АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/2007/2015 Головуючий в суді 1 інстанції - Куренков Є.С.
Доповідач - Ящук Т.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Ящук Т.І.

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі Телегіній Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка подана її представником ОСОБА_3, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 грудня 2012 року по справі за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Джерела» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

встановила:

Позивач ОСББ «Джерела» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог, просив стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 заборгованість за житлово-комунальні послуги, розмір якої в процесі розгляду справи неодноразово збільшував, остаточно визначивши станом на 15.05.2012 у розмірі 16229 грн. 87 коп.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20 грудня 2012 року позов задоволено : стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 солідарно на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Джерела» заборгованість в розмірі 16229 грн. 87 коп. за надані житлово-комунальні послуги.

Не погоджуючись з рішенням, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 28 грудня 2012 року подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким залишити позовну заяву без розгляду, оскільки її подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказував, що договори про надання житлово-комунальних послуг, укладені у 2003 року з ОСОБА_2, втратили свою чинність через невідповідність законодавству, оскільки не містять істотних умов та ціни - розміру плати за житлово-комунальні послуги.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, що ОСББ «Джерела» є балансоутримувачем та управителем будинку АДРЕСА_1, рішення загальних зборів ОСББ щодо прийняття будинку на баланс та про вибір форми управління неподільним і загальним майном до суду не надано, що може свідчити про їх відсутність та одноособове прийняття головою правління ОСОБА_6 рішення про приймання будинку на баланс, що суперечить законодавству.

Крім того, постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.02.2008 року по справі за позовом ОСББ «Джерела» до АТХК «Київміськбуд» про виправлення недоліків будівництва будинку, встановлено, що ОСББ «Джерела» на момент звернення до суду та розгляду справи не являлось балансоутримувачем будинку, а тому у задоволенні вказаного позову ОСББ відмовлено.

Також апелянт вважає, що суд першої інстанції безпідставно залучив до участі в справі відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, які не мають відношення до користування житлово-комунальними послугами та необґрунтовано не притягнув до участі в справі ОСОБА_3, який проживає в квартирі та здійснює оплату за житлово-комунальні послуги.

До Апеляційного суду м. Києва справа із зазначеною апеляційною скаргою вперше надійшла 04 березня 2014 року. Ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва від 07 березня 2014 року справа була повернута до Дарницького районного суду м. Києва для вирішення питання щодо розподілу судових витрат.

Додатковим рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2014 року вирішено питання про розподіл судових витрат: стягнуто з відповідачів на користь позивача судові витрати в розмірі по 57 грн. з кожного.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_2 - ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити: скасувати рішення суду та постановити ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 8 ст. 207 ЦПК України.

Представники позивача ОСББ «Джерела» - Кухарчук О.А., Савенко Л.І. вважали доводи апеляційної скарги безпідставними та просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСББ «Джерела» звернувся з даним позовом до суду 14 січня 2009 року, просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача борг на загальну суму 1473 грн. 17 коп., посилаючись на те, що зазначена сума заборгованості виникла станом на 01.10.2008 року, її складовими є: заборгованість за обслуговування будинку та прибудинкової території - 27 грн. 96 коп.; додаткові внески на обслуговування будинку - 1031 грн. 22 коп.; опалення - 413 грн. 99 коп.

21 квітня 2009 року представник позивача подав клопотання про збільшення позовних вимог на суму 1023 грн. 20 коп., всього просив стягнути заборгованість у розмірі 2 496 грн. 37 коп. ( а.с. 33-34, том 1).

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 червня 2009 року позовні вимоги були задоволені, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСББ «Джерела» заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 2496 грн. 37 коп. ( а.с.47-48, том 1)

Ухвалою суду від 13 жовтня 2009 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення - залишено без задоволення ( а.с. 79, том 1).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06 травня 2010 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задоволено, заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 червня 2009 року - скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до того ж суду ( а.с. 216-218, том 1).

25 травня 2010 року матеріали справи повернулись до Дарницького районного суду м. Києва для нового розгляду. ( а.с. 219, том 1).

Ухвалою Верховного Суду України від 25 березня 2010 року було відкрито касаційне провадження у справі за позовом ОСББ «Джерела» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 11 січня 2010 року ( про визнання неподаною та повернення заявнику апеляційної скарги ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_2.).

Зазначеною ухвалою матеріали даної справи витребувано із суду першої інстанції до Верховного Суду України ( а.с. 245, том 1).

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 22 жовтня 2010 року апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволена частково, ухвала судді Апеляційного суду м. Києва від 11 січня 2010 року - скасована ( а.с. 250- 252, том 1), а листом від 10 грудня 2010 року справа повернута до Дарницького районного суду м. Києва.

При новому розгляді справи, в судовому засіданні 21 червня 2011 року ( журнал судового засідання від 21.06.2011 року - а.с. 22, том 2), представник позивача подав клопотання про збільшення позовних вимог: залучення до участі у справі відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які зареєстровані у квартирі, що належить на праві власності ОСОБА_2, та збільшення суми заборгованості до 11 271 грн. 03 коп., з посиланням на те, що вказана сума заборгованості виникла станом на 20.06.2011 року. ( а.с. 4-6, том 2 та а.с. 34-36, том 3).

17 травня 2012 року та 19 листопада 2012 року представник позивача звернувся до суду з клопотаннями про збільшення розміру позовних вимог, стягнення заборгованості станом на 15 травня 2012 року на загальну суму 16 229 грн. 87 коп. ( а.с. 54-55, 96, том 3).

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції вважав встановленим, що відповідачі проживають у квартиріАДРЕСА_1. Зазначена квартира належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності.

