Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді - Шимківа С.С.

суддів: - Бондаренко Н.В., Малько О.С.,

секретар судового засідання - Пиляй І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" на заочне рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 17 грудня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" про стягнення суми страхового відшкодування, -

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Рівненського районного суду від 17 грудня 2014 року задоволено позов ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" про стягнення суми страхового відшкодування.

Стягнуто з приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування в сумі 47591 грн. 39 коп., вартість робіт з оцінки розміру матеріальної шкоди в сумі 1200 грн., а всього 48791 грн. 39 коп..

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" вказує на порушення та невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Пояснює, що вартість автомобіля "Форд", д.н.з. НОМЕР_1, після ДТП встановлено судом першої інстанції на підставі звіту № 046П, де зазначається, що ринкова вартість транспортного засобу після ДТП становить 44133,25 грн..

Із вказаним звітом та вартістю залишків ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" не погоджувалося, оскільки вважає визначену експертом суму в розмірі 44133,25 грн. значно заниженою.

Відповідно до аварійного сертифіката № 80/02/14, вартість залишків вказаного автомобіля після ДТП складає 70595,96 грн..

Додає, що у заяві про перегляд заочного рішення ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" наголошувало на призначенні у даній справі судової

експертизи, про що в ухвалі суду про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення судом першої інстанції жодним чином не зазначено.

________________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 570/2525/14-ц Головуючий в суді І інстанції - Остапчук Л.В.

Провадження № 22-ц/787/989/2015 Суддя-доповідач - Шимків С.С.

Вказує, що відповідно до полісу АС/1887494 франшиза складає 500 грн., отже саме на вказану суму має бути зменшено розмір страхового відшкодування.

Просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково, в сумі 20646,68 грн..

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із доведеності її вимог.

Вказаний висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи.

Судом встановлено, що 11 липня 2013 року сталася дорожньо-транспортна подія за участі вантажного тягача марки "MAN TG 460", д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6 та належного на праві власності позивачці автомобіля НОМЕР_3, внаслідок якої автомобіль позивачки - ОСОБА_3 отримав механічні пошкодження (а.с. 7).

Транспортний засіб "MAN TG 460", д.н.з. НОМЕР_2 застраховано в ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" на підставі страхового полісу №АС/1887494 (а.с. 83).

Незважаючи на звернення ОСОБА_3 до ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" (а.с. 77) станом на 17 грудня 2014 року страхове відшкодування позивачці виплачено не було.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961-IV від 01.07.2004 року у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Разом з тим, згідно ст. 30 вищезазначеного закону, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно звіту № 068П від 26 липня 2013 року, виконаного аварійним комісаром ПП "Експерт-Сервіс-Альфа" Поляковим В.О., вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_3 становить 98438,83 грн. та перевищує його ринкову вартість, яка становить 91742,64 грн., а тому даний транспортний засіб відновлювати економічно недоцільно (а.с. 14 зворот).

Отже, автомобіль НОМЕР_4, відповідно до положень чинного законодавства, є фізично знищеним, а ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" повинне відшкодувати різницю між вартістю транспортного засобу ОСОБА_3 до та після дорожньо-транспортної події.

Відповідно до звіту № 046П від 20 травня 2014 року, виконаного оцінювачем ПП "Експерт-Сервіс-Альфа" Поляковим В.О., вартість залишків транспортного засобу "Ford Fusion Comfort", д.н.з. НОМЕР_5 після ДТП становить 44133,25 грн. (а.с. 20 зворот).

Відповідач - ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" із вищезазначеним звітом та вартістю залишків транспортного засобу "Ford Fusion Comfort", д.н.з. НОМЕР_5 після ДТП не погодився та надав до суду першої інстанції аварійний сертифікат № 80/02/14 про оцінку вартості аварійного пошкодження колісного транспортного засобу від 27 лютого 2014 року, згідно якого вартість залишків транспортного засобу становить 70595,96 грн. (а.с. 43).

Згідно вимог ч. 1 ст. 147 та ст. 212 ЦПК України, висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відхиляючи поданий ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" аварійний сертифікат № 80/02/14 від 27 лютого 2014 року, суд першої інстанції правильно покликався на те, що аварійний комісар при його складенні не здійснював безпосереднього огляду пошкодженого транспортного засобу, а керувався даними, що містяться у звіті експерта-оцінювача Полякова О.В. № 068П та проводив дослідження на підставі фотографій, наданих замовниками аварійного сертифікату, що суперечить вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092.

