ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/839/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2015 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Ляшенко Ю.Ю.

з участю прокурора Данілової Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Орган опіки та піклування Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа - Орган опіки та піклування Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. Посилаючись на те, що ОСОБА_5, як батько, свідомо ухиляється від виконання своїх обов»язків по вихованню малолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, по минуванню часу, а саме з лютого 2012 року вони проживають окремо, й з цього ж часу відповідач не цікавиться долею дитини, її здоров»ям, розвитком, яка знаходяться на її індивідуальному утриманні й мешкає з нею, свідомо не приймає участі у її вихованні. Наразі донька батька не пам»ятає, про нього не запитує. ОСОБА_4 є працезданою особою, має достатні доходи, проте матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Байдуже ставлення відповідача до своїх батьківських обов»язків та долі дитини змусило її звернутися до суду з даним позовом. Всупереч закону та моральним засадам суспільства, відповідач жодного з покладеного законом на батька обов»язків не виконував з лютого 2012 року й нині не виконує: він не спілкується з дитиною, не проявляє до неї батьківської турботи, не вітає з днем народження та іншими святами, не цікавиться її долею, не відвідує, не турбується про фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на виховання, тобто останній у цілому ігнорує факт споріднення з дочкою. Востаннє дитину бачив, коли їй було 1 місяць.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_7, ОСОБА_8, діючі на підставі довіреності від 05 вересня 2014 року (а.с.30), позовні вимоги підтримали з тих же підстав, просили їх задовольнити - позбавити відповідача батьківських прав. Зазначили, що відповідач байдуже ставиться до долі своєї дитини і тому батьківські обов»язки його пригнічують, при цьому позивачка жодних перешкод їх спілкуванню з дитиною не чинить.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_9, діючий на підставі довіреності від 02 грудня 2014 року (а.с.40), в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, проте факт неналежного ним виконання батьківських обов»язків визнав, просив суд не позбавляти його батьківських прав, надати можливість виправити своє ставлення до дитини. При цьому вказав, що дитину не бачив з одномісячного віку, вважає, що дитина його не пам»ятає, й на його думку, може не впізнати, про стан здоров»я дитини, де наразі вона навчається, необхідність у матеріальному забезпеченні тощо, ці та інши події з життя дочки йому не відомі; ними не цікавився; за весь час ним сплачено коштів на утримання дитини разів шість окремими платежами через поштовий переказ; востаннє кошти надавав в жовтні 2014 року в сумі 400 грн.

В судове засідання представник органу опіки та піклування Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації не з»явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності з підтримання висновоку № 104-7704 від 19 листопада 2014 року Органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітньої дочки (а.с.27-28, 29).

В судовому засіданні прокурор надав свій висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо його дочки.

Вислухавши пояснення строрін, їх доводи та заперечення, свідчення свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з урахуванням висновків третьої особи та прокурора про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що малолітня ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9), є дочкою сторін, які перебували з 2008 по 2012 р.р. у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу.

З лютого 2012 року сторони проживають окремо, й з цього ж часу відповідач не цікавиться долею дитини, її здоров»ям, розвитком, яка знаходяться на індивідуальному утриманні позивачки, й мешкає з нею, свідомо не приймає участі у її вихованні.

Малолітня ОСОБА_6 зареєстрована та проживає за місцем проживання позивачки за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11); має позитивний стан здоров»я.

На даний час тягар утримання дитини покладений на позивачку.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23 листопада 2012 року стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини від його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, й до повноліття дитини, починаючи з 29.08.2012 року. Проте, вказане рішення відповідачем не виконується, й станом на час розгляду судом даної справи ним сплачено коштів на утримання дитини разів шість окремими платежами через поштовий переказ; востаннє кошти надавав в жовтні 2014 року в сумі 400 грн., що ним визнається.

Поважні причини невиконання відповідачем обов»язку сплати аліментів судом не встановлено. Відповідач вказав, що не працює понад 2, 5 років з тих підстав, що не може знайти роботу, яка відповідала б його вимогам.

Відповідно до чч 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідач є працезданою особою, окрім дочки ОСОБА_6 інших дітей не має.

Відповідач дитину бачив востаннє в місячному віці, він з дочкою не спілкується, матеріально не допомагає, станом її здоров»я не цікавиться, не доглядає, не піклується про фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти тощо з лютого 2012 року, що визнається відповідачем. Дитина повністю знаходяться на утриманні матері, відповідач впродовж більше двох років байдуже ставиться до долі дочки.

Позивачка жодних перешкод спілкуванню батька з дитиною не чинить.

Служба у справах дітей Оболонської районної державної адміністрації надала до суду Висновок № 104-7704 від 19 листопада 2014 року про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітньої дочки (а.с.27-28, 29).

Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов проживання дитини, складений вказаною службою від 18 вересня 2014 року (а.с.25), дитина проживає з позивачкою в двокімнатій квартирі з усіма побутовими зручностями; стосунки в сім»ї добрі та дружні.

Допитані в ході розгляду справи свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 підтвердили факт невиконання відповідачем батьківських обов»язків з лютого 2012 року щодо його неповнолітньої дочки з підтав його винної та безпідставної поведінки.

Судом надана правова оцінка заперечень відповідача проти позову, та вважає, що останні не заслуговують на увагу, розцінюються судом як такі, що спрямовані на уникнення від відповідальності, оскільки докази відповідачем на спростування позовних вимог не надані, тому такі заперечення не можуть бути прийняті судом та покладені в основу рішення як такі, що спростовуються доказами наданими позивачем по справі.

Згідно статті 150 СК України батьки зобов»язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім»ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов»язані піклуватися про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов»язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов»язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов»язку батьківського піклування щодо неї.

Батьки зобов»язані, згідно статті 180 СК України, утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Та, як встановлено в ході судового розгляду справи, відповідач добровільно відмовився від батьківських прав та обов»язків щодо своєї дочки, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Й, приймаючи до уваги те, що відповідач впродовж більше двох років свідомо ухиляється з підстав його винної поведінки від виконання батьківських обов»язків, а саме: виховання та матеріального утримання, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкується з нею, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти тощо, суд вважає вимоги позивача про позбавлення батьківських прав відповідача щодо його дитини доведеними та такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому є законні підстави для їх задоволення.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Оскільки вказані факти як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються судом як ухилення відповідача та свідомим нехтуванням батьківськими обов»язками, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дочки.

На підставі вищенаведеного, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», керуючись ст.ст. 148, 150, 157, 159, 164, 165, 166, 171 СК України, ст.ст. 5, 6, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 64, 88, 195, 196, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 293, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Орган опіки та піклування Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Києва, українця, громадянина України, батьківських прав відносно дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію рішення невідкладно надіслати особам, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення.

Суддя: Коренюк А.М.