Будинок АДРЕСА_1 знаходиться на балансі та обслуговуванні у позивача, що підтверджується копією АВІЗО та акту приймання-передачі житлового комплексу з балансу на баланс та свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи.

12 липня 2003 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території.

Відповідачі не відмовлялись від надання позивачем житлово-комунальних послуг, отримували такі послуги, таким чином вони є споживачами наданих послуг.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі систематично не сплачували за житлово-комунальні послуги, що підтверджується відповідними рахунками. Тим самим відповідачі порушили права позивача, тому на користь позивача з відповідачів солідарно підлягає стягненню заборгованість на суму 16 229 грн. 87 коп. за надані житлово-комунальні послуги.

Однак з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується не у повному обсязі, вважає їх такими, що не повністю відповідають обставинам справи, а обставини справи, які суд вважав встановленими, не доведені належними та допустимими доказами, висновки суду зроблені без повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Зокрема, судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням житлового забезпечення КМДА 13.12.2002 року ( а.с. 13, том 1).

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Джерела» створене згідно з рішенням загальних зборів власників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 та зареєстроване Дарницькою районною у м. Києві державною адміністрацією 26.12.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи та довідкою з ЄДРПОУ від 30.09.2008 року ( а.с. 4-5, том 1).

Відповідно до п.2.1 статуту ОСББ «Джерела», метою діяльності об'єднання є забезпечення належного утримання будинку та прибудинкової території, забезпечення мешканців будинку комунальними та іншими послугами.

За правилами ч. 4 ст. 4 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об'єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об'єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних із діяльністю об'єднання.

Як встановлено постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.02.2008 року у справі за позовом ОСББ «Джерела» до АТ ХК «Київміськбуд», третя особа ДП «Екос» АТХК «Київміськбуд» про виправлення недоліків будівництва, житловий будинок по АДРЕСА_1 було збудовано АТХК «Київміськбуд» та введено в експлуатацію відповідно до актів прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 14.11.2002 року та від 28.12.2002 року.

На загальних зборах ОСББ «Джерела» ( протокол № 1 від 03.10.2002 року) було прийняте рішення про прийняття на баланс ОСББ зазначеного будинку. Рішенням правління АТ ХК «Київміськбуд» від 13.05.2003 року було вирішено будинок по АДРЕСА_1 передати на обслуговування та експлуатацію ОСББ «Джерела» ( а.с. 71-73, том 3).

13.10.2005 року позивачу від АТ ХК «Київміськбуд» було направлено Авізо № 261, в якому зазначено, що АТ ХК «Київміськбуд» передає на баланс ОСББ «Джерела» зазначений будинок.

07.03.2003 року між ОСББ «Джерела» як споживачем та електропостачальною організацією АК «Київенерго» було укладено договір № 33-15092 про постачання електричної енергії; 11.09.2003 року позивачем було укладено договір № 1310522 на постачання теплової енергії у гарячій воді з АЕК «Київенерго»; 24.09.2003 року позивачем було укладено договір №03134/4-02 на послуги водопостачання та водовідведення з ВАТ АК «Київводоканал» ( а.с. 190-196, том 1).

Як встановлено постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.01.2011 року по справі № 46/276 за позовом АЕК «Київенерго» до ОСББ «Джерела» про стягнення боргу за спожиту протягом серпня 2007 - липня 2010 року теплову енергію у гарячій воді, заборгованість із ОСББ «Джерела» було стягнуто на користь АЕК «Київенерго» саме на підставі зазначеного договору № 1310522 від 11.09.2003 року, відповідно до якого адресою постачання теплової енергії для потреб опалення та гарячого водопостачання є будинок АДРЕСА_1 ( а.с. 17-19, том 3)

Таким чином доводи представника відповідача про те, що ОСББ «Джерела» є неналежним позивачем з огляду на відсутність належних доказів прийняття будинку на баланс об'єднання, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що саме ОСББ «Джерела» здійснює обслуговування будинку, прибудинкової території, уклало договори з відповідними організаціями на водо- і теплопостачання.

Та обставина, що рішенням Господарського суду м. Києва від 29.11.2007 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.02.2008 року, ОСББ «Джерела» було відмовлено у задоволенні позову про виправлення недоліків будівництва будинку АДРЕСА_1 з вказівкою на відсутність доказів про прийняття на баланс зазначеного житлового комплексу, не може бути підставою для відмови у даному позові, оскільки з матеріалів справи встановлено, що рішенням правління АТ ХК «Київміськбуд» від 13.05.2003 року будинок передано на обслуговування та експлуатацію ОСББ «Джерела», яке здійснює надання послуг на утримання будинку та прибудинкової території, є замовником послуг з теплопостачання у гарячій воді та водопостачання, холодного водопостачання до будинку АДРЕСА_1, та інших послуг.

Крім того, 12.07.2003 року між ОСББ «Джерела» та ОСОБА_2 було укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, предметом якого є забезпечення об'єднанням обслуговування та ремонту вказаного житлового будинку, утримання прибудинкової території, забезпечення комунальними послугами.

Відповідно до наявного у матеріалах справи розрахунку, від імені власника квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_2 вносились платежі на утримання будинку та прибудинкової території, за надання послуг опалення, постачання гарячої води, холодної води та водовідведення, починаючи з травня 2003 року, чим підтверджується фактичне надання і отримання відповідних послуг.

Як вбачається з акту приймання-передачі житлового комплексу з балансу на баланс від 01 грудня 2010 року, житловий комплекс за адресою АДРЕСА_1 було передано з балансу АТ ХК «Київміськбуд» на баланс ОСББ «Джерела» ( а.с. 85-87, том 3).

