк», а відповідно до п. 5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку не може бути прийняте до уваги дивлячись на таке.

Як вбачається з матеріалів справи 13 травня 2014 року позивачем була подана заява відповідачу щодо дострокового закриття та повернення його депозитного вкладу та процентів нарахованих на нього у повному обсязі. Його вимоги не були задоволені. 15 травня 2014 р. він звернувся до суду із зазначеним позовом. 30 вересня 2014 року судом було ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог. Тобто зазначена хронологія подій свідчить про те, що, навіть, на час ухвалення рішення суду ( 30 вересня 2014 р.) відповідач Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» не був віднесений до категорії неплатоспроможних, а лише з 21 листопада 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Таким чином, із матеріалів справи вбачається, що на момент ухвалення рішення доказів на які посилається відповідач, як підставу своїх заперечень проти позову, в природі не існувало.

До того ж, за загальним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України.

У рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно- правових актів наголошується на тому, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності.

Водночас Конституція України передбачає зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів у часі лише у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи.

Разом з тим, сторона відповідача у своїй апеляційній скарзі посилається, як на підставу незаконності рішення суду на Постанову НБУ, яка взагалі не була прийнята ( не існувала) на час ухвалення рішення суду.

За таких обставин, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують.

Оскільки рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального закону, колегія суддів вважає, що підстав до його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Славкіної Марини Анатоліївни - уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: