АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/329/15 Головуючий 1-ї інст.- Задорожна А.М.
Категорія - кредитні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.,

суддів колегії - КРУГОВОЇ С.С.

- МІНЕНКОВОЇ Н.О.

за участю секретаря - Пруднікової О.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" на рішення Московського районного суду міста Харкова від 15 квітня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ПАТ «Марфін Банк» звернулося до Московського районного суду міста Харкова з позовом, в якому просило стягнути на його користь з ОСОБА_3 як поручителя ОСОБА_4 (солідарного боржника) заборгованість за кредитним договором, яка станом на 22 липня 2013 року становить 3 075 878 грн 32 коп. та судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 3 441 грн.

У обгрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що що 31 липня 2008 року між ВАТ«Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк», та ФОП ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав останньому кредит у вигляді непоновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування в розмірі 2 420 150 грн на строк до 29 липня 2011 року з процентною ставкою за користування кредитом 20 % річних.

Також 31 липня 2008 року між ВАТ«Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк», як кредитором, та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, згідно з яким остання поручилася за виконання ФОП ОСОБА_4 своїх кредитних зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі та взяла на себе солідарну з позичальником відповідальність за їх невиконання.

10 грудня 2009 року га 31 травня 2010 року між банківською установою та позичальником були укладені додаткові угоди до кредитного договору, а з ОСОБА_3 - додаткова угода до договору поруки, в якій сторонами визначено заборгованість позичальника за кредитом, продовжено кінцевий термін його погашення до 26 січня 2015 року та відповідно узгоджено щомісячний графік погашення кредитної заборгованості.

Взяті на себе зобов'язання боржник не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором.

квітня 2011 року господарським судом Харківської області було ухвалено рішення, яким стягнуто солідарно на користь ПАТ « Марфін Банк» з ФОП ОСОБА_4 та його поручителя - ТОВ «Даніка» заборгованість за кредитним договором від 31 липня 2008 року, а саме: заборгованість по тілу кредиту в розмірі 2 390 150,00 грн. заборгованість за процентами в розмірі 221 503, 23грн ., пеню за порушення позичальником своїх договірних зобов'язань в розмірі 16 470 грн та судові витрати. Однак рішення господарського суду на даний час не виконано, а вимоги ПАТ «Марфін Банк» як кредитора не задоволено.

·

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2014 року у задоволенні позову ПАТ «Марфін Банк» відмовлено.

Вказане рішення оскаржено в апеляційному порядку позивачем.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 17 червня 2014 року рішення суду першої інстанції було скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором від 31 липня 2008 року в розмірі 2 269 599 грн 50 коп. та 3686,79 грн. судового збору. У решті позову відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення апеляційного суду Харківської області від 17.06.2014 року скасовано, а справу передано на новий апеляційний розгляд.

В апеляційній скарзі ПАТ «Марфін Банк» просить скасувати рішення Московського районного суду міста Харкова від 15 квітня 2014 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов у повному обсязі.

При цьому посилається на неповне з»ясування судом обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесцуального права. Зокрема, вказує, що відмовляючи у задоволенні позову суд не надав належної оцінки тому факту, що додатковою угодою № 2 від 31.05.2010 року до кредитного договору № 00051/КН від 31.07.2008 року. укладеного між позивачем та ОСОБА_4 і додаткової угоди № 2 від 31.05. 2010 року до договору поруки № 00186-СКН від 31.07.2008 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_3 термін погашення основного боргу за кредитним договором був продовжений до 26.01.2015 року.

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить відмовити у її задоволенні і залишити рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на безпідставність доводів скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прендставників сторін, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України : у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегівя доходить висновку, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Марфін Банк», суд першої інстанції виходив із того, що рішенням господарського суду Харківської області від 13 квітня 2011 року стягнуто солідарно з ФОП ОСОБА_4 та його поручителя - ТОВ «Даніка» - на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитнім договором від 31 липня 2008 року та судові витрати. Цим же судовим рішенням встановлено, що позивач через порушення позичальником своїх договірних; зобов'язань скористався правом дострокового повернення виданного кредиту та встановив нову дату його повернення в строк до 5 лютого 2010 року, але до суду з позовом до поручителя, ОСОБА_3 звернувся лише в грудні 2013 року, тобто за спливом шести місяців з цієї дати, тому у відповідності до приписів ч.4 ст.559 ЦК України порука прпинилась.