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що саме ОСББ «Джерела» надавало відповідачу житлово-комунальні послуги, а тому платежі за утримання будинку та прибудинкової території та за надані житлово-комунальні послуги підлягають сплаті відповідачем на його користь.

Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги відповідача про відсутність підстав для солідарного стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_2 як власника квартири та відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 як зареєстрованих у квартирі мешканців.

Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, позивачем була надана довідка форми №3 від 21.06.2011 року, відповідно до якої ОСОБА_2 є власником квартири, не зареєстрована, проте у квартирі зареєстровані та проживають два мешканці - ОСОБА_4 з 22.08.2003 року, ОСОБА_5 - з 16.11.2006 року, які не мають родинних відносин з власником квартири (а.с. 14, том 3).

Однак у довідці від 16.03.2009 року, за підписом голови ОСББ «Джерела» ОСОБА_6, зазначено, що у зазначеній квартирі з 01.11.2003 року по вказаний час проживає ОСОБА_9 сім'єю у складі 4 осіб: вона, чоловік ОСОБА_3, дочка ОСОБА_10, син ОСОБА_10 ( а.с. 54, том 1).

Згідно з вимогами ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 151 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

За змістом ст. 179 ЖК України, користування квартирами приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків та прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2, 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24.01.2006 року, користування приміщеннями житлових будинків здійснюється згідно з свідоцтвом на право власності або договором найму. Власник квартири зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 3 ст. 156 ЖК України, повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі у витратах вирішуються в судовому порядку.

Враховуючи положення вищевказаних норм, саме на власника квартири покладено обов'язок сплачувати за утримання будинку та прибудинкової території, надання житлово-комунальних послуг.

Однак відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 не є ні власниками, ні членами сім'ї власника квартири, їх відносини з власником квартири з приводу оплати за користування жилим приміщенням і комунальні послуги регулюються положенням ст. 162 ЖК України, а тому правові підстави для покладення на них відповідальності по сплаті зазначених послуг на користь позивача - відсутні.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог до відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 та про солідарне стягнення заборгованості з них та ОСОБА_2 на користь ОСББ «Джерела» - колегія суддів вважає необґрунтованим, та за відсутності підстав для стягнення заборгованості з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у позові до вказаних відповідачів.

Доводи апелянта та її представника про відсутність підстав для стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з огляду на відсутність належним чином укладеного договору між ОСББ «Джерела» та ОСОБА_2 про надання таких послуг - колегія суддів не приймає до уваги як підставу для відмови у позові в повному обсязі, враховуючи наступне.

12.07.2003 року між ОСББ «Джерела» та ОСОБА_2 було укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, відповідно до якого об'єднання забезпечує обслуговування та ремонт житлового будинку, утримання прибудинкової території, надання співвласнику житлово-комунальних послуг, а ОСОБА_2 бере участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території і оплачує комунальні послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року, договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.

Пунктом 1 Прикінцевих положень зазначеного Закону передбачено, що договори про надання житлово-комунальних послуг, укладені до набрання чинності цим Законом, мають бути приведені у відповідність із ним до 1 січня 2006 року. Договори, що не приведені у відповідність із цим Законом у зазначений строк, втрачають чинність.

Матеріали справи не містять іншого договору між сторонами, представник апелянта ОСОБА_3 зазначив, що такий договір після 01.01.2006 року не укладався, і представниками позивача зазначена обставина не спростована.

Відповідно до правової позиції, що викладена судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України у постанові від 10.10.2012 року по справі № 6-110цс12, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами України, свобода договору, закріплена у ст. ст. 6, 627 ЦК України, яка полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, при виборі контрагентів та при погодженні умов договору, не є безмежною. У тих випадках, коли актом цивільного законодавства передбачена обов'язковість положень цього акту для сторін договору, сторони не вправі відступити від їх положень (ч. 3 ст. 6 ЦК України). Так, ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачають обов'язок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору.

Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 - 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 вбачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору.

Отже, посилання апелянта на відсутність між сторонами укладеного договору про надання житлово-комунальних послуг не заслуговують на увагу, оскільки зазначена обставина не може бути підставою для відмови у даному позові у повному обсязі.

Не зважаючи на відсутність письмового договору про надання житлово-комунальних послуг, із фактичних стосунків, що склалися між сторонами, вбачається, що такі договірні відносини між ними існували, оскільки позивач у спірний період надавав послуги з утримання будинку та прибудинкової території, сприяв у отриманні інших житлово-комунальних послуг, а відповідач користувався наданими послугами та послугами централізованого опалення, гарячого та холодного водопостачання, частково та періодично сплачуючи їх вартість.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги відповідача з приводу необґрунтованого нарахування заборгованості, доводи представника апелянта щодо безпідставного нарахування плати за постачання гарячої та холодної води за нормативами споживання, виходячи із кількості мешканців, без врахування показників квартирних приладів обліку гарячої та холодної води, колегією суддів встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що після пред'явлення позову 14.01.2009 року позивачем ОСББ «Джерела» позовні вимоги неодноразово збільшувались, виходячи із того, що відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконувала свої обов'язки по оплаті наданих житлово-комунальних послуг щомісячно, у зв'язку з чим заборгованість зростала.

