Дата документу 02.04.2015
Справа № 334/7937/14-ц
Провадження № 2-п/334/20/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Дубина Л.А., за участю секретаря Єфремової Д.Ю., розглянув у відкритому судовому засіданні заяву Публічного акціонерного товариства « Всеукраїнський Акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації про перегляд заочного рішення, -

У с т а н о в и в :

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.12.2014 року, ухваленому у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства « Всеукраїнський Акціонерний банк» про закриття договору банківського вкладу та стягнення суми, позовні вимоги задоволені у повному обсязі.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду ПАТ « Всеукраїнський Акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації звернулося до суду з заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що рішення прийнято з порушенням норм процесуального та матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зокрема, суд не прийняв до уваги положення Постанови Правління НБУ від 27.02.2014 року №104 якою внесено зміни до Постанови №49 від 06.02.2014 року в часині зобовязання банків обмеження в идачі ( отримання) готівкових кошті в в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати банків у межах до 15000 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України та не допускати обмежень щодо переказу коштів в іноземній валюті, що належать клієнтам, відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України (постанова втратила чинність згідно з постановою Правління НБУ від 28.03.2014р. № 172).

Постановою Правління Національного банку України від 28 березня 2014 року № 172 «Про врегулювання діяльності фінансових установ та проведення валютних операцій» дані зобов'язання для банків залишились чинними. Додатково зазначено, що зазначена вимога поширюється на видачу (отримання) готівкових коштів як в межах України, так і за її межами, незалежно від кількості рахунків клієнта в одному банку. Постановою Правління Національного банку України від 30 травня 2014 року №328 «Про врегулювання діяльності фінансових установ та проведення валютних операцій» постановою Правління Національного банку України від 29 серпня 2014 року № 540 «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України» , постановою Правління НБУ від 1.12.2014 року №758 продовжено дію вищезазначених обмежень щодо видачі валютних коштів клієнтів з поточних, вкладних рахунків.

Крім того, заявник просить поновити строк на звернення до суду з даною заявою т.я. цей строк пропущено з поважних причин, зокрема, на теперішній час тимчасовою адміністрацією банку проводиться інвентаризація майна, рахунків та справ Банку, видача довіреностей працівникам Банку з обсягом повноважень, необхідних для здійснення повноважень тимчасової адміністрації Банку, підготовка та затвердження кошторису витрат Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, зокрема, для оплати поштових відправлень.

Просив суд задовольнити заяву про перегляд заочного рішення, скасувати його та призначити до розгляду у загальному порядку.

Представник заявника у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутність не звертався, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Разом з тим, неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви на підставі ч.1 ст.231 ЦПК України.

ОСОБА_1 проти заяви зперечує, просить відмовити у її задоволенні. Та повідомив суду , що на теперішні й час , банком йому сплачено с уму вкладу у повному обсязі .

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов такого висновку.

Згідно ч.1 ст. 231 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається у судовому засіданні.

У відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 231 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку або залишити заяву без задоволення.

01.12.2014 року судом ухвалено заочне рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства « Всеукраїнський Акціонерний банк» про закриття договору банківського вкладу та стягнення суми, яким позовні вимоги задоволені у повному обсязі.

Справа була розглянута за відсутності відповідача, т.я. останній у судові засідання не зявся, хоча належним чином був повідомлений про час і місце судового розгляду ( а.с.31,32,35, 41,42, 49).

Причини неявки відповідач суду не сповістив.

Суд вважає, що відповідач у справі був повідомленим про час і місце судового розгляду, а тому суд мав достатні підстави приймати у справі заочне рішення.

Після прийняття заочного рішення його копія була надіслана відповідачу і отримана ним 22.12.2014 року ( а.с.100), а з заявою про перегляд заочного рішення відповідач звернувся лише 10.02.2015 року,

Суд вважає, що відповідач пропустив встановлений ст. 228 ЦПК України строк на оскарження заочного рішення без поважних причин, і не вбачає підстав для його поновлення.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, що його аргументи щодо обставин справи можуть вплинути на правильне її вирішення.

Заявник у заяві про перегляд заочного рішення посилається на обставини, які на його думку , мають істотне значення для правильного вирішення справи, але не були взяті судом до уваги.

Суд приймаючи рішення у справі виходив з того, що нормативно-правові акти Національного банку України не є актами цивільного законодавства України у розумінні ст. 4 ЦК України, оскільки є нормативно-правовими актами органу державного управління.

У звязку з цим посилання банку на постанову Правління Національного банку України від 29 серпня 2014 року № 540 «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного і валютного ринків України», п. 1 якої передбачено зобовязання уповноважених банків обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах 15 тис. грн на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України, є безпідставним.

Суд вважає, що судом при розгляді справи розглянуто повно і всебічно надані позивачем докази та їм надана належна оцінка, і докази на які посилається заявник не спростовують висновків суду.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що відсутні підстави для скасування заочного рішення, а отже , заяву необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 228,231,232 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Заяву Публічного акціонерного товариства « Всеукраїнський Акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації про перегляд заочного рішення від 01.12.2014 року, ухваленому у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства « Всеукраїнський Акціонерний банк» про закриття договору банківського вкладу та стягнення суми залишити без задоволення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено у загальному порядку, установленому цивільним процесуальним кодексом України.

Суддя: Дубина Л. А.