Кам"янсько-Дніпровський районний суд Запорізької області
Справа № 318/1463/15-ц
Номер провадження №2/318/405/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2015 р. м. Кам"янка-Дніпровська

Камянсько-Дніпровський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Капустинського М.В.

при секретарі Бекетовій А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 сільської ради Камянсько-Дніпровського району Запорізької області про визнання права власності за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності за набувальною давністю.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що володіє трьохкімнатною квартирою, загальною площею 43,53кв.м, яка розташована за адресою: Запорізька область, Камянсько-Дніпровський район, с. Заповітне, вул. Леніна 6/15, яку придбала у ОСОБА_7, сплатила грошові кошти за домовленістю.

Рішенням Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 31.03.2003 року по справі № 2-464/2003 договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири між ОСОБА_1 ОСОБА_5 та ОСОБА_7 від 09.10.1998 року дійсним, зобовязати ОСОБА_5 та ОСОБА_7 передати ОСОБА_1 правовстановлюючі документи на квартиру. Рішення суду першої інстанції не оскаржувалося.

З 1998 року позивач володіє майном відкрито, володіння здійснюється нею безперервно, майно з її володіння ніколи не вибувало. Як вважає позивач, вона володіє майном як його власник.

Рішенням Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 27.12.2008 року по цивільній справі № 2-886/2008 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на вищезазначену квартиру відмовлено в задоволенні позову обом сторонам та вирішено привести сторони в первісний стан, яке існувало до укладення угоди, а саме: зобовязати ОСОБА_1 передати квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4. Під час передач квартири зобовязати ОСОБА_7 сплатити ОСОБА_1 однократно дійсну вартість вищезазначеної квартири під якою слід розуміти грошову суму за якою вказана квартира може бути продана в даному населеному пункті.

До теперішнього часу рішення суду від 27.12.2008 року не виконано. ОСОБА_1 не отримала від ОСОБА_7 грошові кошти за квартиру, квартира від ОСОБА_1 не передана (не повернута) ОСОБА_7

Як зазначає позивач, на день подання даної позовної заяви до суду ОСОБА_3 та ОСОБА_5 померли. Після їх смерті залишилися спадкоємці: ОСОБА_2 та ОСОБА_4, які спадщину не оформили, самоусуваються, на час звернення до суду на спірну квартиру вимог не предявляють, про визнання права власності за ОСОБА_1 не заперечують.

Позивач та представник позивача в судове засідання не зявилися, надали суду заяву про розгляд справи у їхню відсутність. В заяві позивач зазначає, що просить розглянути справи за наявними доказами, інших доказів немає (а.с. 49).

Відповідачі в судове засідання не зявилися, хоча були своєчасно та належним чином повідомлені про розгляд справи, про причини неявки суду не повідомили (а.с. 37,39).

Представник відповідача ОСОБА_6 сільської ради в судове засідання не зявився, надали суду заяву про розгляд справи у їхню відсутність, заперечень проти позову не надали (а.с. 51).

Суд, дослідивши матеріали справи за наявними доказами, прийшов до висновку, що заявлені ОСОБА_1 вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом;

- п. 10 додатка 1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна, який передбачає, що рішення суду про встановлення факту набуття права власності на об'єкт нерухомого майна є правовстановлюючим документом, на підставі якого проводиться реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна;

- ч. 1 ст. 344 ЦК України, передбачає, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність);

- ч. 3 ст. 344 ЦК України, визначає, якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять років;

- ч. 4 ст. 344 ЦК України, визначає, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

У ЦК набувальна давність розглядається як спосіб набуття права власності.

Набувальна давність поширюється на випадки фактичного безпідставного володіння чужим майном за певних умов.

Для набуття права власності на майно за набувальною давністю згідно з правилами ст. 344 ЦК, по-перше, необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Разом з тим факт обізнаності особи про те, що вона не є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викрадення, шахрайство).

По-друге, таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна як до власного (експлуатувати, вживати необхідні заходи для утримання майна в належному стані тощо). Приховування володільцем свого володіння майном є порушенням цієї вимоги.

По-третє, володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених законом строків (відповідно до ч. 2 ст. 344 ЦК особа, яка володіє майном, до часу свого фактичного володіння може приєднати час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є).

Цей строк відповідно до ст. 344 ЦК для нерухомого майна встановлений тривалістю десять років, для рухомого майна - п'ять років.

Інші строки за набувальною давністю встановлені на випадки, коли особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, але після закінчення строку договору власник не пред'явив вимоги про повернення майна. У цьому випадку право власності за набувальною давністю виникає через 15 років на нерухоме майно та через п'ять років на рухоме (ч. 3 ст. 344 ЦК). Цей строк обчислюється з дня спливу позовної давності, протягом якої власник мав право витребувати своє майно.

Перерви у володінні таким майном (ч. 3 ст. 344 ЦК) не впливають на перебіг строків набувальної давності, якщо володілець протягом одного року пред'явить вимоги про повернення майна або фактично поверне своє майно.

За загальним правилом право власності за набувальною давністю виникає з моменту спливу строків, визначених у частинах 1, 3 ст. 344 ЦК.

Позивачем у справах про набуття права власності за набувальною давністю є володілець чужого майна.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або особа, яка вважає себе власником майна.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014, № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз'яснено, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

У відповідності до ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що спірна квартира належала ОСОБА_3, ОСОБА_5, які померли. На даний час спірна квартира належить ОСОБА_2 та ОСОБА_4, які є спадкоємцями після померлих. Даний факт підтверджується технічним паспортом (6-8).

Позивач ОСОБА_1 в спірній квартирі, яка розташована за адресою: Запорізька область, Камянсько-Дніпровський район, с. Заповітне, вул. Леніна, 6/15 не зареєстрована, що підтверджується копією паспорту (а.с. 11). Доказів фактичного володіння нерухомим майном, а саме: трьохкімнатною квартирою АДРЕСА_2 в с. Заповітне Камянсько-Дніпровського району Запорізької області, позивачем суду не надано.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись, ст.ст.3, 10,15,60,212-215 ЦПК України, ст.ст. 328,344 ЦК України суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 сільської ради Камянсько-Дніпровського району Запорізької області про визнання права власності за набувальною давністю - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Камянсько-Дніпровський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.В. Капустинський