Клопотанням про збільшення позовних вимог від 19.11.2012 року , відповідно до розрахунку заборгованості станом на 15.05.2012 року, позивач просив стягнути загальну суму заборгованості в розмірі 16 229 грн. 87 коп.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову у повному обсязі - на суму 16 229 грн. 87 коп., суд першої інстанції в порушення вимог ст. ст. 214, 215 ЦПК України не перевірив надані розрахунки стягуваної суми; не вказав, за який період стягується заборгованість; не встановив обсягу та видів житлово-комунальних послуг, які фактично надавались ОСББ «Джерела» відповідачу; не перевірив розрахунку вартості таких послуг; не встановив розмір цін/тарифів на комунальні послуги, з яких виходив позивач, нараховуючи заборгованість.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Таким чином, з урахуванням тих обставин, що позовні вимоги вперше були заявлені 14.01.2009 року, що рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17.06.2009 року було скасовано ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16.05.2010 року і справа направлена на новий розгляд; що під час нового розгляду справи позивач збільшував позовні вимоги, з урахуванням раніше заявлених, а представник відповідача ОСОБА_3 подавав заперечення проти позовних вимог, в тому числі заявлених 14.01.2009 року, колегія суддів розглядає справу відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України та в межах повноважень, визначених ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

З врахуванням викладеного, підстави для задоволення клопотання представника апелянта про скасування оскаржуваного рішення із залишенням без розгляду позовної заяви ОСББ «Джерела», датованої 25.05.2010 року ( а.с. 1-3, том 3), - відсутні.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що надані позивачем розрахунки заборгованості станом на 01.10.2008 року ( а.с. 16, том 1), на 01.03.2009 року ( а.с. 33, том 1), на 20.06.2011 року ( а.с. 9, том 2; а.с. 8, том 3), на 15.05.2012 року ( а.с. 58-59, том 3) не узгоджуються між собою, суперечать копіям рахунків на сплату комунальних послуг, що були надані представником позивача під час розгляду справи в апеляційному суді.

Крім того, при порівнянні наявних у матеріалах справи копій квитанцій про сплату житлово-комунальних послуг та зазначених розрахунків заборгованості вбачається, що сплачені відповідачем кошти за надані послуги розподілялись позивачем не відповідно до їх призначення, а на власний розсуд ( наприклад, із коштів, сплачених відповідачем за утримання будинку та прибудинкової території - 172 грн. 60 коп. у квітні 2009 року, за призначенням було зараховано 43 грн. 15 коп., а решта розподілені позивачем на оплату гарячого водопостачання та додаткових внесків).

При цьому також встановлено, що відповідачем за спірний період 2008 - 2012 років не сплачувались щомісячно виставлені позивачем рахунки, а самостійно формувались квитанції до сплати за період у кілька місяців, зокрема, за жовтень-грудень 2008 року - сплачено 10.11.2008 року; за січень - квітень 2009 року сплачено 14.04.2009 року; за травень-вересень 2009 року сплачено 31.07.2009 року. ( а.с. 55-58, том 1). Проте жодним чинним нормативним актом такий спосіб оплати за житлово-комунальні послуги не передбачено.

За змістом п.2 ч. 1 ст. 20, ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується та сплачується щомісячно.

Відповідно до п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Система оплати послуг (щомісячна або авансова) та форма оплати послуг (готівкова або безготівкова) визначаються у договорі між споживачем і виконавцем.

Враховуючи викладене, при перевірці оскаржуваного рішення та доводів апеляційної скарги, колегією суддів звірено кожен із виставлених відповідачу рахунків на оплату комунальних послуг за період з жовтня 2008 року по квітень 2012 року включно (а.с. 165-207, том 4) із вищевказаними розрахунками заборгованості, наданими відповідачем квитанціями про оплату та визначено суму тієї заборгованості, розмір якої доведено позивачем належними та допустимими доказами.

Так, із наданого розрахунку заборгованості станом на 01.10.2008 року ( а.с. 16, том 1) вбачається, що загальна сума боргу станом на вказану дату визначена позивачем у розмірі 1473 грн. 17 коп., що складається із заборгованості за оплату витрат на утримання будинку і прибудинкової території - 27 грн. 96 коп.; додаткових внесків на обслуговування будинку - 1031 грн. 22 коп.; опалення - 413 грн. 99 коп.

У розрахунку станом на 01.03.2009 року розмір попередньої заборгованості, що існував станом на 01.10.2008 року зазначений у тих же сумах ( а.с. 33, том 1).

Однак у розрахунках від 20.06.2011 року ( а.с. 9, том 2) та від 15.05.2012 року ( а.с. 58-59, том 3), загальна сума заборгованості, що нарахована станом на 01.10.2008 року зазначена у тому ж розмірі - 1473 грн. 17 коп., проте суми боргу по видах наданих послуг вказані інші: утримання будинку та прибудинкової території - 345 грн. 20 коп.; додаткові внески - 396 грн. 37 коп.; опалення - 502 грн. 15 коп., гаряче водопостачання - 149 грн. 09 коп., холодне водопостачання - 80 грн. 36 коп.

Виходячи із того, що належного розрахунку цих сум матеріали справи не містять, колегія суддів вважає за необхідне при визначенні суми заборгованості, що підлягає стягненню за період до 01.10.2008 року, враховувати розрахунок, наданий позивачем до позовної заяви від 14.01.2009 року ( а.с. 16, том 1).

Пояснення представника позивача про те, що в 2011 році були враховані змінені тарифи на житлово-комунальні послуги за 2008 рік, а тому зроблено відповідний перерахунок, що призвело до збільшення суми заборгованості за опалення, утримання будинку та водопостачання, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки загальна сума заборгованості залишилась тією ж, а розмір заборгованості по додаткових внесках, зазначений у розрахунку від 01.10.2008 року в сумі 1031 грн. 22 коп., в іншому розрахунку від 20.06.2011 року зазначений станом на ту ж дату 01.10.2008 року набагато меншим - в сумі 396 грн. 37 коп., при тому, що відповідач взагалі не сплачував нарахованих позивачем додаткових внесків.

