РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року Селидівський міський суд Донецької області в складі: головуючої судді Моцного О.С., при секретарі Нарижній О.Г., за участі позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача Капітонова В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Селидове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ДП «Селидіввугілля» про зобов'язання надати вугілля на побутові потреби, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зобов'язання надати вугілля на побутові потреби, в якому зазначив, що він має стаж підземних робіт більше 10 років на підприємстві відповідача, тому звернувся до відповідача з заявою про надання безоплатного вугілля на побутові потреби. Відповідач відмовив у наданні вугілля через те, що після звільнення він працював на інших вугледобувних підприємствах, тому останні повинні забезпечити його вугіллям. Просить зобов'язати відповідача забезпечити його безоплатним вугіллям на побутові потреби у розмірі 5,9 тонн за 2015 рік.

Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити.

Представник позивача, що діє на підставі ордеру, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, пояснив, що позивач не має права на отримання безоплатного вугілля. Просить відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами що позивач з 09.06.1980 року по 06.11.1993 року працював на ВП «шахта «Курахівська» у якості електрослюсаря підземного 5 розряду та був звільнений за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України.

Листом ВП «шахта «Курахівська» від 04.02.2015 року № 01-06/61 ОСОБА_1 відмовлено у безоплатному наданні вугілля, оскільки він працював на інших вугледобувних підприємствах, тому останні повинні забезпечити його вугіллям.

Статтею 2 Гірничого Закону України визначено, що сфера дії Закону поширюється на правовідносини у сфері діяльності гірничих підприємств, установ, організацій, гірничих об'єктів (далі - гірничі підприємства), що займаються розвідкою, розробкою, видобутком та переробкою корисних копалин і веденням гірничих робіт, будівництвом, ліквідацією або консервацією гірничих підприємств.

Об'єктами гірничих відносин згідно цього Закону є проектування, будівництво (реконструкція, технічне переоснащення), експлуатація, ліквідація або консервація гірничих підприємств. Суб'єктами гірничих відносин є юридичні та фізичні особи України, іноземні юридичні та фізичні особи, особи без громадянства, які здійснюють геологічне вивчення родовищ корисних копалин, проектування, будівництво (реконструкцію), експлуатацію, ліквідацію аварій та ліквідацію або консервацію підприємств з видобутку та переробки корисних копалин, а також проводять гірничі роботи. Таким чином, позивач і відповідач є суб'єктами гірничих правовідносин в розумінні цього закону, оскільки на підставі вказаних вище доказів останній здійснює будівництво підприємств вугільної промисловості.

Відповідно до статті 43 Гірничого Закону України встановлені права та соціальні гарантії працівників гірничих підприємств. Так підприємства з видобутку вугілля та вуглебудівні підприємства дійсно безоплатно надають вугілля на побутові потреби у розмірі, що визначається колективним договором, певним категоріям працівників, в тому числі і пенсіонерам, які пропрацювали на підприємствах з видобутку (переробки) вугілля, вуглебудівних підприємствах: на підземних роботах - не менше ніж 10 років для чоловіків і не менше 7 років 6 місяців - для жінок; на роботах, пов'язаних із підземними умовами, не менше ніж 15 років для чоловіків і не менше 12 років 6 місяців - для жінок; на роботах технологічної лінії на поверхні діючих шахт чи на шахтах, що будуються, розрізах, збагачувальних та брикетних фабриках - не менше ніж 20 років для чоловіків і не менше 15 років - для жінок.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 березня 2011 р. N 303 затверджений перелік професій працівників з видобутку (переробки) вугілля та працівників вуглебудівних підприємств, яким безоплатно надається вугілля на побутові потреби і до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу яких не включається вартість такого вугілля.

