Справа № 362/937/13-ц Головуючий у І інстанції Марчук О.Л.
Провадження № 22-ц/780/470/15 Доповідач у 2 інстанції Гуль
Категорія 1 13.01.2015
УХВАЛА

Іменем України

13 січня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Антоненко В.І., Сержанюка А.С.

при секретарі: Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Васильківської міської ради Київської області, Управління Держземагенства у Васильківському районі про скасування рішення, визнання недійсним державного акта, скасування та визнання втраченим права приватної власності, -

в с т а н о в и л а:

у лютому 2013 року позивач звернулася до суду із позовом, посилаючись на те, що вона є власником будинку АДРЕСА_1 в м. Василькові Київської області.

Рішенням Виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської областті № 369 від 23.12.1997 року позивачу надано у власність земельну ділянку площею 0,83 га для будівництва та обслуговування вказаного будинку, а 08.12.2009 року подано заяву про оформллення та видачу державного акту на право власності на дану земельну ділянку.

Тим часом, на підставі рішення Васильківської міської ради № 07.55-56-V від 22.10.2010 року, відділом Держкомзему у м. Васильків Київської області було видано Державний акт серія ЯМ № 138763 на право власності на земельну ділянку площею 0,0040 га для будівництва індивідуального гаражу на ім'я відповідача.

Оскільки земельна ділянка відповідача накладається на земельну ділянку позивача остання просила скасувати рішення Васильківської міської ради № 07.55-56-V від 22.10.2010 року і Державний акт серія ЯМ № 138763 та визнати за позивачем право власності на свою земельну ділянку.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23.10.2014 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати в з'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права і задовольнити її позовні вимоги.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської областті № 369 від 23.12.1997 року позивачу передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,83 га по АДРЕСА_1 в м. Василькові Київської області. 08.12.2009 року подано заяву про оформллення та видачу державного акту на право власності на дану земельну ділянку.

На підставі рішення Васильківської міської ради Київської області № 07.55-56-V від 22.10.2010 року відповідачу передано земельну ділянку площею 0,0040 га під будівництво гаражу по АДРЕСА_1 в м. Василькові та 23.10.2012 року видано на неї державний акт на право власності на дану земельну ділянку (серія ЯМ № 138763, кадастровий № :13:007:0008).

За заявою ОСОБА_2, рішенням Васильківської міської ради Київської області № 327 від 25.09.2014 року стару адресу земельної ділянки під будівництво гаражу змінено на № 37-А.

За даними Управління Держземагенства у Васильківському районі взаємне перетинання меж земельних ділянок сторін відсутнє.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що законні права та інтереси позивача щодо її земельної ділянки по АДРЕСА_1 в м. Василькові Київської області відповідачем не порушено.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст. ст. 3, 4 ЦПК України, суд захищає порушені права, свободи та інтереси фізичних осіб та юридичних осіб.

При цьому відповідно до ст. 60, Глави 5 цього Кодексу позивач зобов'язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу для задоволення своїх вимог, що має бути доведено належними та допустимими доказами.

З матеріалів справи вбачається, що згідно фактичних даних Управління Держземагенства у Васильківському районі, а саме файлів документації щодо земельної ділянки, яка перебуває в користуванні ОСОБА_1, тобто електронного файлу уніфікованої форми для обміну інформацією, яка використовується під час ведення Державного земельного кадастру і виконання топографо-геодезичних робіт, робіт із землеустрою та оцінки земель, містить відомості, співставивши які із інформацією земельного кадастру, встановлено, що не виявлено взаємного перетинання зовнішніх меж земельної ділянки відповідача (кадастровий № :13:007:0008) із межами земельної ділянки, яку передано у власність позивачу.

Вказані обставини підтверджуються викопіюванням з кадастрової карти із відображенням земельних ділянок сторін.

Також вбачається з технічної документації із землеустрою, що на своє замовлення виготовлялася відповідачу, вбачається, що проект землеустрою розроблений відповідно до плану відведення землі, кадастрового плану, каталогу координат, відповідно до генплану міста Васильків та за рахунок земель цього міста.

Точне розташування земельної ділянки визначено відповідно до Державного земельного кадастру, надання якої погоджено, у встановленому законодавством порядку з усіма компетентними органами.

Доказів фактам порушень щодо виділення земельної ділянки під будівництво індивідуального гаражу, у справі не має, а також не має і доказів щодо неправомірного виготовлення проекту землеустрою відповідачу.

При виготовленні проекту землеустрою у 2010 році відповідача встановлені йому межі земельної ділянки із суміжними землекористувачами не узгоджено.

Свій проект землеустрою позивач почала виготовлювати лише у 2013 році і, свої встановлені межі, також ні з ким не узгоджувала і лише сама ця обставини не може бути безумовною підставою для скасування рішень.

При тому, що при виготовленні проекту землеустрою розмір земельної ділянки вважається лише орієнтовний.

У справі не має відомостей, що сторони є суміжними землекористувачами і доказів тому, що вони є суміжними землекористувачами у справі не має.

У суді першої інстанції клопотання про призначення у справі з цього приводу експертизи позивачем не заявлялося і заперечували щодо призначення останньої сторони в суді апеляційної інстанції.

Таким чином позивачем не доведено тих обставин, на які вона посилалася, як на підставу для задоволення своїх вимог, проте, що земельна ділянка відповідача накладається на земельну ділянку, яка передана у власність позивачу, що в свою чергу спростовує доводи апеляційної скарги про те, що судом не перевірено законність рішень про надання земельної ділянки відповідачу з цих підстав. Вимога позивача про визнання права власності у судовому порядку в даному випадку задоволенню не підлягає, оскільки право позивача на земельну ділянку не оспорюється. Доводи апеляційної скарги про зміну адреси не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки коли земельна ділянка надавалася відповідачу її адреса була визначена тимчасово тобто зазначено було ''по АДРЕСА_1 в м. Василькові'' і вже рішенням Васильківської міської ради Київської області № 327 від 25.09.2014 року було встановлено належну адресу АДРЕСА_2 в м. Васильків.

Питання щодо встановлення непарності адреси щодо місця розташування можуть бути окремим предметом судового розгляду, проте правового значення для вирішення цієї справи не мають.

За таких обставин апеляційна скарга як необгрунтована підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/

З оригіналом згідно

Суддя Апеляційного суду

Київської області В.В. Гуль