Обґрунтованих пояснень та розрахунків цих нарахувань матеріали справи не містять.

Таким чином, виходячи із розрахунку від 01.10.2008 року, заборгованість відповідача по оплаті витрат на утримання будинку і прибудинкової території становить 27 грн. 96 коп., яка виникла у період 2004-2005 років. Заборгованість за опалення становить 413 грн. 99 коп., яка виникла у період з грудня 2004 року по грудень 2007 року.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду 14.01.2009 року, а також наявність заяви представника відповідача про застосування наслідків спливу строків позовної давності ( а.с. 39, том 3), колегія суддів вважає за необхідне відповідно до положень ст. 256, 267 ЦК України, задовольнити позовні вимоги у цій частині в межах трирічного строку позовної давності, а саме: у стягненні витрат на утримання будинку і прибудинкової території в сумі 27 грн. 96 коп. - відмовити у повному обсязі; а заборгованість за опалення - стягнути в межах строку позовної давності - з лютого 2006 року по 01.10.2008 року, що становить 108 грн. 42 коп.

Що стосується стягнення «додаткових внесків», то у задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити за недоведеністю позовних вимог, виходячи з наступного.

Як вбачається із розрахунку заборгованості станом на 15.05.2012 року, позивачем визначена заборгованість за: утримання будинку та прибудинкової території - 4247 грн. 41 коп., додаткові внески - 740 грн. 11 коп., опалення - 4487 грн. 38 коп., гаряче водопостачання - 5055 грн. 77 коп., холодне водопостачання - 1699 грн. 20 коп., всього 16 229 грн. 87 коп.

Проте зазначений розмір заборгованості суперечить іншим розрахункам та наявним у матеріалах справи доказам.

При співставленні наданих позивачем розрахунків заборгованості від 01.10.2008 року та від 15.05.2012 року вбачається, що у першому розрахунку загальна заборгованість по «додаткових внесках» визначена - 1031 грн. 22 коп., у другому розрахунку - 740 грн. 11 коп. (із яких борг на 01.10.2008 року - 396 грн. 37 коп.), тоді як загальна сума поточних (щомісячних) нарахувань цих внесків (57 грн. 29 коп. за місяць) за період з квітня 2007 року по травень 2009 року становить 1489 грн. 54 коп. Відповідно до наданих відповідачем квитанцій, зазначені додаткові внески відповідачем не сплачувались.

Відповідно до змісту позовних вимог, визначені у розрахунку додаткові внески - це визначені загальними зборами ОСББ «Джерела» від 01.04.2007 року додаткові витрати на утримання будинку, що визначаються за тарифом 0,77 грн. за 1 кв.м. загальної площі квартири, які ухвалено загальними зборами ОСББ для сплати членами об'єднання відповідно до п.8.2 Статуту ОСББ «Джерела».

Статтею 9 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що членом об'єднання може бути фізична чи юридична особа, яка є власником квартири (квартир) або приміщення (приміщень) у багатоквартирному будинку.

Членство в об'єднанні є добровільним і може набуватися одночасно зі створенням об'єднання при проведенні установчих зборів, а також індивідуально, на основі письмової заяви, в будь-який момент його існування. Власники приміщень, розташованих у межах одного житлового комплексу, які не є членами об'єднання, можуть укладати з об'єднанням угоди про співпрацю та дії у спільних інтересах.

Пунктом 5.1.2 статуту ОСББ «Джерела» визначено, що членство в об'єднанні розпочинається та припиняється на підставі поданої письмової заяви власника квартири, завізованої головою правління.

Як вбачається з листів-відповідей голови правління ОСББ «Джерела» на скарги ОСОБА_9, власник квартири ОСОБА_2 не є членом об'єднання ( а.с. 215-24, том 3). Після 01.01.2006 року договір про надання житлово-комунальних послуг чи інший договір, яким би регулювались відносини власника квартири та ОСББ «Джерела», між сторонами не укладався. Належних доказів тих обставин, які саме додаткові послуги надавались відповідачу, матеріали справи не містять.

За таких обставин, правових підстав для стягнення з відповідача суми нарахованих позивачем «додаткових внесків» - не вбачається, тому у задоволенні позовних вимог у цій частині - необхідно відмовити у повному обсязі.

При визначенні розміру заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території (у розрахунку від 15.05.2012 року зазначено як «експлуатаційні витрати») колегія суддів виходить з наступного.

В зазначеному розрахунку заборгованості від 15.05.2012 року борг відповідача по даному виду послуг за період до 01.10.2008 року вказано - 345 грн. 20 коп., проте обґрунтованого нарахування зазначеної суми матеріали справи не містять, а зазначена у розрахунку від 01.10.2008 року сума заборгованості 27 грн. 96 коп. - заявлена поза межами строку позовної давності.

Починаючи з жовтня 2008 року по травень 2009 року щомісячний розмір оплати за утримання будинку та прибудинкової території нараховувався позивачем за тарифом 0,58 грн. за 1 кв.м. загальної площі квартири, в сумі 43 грн. 15 коп. Зазначена сума визнавалась відповідачем, проте сплачувалась лише періодично. Так, у листопаді 2008 року сплачено 129 грн. 45 коп. за жовтень-грудень 2008 року ( 43 грн. 15 коп. х 3 місяці ), у квітні 2009 року сплачено 172 грн. 60 коп. за січень-квітень 2009 року ( 43 грн. 15 коп. х 4); у серпні 2009 року сплачено за травень-вересень 2009 року - 215 грн. 75 коп. ( 43 грн. 15 коп. х 5).

