Справа № 209/6825/14-ц
Провадження № 2/209/472/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Байбари Г.А.

при секретарі Вітязь Х.О.

за участі позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить:

- Визнати двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

- Визнати за нею ОСОБА_1 права власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1.

- Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що 31 серпня 2002 року між нею - ОСОБА_1 і відповідачем - ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб В шлюбі у них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки в них не було своєї домівки, вони були вимушені мешкати у матері відповідача ОСОБА_5. Весною 2007 року після того, як відповідача затримали працівники міліції за незаконне зберігання наркотичних засоіб, ОСОБА_5 продала зазначену квартиру, орендувала їм квартиру за адресою: м. Дніпродзержинськ, пр-т Перемоги, б. 7, кв. 201, а сама поїхала жити та працювати до Італії. Проживання в цій квартирі сплачували її батьки, та вирішили купити їм квартиру. В листопаді 2007 року її батько ОСОБА_6 купив для них двокімнатну кувартиру по пр-ту 50 років СРСР, б. 10, кв. 79 у ОСОБА_7 за 31500 долларів США. Згідно договору про завдаток від 28 листопада 2007 року укладеного між її батьком ОСОБА_6 та ОСОБА_7, останньою було отримано від її батька 400 долларів США та 1100 долларів США, відповідно, в якості завдатків за квартиру, яку в неї купляли. Відповідно до "Попереднього договру про укладення договору купівлі-продажу нерухомога майна" від 28 листопада 2007 року укладеного між її батьком та ОСОБА_7 між ними була домовленість та встановлена загальна ціна на квартиру 31500 долларів США, а також умова укласти та нотаріально завірити договір куплі-продажу квартири № 70 про пр-т 50 років СРСР б. 10 в м. Дніпродзержинську до 05 грудня 2007 року. Також, відповідно до договору, її батько зобов'язався передати продавцю ОСОБА_7 гроші в розмірі 31500 долларів США в момент підписання договру кпівлі-продажу. 30 листопада вона разом із відповідачем, а також з її батьками і ОСОБА_7 приїхали з документами для оформлення договору купівлі-продажу квартири до приватного нотаріуса ОСОБА_8 Щоб зберегти їм сім'ю, її батьки вирішили оформити договір купівлі-продажу квартири на неї та відповідача, що і було зроблено у той же день. При оформленні договору купівлі-продажу квартири її батько ОСОБА_6 передав ОСОБА_7 30000 доларів США, що разом з завдатком складає 31500 долларів США. В самому договорі була вказана сума 96 286 грн., яка відповідала курсу доллара на той час. Експернта вартість квартири на данний час складає 73222,00 грн. В той час ні вона, ні відповідач грошей на покупку квартири не мали, не працювали, жили на утриманні її батьків та на їх кошти фактично була куплена квартира. Літом 2012 року відповідач був затриманий працівниками міліції, та притягнений до кримінальної відповідальності за ст. ст. 185, 186 КК України, в черговий раз був засуджений до позбавлення волі і відбував покарання до 04.08.2014 року. У зв'язку з тим, що їх сім'я фактично розпалася, рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 21.10.2014 року шлюб між нею та відподачем розірвано. Відповідач на протязі довгого часу не піклувався про матерільне забеспечення своєї сім'ї, аліменти на утримання сина не сплачував. Їх син знаходиться та проживає з нею. У зв'язку з тим, що відповідач з нею не бажає спілкуватися, домовитися з ним про розподіл спільного майна не досягнуто. Посилаючись на ч.2 ст. 70 СК України, просить суд відступити від принципа рівності часток при поділі спільного майна, оскільки відповідач не заботився про матеріальне забезпечення сім'ї, витрачав майно на шкоду інтересам сім'ї.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримувала заявлений позов, не бажала давати пояснення, а хотіла щоб пояснення надавав її представник. На поставлені питання пояснила, що квартира матері відповідача джійсно була продана. Їй невідомо за які гроші батько купив для них квартиру і чи були для цього сплачені гроші отримані від продажу квартири належної матері відповідача. За квартиру гроші платив її батько. При купівлі квартири вирішили щоб було два власники квартири, тому зареєстрували її на неї і відповідача. Відповідач мало приймає участі у виховапнні та утриманні їх дитини. Місяць назад з відповідача стягнуті аліменти на утримання дитини. На даний час він проживає у спірній квартирі з іншою жінкою, її до квартири не впускає.