Разом з тим, за наявності двох суперечливих висновків та клопотання відповідача, поданого у заяві про перегляд заочного рішення суду, про призначення експертизи, в порушення положень ст. 143 ЦПК України, судом першої інстанції не вирішено питання про призначення у справі судової експертизи.

Відповідно до статті 303 ЦПК України апеляційний суд при перевірці законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції не має права виходити як за межі доводів апеляційної скарги, так і за межі вимог, заявлених у суді першої інстанції.

У поданій ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" апеляційній скарзі клопотання про призначення судової експертизи не заявлялося, а тому, згідно вимог ст. 143 суд не має права самостійно, без відповідного клопотання сторони призначити у справі експертизу.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи те, що наданий ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" в розпорядження суду аварійний сертифікат № 80/02/14 від 27 лютого 2014 року складено з порушенням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, а саме: визначення вартості транспортного засобу після ДТП здійснено аварійним комісаром без особистого огляду пошкодженого транспортного засобу, на основі звіту № 068П від 26 липня 2013 року, виконаного аварійним комісаром ПП "Експерт-Сервіс-Альфа" Поляковим В.О., колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку про його відхилення як такого, що не відповідає вимогам ст. 59 ЦПК України про допустимість доказів.

Отже, суд першої інстанції для визначення вартості транспортного засобу ОСОБА_3 до та після ДТП вірно керувався експертними висновками, викладеними у звіті № 068П від 26.07.2013 року та звітом № 046П від 20.05.2014 року, які складені спеціалістом-автотоварознавцем ПП "Експерт-Сервіс-Альфа" Поляковим В.О., який безпосередньо проводив огляд транспортного засобу.

Однак, судом першої інстанції невірно розраховано суму страхового відшкодування, що підлягає стягненню з ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" на користь ОСОБА_3.

Наданий позивачем та взятий за основу судом першої інстанції розрахунок суми страхового відшкодування є арифметично невірним. Оскільки, якщо від 91742,64 грн. (вартість транспортного засобу до ДТП) відняти 44133,25 грн. (вартість транспортного засобу після ДТП) буде дорівнювати 47609,39 грн., а не 47591,39 грн., як зазначено у розрахунку позивачем.

Окрім того, згідно ч. 2 п. 12.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Як вбачається з полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/1887494, згідно якого застраховано в ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" транспортний засіб "MAN TG 460", д.н.з. НОМЕР_2, розмір франшизи становить 500 грн. (а.с. 83).

Незважаючи на зазначення у заочному рішенні суду про відрахування суми франшизи, таке відрахування судом першої інстанції проведено не було.

Сума страхового відшкодування ОСОБА_3 повинна бути зменшена на суму франшизи.

Таким чином з ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" підлягає стягненню на користь ОСОБА_3 сума страхового відшкодування, визначена як різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної події, за відрахуванням суми франшизи.

Оскільки вартість транспортного засобу ОСОБА_3 до ДТП становить 91742,64 грн., вартість транспортного засобу після ДТП становить 44133,25 грн., а розмір франшизи становить 500 грн., то стягненню з ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" на користь ОСОБА_3 підлягає страхове відшкодування у розмірі 47109,39 грн. (91742,64 - 44133,25 - 500 = 47109,39).

За правилами ст. 34 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Оскільки ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія", в порушення вимог ст. 34 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не направило свого представника до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, судом першої інстанції вірно стягнуто з ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" на користь ОСОБА_3 понесені нею витрати на проведення експертизи. Розмір таких витрат у сумі 1200 грн. підтверджується наявною у матеріалах справи копією квитанції до прибуткового касового ордера № 39 (а.с. 21).

Ураховуючи те, що суд першої інстанції правильно встановивши характер спірних відносин, що виникли між сторонами невірно розрахував суму страхового відшкодування, постановлене ним рішення підлягає зміні.

На підставі ст.ст. 12, 29, 30, 34 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", керуючись ст.ст. 303, 309, 313-314, 316-317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" задовольнити частково.

Заочне рішенням Рівненського районного суду від 17 грудня 2014 року змінити, зменшивши суму стягнення з ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" на користь ОСОБА_3 страхового відшкодування та вартості робіт з оцінки розміру матеріальної шкоди з 48791 грн. 39 коп. до 48309 (сорок вісім тисяч триста дев'ять) грн. 39 коп. та судового збору з 487 грн. 91 коп. до 483 грн. 09 коп..

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання ним чинності.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Бондаренко Н.В.

Малько О.С