Разом з тим, щомісячний розмір плати за утримання будинку та прибудинкової території з червня 2009 року змінився та становив 100 грн. 44 коп. до червня 2010 року, відповідно до затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації №518 від 29.04.2009 року тарифу в сумі 1 грн. 35 коп. за 1 кв.м. загальної площі квартири.

За період з липня 2010 року по квітень 2012 року розмір щомісячної оплати за утримання будинку та прибудинкової території становив 159 грн. 96 коп., виходячи із тарифу 2 грн. 15 коп. за 1 кв.м. загальної площі квартири, який, як вбачається з квитанцій відповідачем не визнавався, він продовжував сплачувати по 43 грн. 15 коп. за місяць.

Тариф у розмірі 2 грн. 15 коп. за 1 кв.м. площі квартири був погоджений саме на будинок АДРЕСА_1, для ОСББ «Джерела» розпорядженням КМДА №933 від 10.11.2010 року, а в подальшому - затверджений розпорядженням КМДА № 2380 від 15.12.2011 року.

Крім того, усі вищевказані платежі по даному виду послуг зараховувались позивачем за призначенням не у повному розмірі, тому при обрахуванні розміру заборгованості, суд виходить із фактично нарахованої суми оплати, відповідно до тарифу, встановленого розпорядженнями КМДА, та фактично сплачених сум по даному виду послуг, що підтверджується відповідними квитанціями.

Відповідно до вказаного розрахунку заборгованості від 15.05.2012 року та копій виставлених рахунків, які відповідачем не оплачувались, загальний розмір нарахованої плати за утримання будинку та прибудинкової території за період з жовтня 2008 року по квітень 2012 року становить : (43,15 х 8 місяців = 345,2 грн.) + ( 100,44 х 13 місяців =1305,72) + (159,96 х 22 місяці = 3519,12) = 5170 грн. 04 коп.

Відповідно до наданих відповідачем квитанцій, ним сплачено за утримання будинку та прибудинкової території за вказаний період 1682 грн. 85 коп. ( а.с. 10-12, том 3).

Отже, розмір заборгованості становить : 5170 грн. 04 коп. - 1682 грн. 85 коп. = 3487 грн. 19 коп., яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Розмір заборгованості за надання послуг з централізованого опалення пред'явлений позивачем до стягнення у сумі 4487 грн. 38 коп. станом на 01.05.2012 року, із них за період до 01.10.2008 року - 502 грн. 15 коп. Однак, як зазначено вище, відповідно до розрахунку від 01.10.2008 року заборгованість за період з лютого 2006 року по 01.10.2008 року підлягає стягненню лише у сумі 108 грн. 42 коп.

Крім того, як вбачається із наданих позивачем копій рахунків, пред'явлених до сплати ОСОБА_2 за період з жовтня 2008 року по квітень 2012 року було нараховано до сплати за опалення всього 4577 грн. 30 коп., тоді як в розрахунку заборгованості зазначено - 5019 грн. 26 коп.

Враховуючи, що розрахунок у цій частині не відповідає поданим самим позивачем іншим доказам, колегія суддів вважає за необхідне враховувати фактично нараховані платежі та пред'явлені до сплати відповідачу на суму 4577 грн. 30 коп., з них : за жовтень-грудень 2008 року - 102 грн. 10 коп., за 2009 рік - 632 грн. 45 коп., за 2010 рік - 853 грн. 55 коп., за 2011 рік - 1683 грн. 10 коп., за січень - квітень 2012 року - 1306 грн. 10 коп.

Протягом періоду жовтень 2008 - квітень 2012 року відповідачем було здійснено всього сім платежів по самостійно виготовлених квитанціях, а сплачені суми не відповідають пред'явленим до сплати рахункам. Так, відповідачем сплачено у листопаді 2008 року - 100 грн., у квітні 2009 року - 150 грн., у жовтні 2009 року - 150 грн., у травні 2010 року - 400 грн., у жовтні 2010 року - 200 грн. та у липні 2011 року - 600 грн., а всього сплачено за опалення 1600 грн.

З наданих позивачем копій рахунків на оплату комунальних послуг ( а.с. 165-207, том 4) вбачається, що нарахування плати за централізоване опалення нараховувалось позивачем лише в опалювальний період, виходячи із затверджених розпорядженнями КМДА тарифів за 1 кв.м. опалювальної площі квартири ( у даному випадку - 70,6 кв.м). Обґрунтованих заперечень відповідача по нарахуванню цього виду комунальних послуг ні матеріали справи, ні апеляційна скарга ОСОБА_2 не містять.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що розмір заборгованості за опалення за період з лютого 2006 року по квітень 2012 року становить: (108 грн. 42 коп. + 4577 грн. 30 коп. = 4685 грн. 72 коп.) - 1600 грн. = 3085 грн. 72 коп. , який і підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Щодо нарахування та оплати послуг за гаряче та холодне водопостачання і водовідведення колегією суддів встановлена наступне.

В наданому позивачем розрахунку заборгованості від 01.10.2008 року борг за гаряче та холодне водопостачання - відсутній. Проте в наступних розрахунках від 20.06.2011 року та від 15.05.2012 року позивачем зазначено, що заборгованість по вказаних видах послуг станом на 01.10.2008 року становить відповідно 149 грн. 09 коп. та 80 грн. 36 коп. Враховуючи, що розрахунку зазначених сум боргу матеріали справи не містять, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.