Відповідно до п. 12.10 Галузевої угоди між Міністерством палива та енергетики України і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості України (з доповненнями і змінами) безоплатне забезпечення вугіллям робітників і пенсіонерів вугільної промисловості здійснюється підприємством, з якого вони пішли на пенсію або працюють, за нормою 5, 9 тон на рік. При цьому зазначено що угода поширюється на працівників, що працюють на умовах найму на підприємствах, в об'єднаннях, компаніях, товариствах, організаціях і установах вугільної промисловості (видобувних, перероблювальних, шахтовуглебудівельних, вугільного машино-будування, ДВГРС, реструктуризації підприємств галузі, вуглегеології, галузевої науки, інших підприємствах виробничої та соціальної інфраструктури галузі), що належать до сфери управління Мінпаливенерго України та інших підприємств галузі, незалежно від форм власності та господарювання (далі Підприємство), на учнів, що навчаються в галузевій системі підготовки і перепідготовки кадрів, а також на непрацюючих членів профспілок - інвалідів і пенсіонерів галузі, безробітних, звільнених з підприємств галузі. Положення Угоди є обов'язковими до застосування при укладанні угод на рівні компаній, об'єднань (комбінатів), трестів, колективних і індивідуальних трудових договорів для всіх підприємств, що перебувають у сфері дії сторін, незалежно від форм власності та господарювання, а також під час розгляду трудових спорів. Мінпаливенерго, профспілки зобов'язують підприємства, що належать до сфери управління Мінпаливенерго, при укладанні колективних договорів забезпечити виконання встановлених Угодою мінімальних соціальних гарантій працівникам та їхнім сім'ям та не обмежують права трудових колективів у розширенні цих гарантій з власних джерел. Інші Підприємства вугільної промисловості при укладанні колективних договорів можуть застосовувати положення зазначеної Угоди. Враховуючи види діяльності якими займається підприємство відповідача, то на останнього безумовно поширюється сфера дії вказаної Галузевої угоди.

Порядок забезпечення паливом на побутові потреби і компенсації витрат за спожиті електроенергію та газ працівниками і пенсіонерами підприємств вугільної промисловості встановлюється колективними договорами на підприємствах відповідно до Гірничого закону України, цієї Угоди, а також, (до приведення нормативно-правових актів у відповідність до Гірничого закону), чинною "Інструкцією про порядок забезпечення трудящих виробничих одиниць, підприємств і організацій вугільної промисловості паливом на побутові потреби" від 11.05.76 та "Інструкцією про порядок компенсації працівникам і пенсіонерам підприємств вугільної промисловості, що мають право на відповідні пільги, витрат за спожиту електроенергію та газ", затвердженої наказом Мінпаливенерго та погодженої з профспілками.

Згідно із ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд вважає доведеним факт, що позивач працював в вугільній галузі, перебував на посаді пов'язаній з підземними роботами, що підтверджується копією трудової книжки позивача. На відповідача розповсюджується дія Гірничого Закону.

Враховуючи вищевикладене те, що позивач працював на підприємстві відповідача за професією яка передбачає надання пільг у вигляді безоплатного вугілля, на останнього поширюються норми Гірничого Закону України та положення Галузевої угоди між Міністерством палива та енергетики України і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості України суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд вважає необхідним визначити норми забезпечення позивача безоплатним вугіллям виходячи з мінімальних розмірів передбачених п. 12.10 Галузевої угоди між Міністерством палива та енергетики України і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості України, а саме: у розмірі 5,9 тонн за 2015 рік.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від його сплати, тому його необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. 2, 43, 44 Гірничого Закону України, Постановою Кабінету Міністрів України від 17 березня 2011 р. N 303, Галузевою угодою між Міністерством палива та енергетики України і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості України, ст..ст. 3, 10, 15, 60, 79, 88, 197, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ДП «Селидіввугілля» про зобов'язання надати вугілля на побутові потреби задовольнити.

Зобов'язати ДП «Селидіввугілля» (код ЄДРСПОУ 33426253) забезпечити ОСОБА_1 безоплатним вугіллям на побутові потреби у розмірі 5,9 тонн за 2015 рік.

Стягнути з ДП «Селидіввугілля» (код ЄДРСПОУ 33426253) на користь держави судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя