УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кафідової О.В.,
суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К., Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Неос Банк» (товариства з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп») до ОСОБА_2, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Вишневий квартал», про стягнення з поручителя боргу за кредитним договором, за касаційними скаргами товариства з обмеженою відповідальністю «Вишневий квартал» та представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року публічне акціонерне товариство «Банк Кіпру» (далі - ПАТ «Банк Кіпру») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з поручителя боргу за кредитним договором. Позовні вимоги мотивував тим, що 04 грудня 2006 року між Акціонерним банком «АвтоЗАЗбанк», правонаступником якого є ПАТ «Банк Кіпру», та товариством з обмеженою відповідальністю «Вишневий квартал» (далі - ТОВ «Вишневий квартал») був укладений кредитний договір, за умовами якого з урахуванням додаткових угод, у тому числі додаткової угоди від 01 серпня 2011 року, останньому була відкрита невідновлювальна кредитна лінія у розмірі 43 025 000 грн, терміном до 31 липня 2013 року зі сплатою 18 % річних за користування кредитними коштами. На забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором 01 серпня 2011 року між ПАТ «Банк Кіпру», ТОВ «Вишневий квартал» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, за яким поручитель зобов'язувався частково, у розмірі 15 004 122 грн 23 коп., відповідати за неналежне виконання позичальником зобов'язань перед Банком. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору станом на 08 серпня 2013 року утворилась заборгованість в розмірі 55 780 656 грн 52 коп. Враховуючи викладене, просив стягнути на свою користь із відповідача 15 004 122 грн 23 коп. заборгованості за вищевказаним кредитним договором та понесені судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року, позов публічного акціонерного товариства «Неос Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Неос Банк» кошти в сумі 15 004 122 грн 23 коп.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційних скаргах заявники просять скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що позичальник ТОВ «Вишневий квартал» порушив умови кредитного договору, допустив заборгованість, а тому у позивача виникло право на стягнення суми з відповідача як поручителя за кредитним договором. При цьому суд зазначив, що порука не припинилась, оскільки відповідно до п. 7.2 договору поруки, він набирає чинності з моменту (дати) його підписання та діє до настання однієї з обставин, передбачених договором, зокрема: якщо кредитор протягом трьох років з дня виконання зобов'язань за кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя.

Проте з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій погодитись не можна з наступних підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення судів не відповідають.

Судами встановлено, що 04 грудня 2006 року між акціонерним банком «АвтоЗАЗбанк», правонаступником якого є ПАТ «Банк Кіпру», правонаступником якого, у свою чергу, є ПАТ «Неос Банк», та ТОВ «Вишневий квартал» був укладений кредитний договір, умовами якого з урахуванням додаткових угод, у тому числі додаткової угоди від 01 серпня 2011 року, останньому була відкрита невідновлювальна кредитна лінія у розмірі 43 025 000 грн, терміном до 31 липня 2013 року, зі сплатою 17 % річних за користування строковим кредитом та 22 % річних у разі порушення строків повернення кредиту за договором. За умовами кредитного договору обумовлена сплата позичальником 18 % або 23 % за користування кредитними коштами.

01 серпня 2011 року між ПАТ «Банк Кіпру», ТОВ «Вишневий квартал» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки на забезпечення виконання кредитних зобов'язань ТОВ «Вишневий квартал».

Згідно з п. 1.1 договору поруки від 01 серпня 2011 року поручитель зобов'язувався перед кредитором частково, в обсязі 15 004 122 грн 23 коп., відповідати за порушення позичальником зобов'язань, що випливають з зазначеного кредитного договору, з урахуванням усіх додаткових угод до нього, в тому числі тих, що можуть бути укладені в подальшому.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору станом на 08 серпня 2013 року утворилась заборгованість в розмірі 55 780 656 грн 52 коп. з яких: 42 908 098 грн 66 коп. - заборгованість за кредитом, 77 587 грн 24 коп. - строкова заборгованість за процентами за період з 06 вересня по 08 вересня 2013 року, 12 010 945 грн 05 коп. - прострочена заборгованість за процентами, 696 025 грн 57 коп. - пеня за період з 07 березня по 08 вересня 2013 року, 88 000 грн. - заборгованість за комісією.

24 листопада 2014 року між ПАТ «Неос Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп» (далі - ТОВ «Дата Майнінг Груп») було укладено договір факторингу, за умовами якого останнє отримало право вимоги за кредитним договором від 04 грудня 2006 року.

Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 29 січня 2014 року № 6-155цс13 у справі за позовом про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, яка відповідно до положень статті 360 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Як вбачається з матеріалів справи, 14 вересня 2012 року ПАТ «Банк Кіпру» було пред'явлено вимогу до ТОВ «Вишневий квартал» про усунення порушень, а саме: достроково виконати боргові зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі та протягом тридцяти днів, тобто встановлено новий строк повернення кредиту (а. с. 140-141, т. 2). Вказана вимога отримана боржником 13 жовтня 2012 року (а. с. 142, т. 2).

Згідно з п. 4.7 кредитного договору банк має право достроково розірвати договір та стягнути раніше наданий кредит, проценти за ним та можливі штрафні санкції, зокрема у разі затримки погашення кредиту та сплати процентів за ним.

Пунктом 2.6 договору поруки визначено, що кредитор має право звернутися до поручителя із вимогою про виконання зобов'язання відповідно до умов цього договору лише у випадку, якщо зобов'язання боржника за кредитним договором не може бути виконане за рахунок інших видів забезпечення протягом шести місяців з моменту настання невиконання позичальником своїх зобов'язань, як це передбачено умовами кредитного договору.

Відповідно до п. 7.2.3 договору поруки порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня виконання зобов'язань за кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя.

Враховуючи те, що позичальник на вимогу банку про дострокове повернення кредиту не відреагував, строк виконання основного зобов'язання був змінений, що узгоджується з п. 4.7 кредитного договору.

За таких обставин висновки судів про те, що порука не припинилась, оскільки вона припиняється після спливу трирічного строку з дня виконання зобов'язань за кредитним договором (п. 7.2.3 договору поруки), є помилковими, оскільки пунктом 4.7 кредитного договору передбачені випадки, коли банк вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів та інших належних до сплати платежів за цим договором.

Таким чином, банк звернувся до суду з позовом після закінчення шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, оскільки банком було встановлено новий строк виконання зобов'язання за кредитним договором.

Разом з тим у порушення ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України суди попередніх інстанцій на зазначені вимоги закону та обставини справи уваги не звернули, не з'ясували, чи не змінився строк виконання зобов'язання за кредитним договором у зв'язку з направленням банком 14 вересня 2012 року вимоги про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором, якщо так, то коли саме настав такий строк, та чи не припинилася за встановлених судом обставин дія договору поруки відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Зазначене вище свідчить про неповне встановлення судами попередніх інстанцій фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що, у свою чергу, призвело до поверхневого вирішення спору.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Вишневий квартал» та представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Кафідова
Судді:В.С. Висоцька
М.К. Гримич
О.В. Умнова
І.М. Фаловська