Щодо нарахування заборгованості за гаряче та холодне водопостачання у період з жовтня 2008 року по квітень 2012 року, колегією суддів встановлено, що такі нарахування проводились позивачем за нормативами споживання на трьох осіб - власника та двох зареєстрованих у квартирі осіб.

Однак, відповідно до п. 10 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, оплата послуг за показаннями квартирних засобів обліку провадиться лише у разі здійснення обліку в усіх точках розбору холодної та гарячої води у квартирі незалежно від наявності засобів обліку на вводах у багатоквартирний будинок.

Справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п'ятим пункту 16 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.

Відповідно до абз. 5 п. 15 зазначених Правил, у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення

вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання.

Пунктом 21 вказаних Правил визначено, що плата за надані послуги згідно з установленими нормативами (нормами) споживання з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення з розрахунку на одну особу справляється у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії.

Як вбачається з матеріалів справи ( загальної відомості по нарахуванню та сплаті за комунальні послуги від 01.10.2008 року та копій квитанцій про сплату за комунальні послуги за 2006, 2007, 2008 роки - а.с. 16, 23, 55-57 том 1), оплата за постачання гарячої та холодної води здійснювалась відповідачем відповідно до показників засобів обліку холодної та гарячої води, встановлених в усіх точках розбору води у квартирі ( 4 лічильники). Зазначена оплата приймалась ОСББ «Джерела» відповідно до вказаних споживачем показників лічильників та заборгованість станом на 01.10.2008 року була відсутня.

Разом з тим, в рахунках, пред'явлених до оплати відповідачу за період з жовтня 2008 року по квітень 2012 року та в розрахунках заборгованості розмір оплати за гаряче та холодне водопостачання нарахований позивачем без урахування показників лічильників, за нормативами споживання на 3 особи, що суперечить вимогам вищевказаних Правил.

Пояснюючи підстави такого нарахування, представник позивача повідомила, що відповідач здійснював оплату житлово-комунальних послуг, в тому числі за водопостачання, не кожного місяця, як передбачено чинним законодавством, а один раз у квартал або один раз на півроку. При цьому такі платежі неможливо визнати авансовими, оскільки подальшого перерахунку не здійснювалось, а показники лічильників відповідачем позивачу не повідомлялись, у реєстр показників лічильників, затверджений головою правління ОСББ, не заносились, що унеможливлювало об'єктивну перевірку цих показників. За таких обставин, позивач виставляв відповідачу рахунки на оплату водопостачання за нормативами споживання.

Проте зазначені пояснення колегія суддів не приймає до уваги як підставу для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за оплату холодної та гарячої води і водовідведення за нормативами споживання, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження визначених Правилами обставин для сплати за нормативами споживання на кількість осіб. Тому колегія суддів вважає необґрунтованим такий розрахунок заборгованості.

Посилання представника позивача на те, що мешканцями квартири, власником якої є ОСОБА_2, повідомлялись невірні дані про показники лічильників, і у квитанціях такі показники зазначались на власний розсуд, також не може бути прийнято до уваги як підстава для стягнення плати за водопостачання за нормативами споживання.

Як вбачається з наданих позивачем актів перевірки показників квартирних приладів обліку холодного та гарячого водопостачання та водовідведення від 02.11.2009 року та від 20.12.2010 року, акти складались комісією позивача у складі майстра, представника ПП «Єтіс» в присутності власника квартири, при цьому усі показники лічильників до актів заносились майстром ОСББ ( а.с. 72-73, том 4), що підтвердила представник позивача в судовому засіданні. Крім того, в акті від 20.12.2010 року працівником ОСББ зазначено про встановлення у квартирі ОСОБА_2 бойлера для підігріву води.

Доказів тих обставин, що відповідач ОСОБА_2 або інші мешканці квартири не допускали представників ОСББ для звірки показників лічильників протягом 2008 - 2012 років, матеріали справи не містять.

Разом з тим, як вбачається з наданих відповідачем квитанцій, оплата за споживання гарячої та холодної води здійснювалась у вищевказаний період за тарифами, затвердженими КМДА в 2002 році ( 0,82 грн. за 1 куб.м. холодної води та 3,72 грн. за 1 куб.м. гарячої води), тоді як станом на 2008 рік були чинними тарифи, затверджені розпорядженнями Київської міської державної адміністрації № 1576 та № 1577 від 30.10.2006 року ( 1,48 грн. за 1 куб.м. холодної води та 7,38 грн. за 1 куб.м. гарячої води), і в подальшому такі тарифи були збільшенні за відповідними розпорядженнями.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне здійснити перерахунок розміру заборгованості, виходячи із обсягів спожитої гарячої та холодної води за показниками лічильників, що зазначені відповідачем у квитанціях на оплату житлово-комунальних послуг, застосувавши при цьому тарифи, що були чинними на момент сплати.

Як вбачається із зазначених квитанцій ( а.с. 57-58, том 1, а.с. 67-70, том 4) відповідачем було вказано про споживання холодної води : за жовтень-грудень 2008 року - 60 куб.м., січень - квітень 2009 року - 25 куб.м., травень-вересень 2009 року - 25 куб.м., жовтень-грудень 2009 року - 25 куб.м., вересень-грудень 2010 року - 40 куб.м., за 2011 рік - 80 куб.м. Всього зазначено про споживання холодної води та послуг водовідведення - 255 куб.м., сплачено по тарифу 0,82 грн. за 1 куб.м. на суму в розмірі 209 грн. 10 коп.