Представник позивача ОСОБА_9 надав суду пояснення аналогічні обгрунтуванню позову, просив задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, надав пояснення про те що, його сестрою ОСОБА_10 за 28000 долларів США була продана належна його матері квартира АДРЕСА_2 для того щоб їм (йому і позивачці) купити квартиру в іншому місті, подалі від його друзів, бо він тоді вживав наркотики. Отримані від продажу квартири 28000 долларів США сестра передала дружині ОСОБА_6 в рахунок оплати купленої для них через два місяці квартири по пр-т 50 років СРСР б. 10, кв. 79, а батько позивачки заплатив 4000 доларів. Вартість купленої їм квартири становила всього 31000 долларів. Він - ОСОБА_2 погодився з тим, щоб право власності на куплену квартиру було оформлено за ним та дружиною в рівних долях. Він перед покупкою дивився на квартиру, а оформленням договору купівлі продажу квартири займалася його сестра. Їх син живе з позивачкою, а до ньго приїздить в суботу і неділлю, він йому купує одяг.

Представник відповідача ОСОБА_3 відмовився давати пояснення у справі. Вважає позов безпідставним та просить відмовити в його задоволенні, оскільки спірна квартирв належить сторонам на праві спільної часткової власності по 1/2 частині кожному. Немає ніяких правових підстав визнавати цю квартиру спільною спільною сумісною власністю і змінювати частки у праві власності на квартиру.

Вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Судом встановлено, що 31 серпня 2002 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_11, яка змінила своє прізвище на ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про одруження.

28.10.2003 року у них народився син ОСОБА_4.

Рішенням Дніпровського районного суду від 21.10.2014 року щлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано,

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 30.11.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_8, продавець ОСОБА_7 продала, а покупці ОСОБА_2 та ОСОБА_1 купили в рівних долях кожний квартиру за номером 79 у будинку за номером 10 по проспекту 50 років СРСР у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, житловою площею 28,9 кв.м., загальною площею 49,5 кв.м., за 96286 грн., які продавець отримав від покупців повністю при підписанні цього договору.

30.01.2008 року за позивачем та відповідачем, на підставі зазначеного вище договору куплі -продажу, було зареєстроване право влансності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3, на праві спільної часткової власності по 1/2 чатці за кожним, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Згідно ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Частиною 1 ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Оскільи, спірна квартира належить сторонам на праві спільної часткової власності, по 1/2 частці кожному, то у суду немає жодних правоих підстав визнавати цю квартиру спільною сумісною власністю, бо при її купівлі було визначено її правовий режим, як спільна часткова власність.

У суду немає також правових підстав визнавати за позивачкою право власності на 2/3 частини спірної квартири, а за відповідачем на 1/3 частину цієї квартири, бо їх право власності на 1/2 частину квартири за кожним уже зареєстроване.

Договір купівлі-продажу квартири, за яким сторони купили в рівних долях кожний квартиру за номером 79 у будинку за номером 10 по проспекту 50 років СРСР у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, ніким не оспорювався.

При вирішенні справи судом не приймаються до уваги долучені до позову копії договорів про задаток, попередній договір про укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна, оскільки вони не посвідчені нотаріально, і не спростовують того, що згідно договору купівлі продажу квартири від 30.11.2007 року квартира АДРЕСА_4 була куплена ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних долях.

Керуючись статтями 8, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в повному обсязі в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги через суд першої інстанції, що його ухвалив.

Суддя Байбара Г.А.