Судова колегія погоджується з цими висновками, оскільки вони грунтуються на законі і відповідають обставинам справи..

Судом установлено, що 31 липня 2008 року між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ кМарфін Банк», та ФОП ОСОБА_4 укладений кредитний договір, за умовами якого банк надав останньому кредит у вигляді непоновлювальної кредитної лінії з ліімітом кредитування в розмірі 2 420 150 грн на строк до 29 липня 2011 року з процентною ставкою 20 % річних за користування кредитом.

Погашати кредит та сплачувати проценти за користування кредитними коштами позичальник зобов'язався щомісячними платежами згідно з погодженим сторонами графіком погашення кредитної заборгованості.

31 липня 2008 року між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк», як кредитором, та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, згідно з яким остання поручилася за виконання ФОП ОСОБА_4 своїх кредитних зобов'язань за кредитним договором від тієї ж дати в повному обсязі та взяла на себе солідарну з позичальником відповідальність за їх невиконання.

10 грудня 2009 року та 31 травня 2010 року між банківською установою та позичальником були укладені додаткові угоди до кредитного договору, а з ОСОБА_3 - додаткові угоди до договору поруки, в яких сторонами визначено заборгованість позичальника за кредитом, продовжено кінцевий термін його погашення до 26 січня 2015 року та відповідно узгоджено щомісячний графік погашення кредитної заборгованості

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Так, у п. 4.6. договору поруки зазначено, що він діє до повного виконання сторонами зобов'язань за кредитним договором та договором поруки.

У п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимогидо поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від днянастання строку виконання основного зобов'язання.

Сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконанні поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установленні строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам сг. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Отже, договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення усіх зобов'язань боржника за кредитним договором.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чинок відповідно до умов договору.

Таким чином, якщо кредитним договором не визначено інші умови виш основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником сяш зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Рішенням господарського суду Харківської області від 13 квітня 2011 року встановлено, що ПАТ «Марфін Банк» на підставі п. 3.3.2 кредитного договору через порушення ФОП ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів звернувся до останнього з претензійним листомвід 25 січня 2010 року з вимогоюдостроково повернути заборгованість за кредитним договором, а також заборгованість за процентами та пенею в термін до 5 лютого 2010 року.

Згідно з ч. З ст. 61 ЦПК України зазначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набраю законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встаноаіено ці обставини

Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, процентам за користування кредитом та пені до 5 лютого 2010 року, кредитор, відповідно до ч. 2 ст.1054 ЦК України, змінив строк виконання основного зобов'язання і зобов'язаний був пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців з цієї дати.

Проте після зміни строку виконання основного зобов'язання, банк до суду із позовом до ОСОБА_3 звернувся лише у грудні 2013 року, тобто за спливом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 23 травня 2012 року № 6-33цс12, від 29 січня 2014 року №. 6-155цс 13, від 17 вересня 2014 року № 6-125цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, на що вказала і судова колегія Вищого спеціалізованого суду України в ухвалі від 05.11.2014 року.

Частиною четвертою статті 338 та ч.1 ст.360-7 ЦПК України визначено, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов»язковими для суду першої чи апеляціної інстанції при новому розгляді справи.

Рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов"язковими для всіх суб"єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права та для всіх судів України. Суди зобов"язані привести свою практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Судова колегія визнає, що суд першоїі нстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що у відповідності до ч.1 ст.308 ЦПК України є підставою для залишення його без змін і відхилення апеляційної скарги, доводи якої висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1ч.1 ст.307, ст.ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" відхилити.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 15 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя -

Судді колегії -

.