Проте у період з жовтня 2008 року по квітень 2009 року були чинними тарифи затверджені розпорядженнями КМДА № 1576 від 30.10.2006 року ( 1,48 грн. за 1 куб.м. холодної води та водовідведення ); у період з червня 2009 року по грудень 2010 року - тариф у розмірі 2,87 грн. за 1 куб.м. холодної води та водовідведення, що затверджений розпорядженням КМДА № 516 від 29.04.2009 року та розпорядженням КМДА №1332 від 30.11.2009 року; з 01 березня 2011 року - 3 грн. 50 коп. за 1 куб.м. холодної води та водовідведення, що затверджений розпорядженням КМДА № 101 від 27.01.2011 року.

Таким чином, відповідно до чинних на момент сплати тарифів відповідач повинен був сплатити: ( 85 куб.м. х 1 грн. 48 коп.) + ( 90 куб.м. х 2 грн. 87 коп.) + ( 80 куб.м. х 3 грн. 50 коп.) = 664 грн. 10 коп. Оскільки відповідачем сплачено 209 грн. 10 коп., то заборгованість складає 455 грн.

Оплата за гаряче водопостачання здійснювалась відповідачем відповідно до наданих квитанцій аналогічним чином. Так за період жовтень-грудень 2008 року вказано про споживання та оплату 18 куб.м.; за січень - квітень 2009 року - 10 куб.м., за травень - вересень 2009 року - 10 куб.м., за жовтень - грудень 2009 року - 10 куб.м., у квитанціях за 2010 та 2011 роки дані про споживання гарячої води не зазначались та оплата не здійснювалась. Всього відповідачем зазначено про споживання за період з жовтня 2008 року по квітень 2012 року - 48 куб.м. гарячої води, сплачено по тарифу 3 грн. 72 коп. за 1 куб.м. суму в розмірі 178 грн. 56 коп.

Проте у вказаний період тарифи на споживання гарячої води були наступними: 7 грн. 38 коп. за 1 куб.м. гарячої води у період жовтень 2008 - квітень 2009 року (розпорядження КМДА № 1577 від 30.10.2006 року); на серпень - вересень 2009 року тариф на споживання гарячої води та водовідведення був встановлений у розмірі 13 грн. за 1 куб.м. (розпорядження КМДА від 31.08.2009 року № 980 та 981), з 01 жовтня 2009 року - тариф на гаряче водопостачання та водовідведення становив 10 грн. 05 коп. за 1 куб.м. (розпорядження КМДА № 1192 від 15.10.2009 року).

Таким чином, відповідно до чинних на день оплати тарифів підлягала до сплати сума: (28 куб.м. х 7 грн. 38 коп.) + ( 10 куб.м. х 13 грн.) + (10 куб.м. х 10 грн. 05 коп.) = 437 грн. 10 коп. Оскільки відповідачем сплачено 178 грн. 56 коп., то заборгованість за споживання зазначеного обсягу гарячої води становить : 437 грн. 10 коп. - 178 грн. 56 коп. = 258 грн. 58 коп.

Отже, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для стягнення заборгованості, визначеної позивачем за нормативами споживання на 3 особи, оскільки у квартирі відповідача встановлені засоби обліку водопостачання, та до жовтня 2008 року позивачем приймалась плата по показниках таких лічильників і заборгованість не нараховувалась.

Відповідно до вищевказаних «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», а також усіх розпоряджень Київської міської державної адміністрації про встановлення та погодження тарифів на комунальні послуги з централізованого постачання холодної води, гарячої води і водовідведення холодної та гарячої води , у зазначених нормативних актах наголошується , що тарифи на 1 особу застосовуються при відсутності відповідних квартирних та будинкових засобів обліку.

Крім того, відповідно до наданих позивачем доказів, відповідач ОСОБА_2 у квартирі не зареєстрована та не проживає.

Відповідно до п. 18 Правил, позивач має право : проведення технічного та профілактичного огляду і перевірки показань квартирних засобів обліку води і теплової енергії відповідно до законодавства; у разі виникнення сумнівів щодо правильності показань квартирних засобів обліку води і теплової енергії звернутися до

акредитованої лабораторії для проведення експертизи їх технічного стану та метрологічної повірки.

Проте належних доказів виконання позивачем вимог пунктів 10, 15, 16, 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» матеріали справи не містять, а тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для стягнення заборгованості з відповідача за споживання гарячої та холодної води, виходячи з розрахунку за нормативами споживання на 3-х осіб щомісяця.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог до відповідача ОСОБА_2, з якої підлягає стягненню заборгованість (періоди детально обґрунтовані вище) за: утримання будинку та прибудинкової території - 3487 грн. 19 коп.; опалення - 3085 грн. 72 коп.; гаряче водопостачання та водовідведення - 258 грн. 58 коп.; холодне водопостачання та водовідведення - 455 грн., а всього на суму 7286 грн. 49 коп.

В задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору - 102 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 30 грн., всього - 132 грн. ( квитанції від 26.11.2008 року - а.с. 24-25, том 1).

У зв'язку з вирішенням колегією суддів питання про розподіл судових витрат в іншому порядку та розмірі, ніж вирішено додатковим рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07.04.2014 року, та стягнення судових витрат лише з відповідача ОСОБА_2, вказане додаткове рішення також підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307-309, 313-317, 218 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 грудня 2012 року та додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2014 року - скасувати та ухвалити по справі нове рішення наступного змісту:

Позов Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Джерела» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Джерела» (код 26314428) заборгованість за житлово-комунальні послуги станом на 15.05.2012 року в сумі 7286 ( сім тисяч двісті вісімдесят шість) грн. 49 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Джерела» судові витрати в розмірі 132 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: