Справа № 752/2594/14-ц
Провадження № 2/752/3951/15
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

07 липня 2015 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Мирошниченко О.В.

при секретарях Конельській А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за договором позики 259 200 гривень 00 копійки, а також сплачену суму судового збору.

В подальшому подав заяву про збільшення позовних вимог та просив стягнути з відповідача відповідно до боргової розписки від 06 листопада 2013 року 20 00 доларів США, що відповідно до інформації, розміщеної на офіційному сайті НБУ, курс долара США станом на 24.04.2014 року становить 11 грн. 51 коп.

Таким чином сума боргу відповідача ОСОБА_2 на момент звернення до суду складає з:

30 000,00 дол. США *11 грн. 38 коп. =341 400 грн. 00 коп.

20 000,00 дол. США *11 грн. 38 коп.=227 600 грн. 00 коп.

341 400,00+227 600,00=569 000 гривень 00 коп.

В подальшому позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 борг у розмірі 1 035 000 гривень 00 копійок та судовий збір у розмірі 3 654 гривень 00 копійок.

08.06.2015 року представник позивача ОСОБА_1- ОСОБА_3 подала заяву про зменшення позовних вимог та просила стягнути з ОСОБА_2 621 000 гривень та судові витрат в розмірі 3 654 гривень 00 копійок.

В обґрунтування позовних вимог зазначив про те, що 18 листопада 2013 року між сторонами укладено договір позики у вигляді письмової розписки, відповідно до умов якого ОСОБА_1 надав у позику ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 30 000 доларів США, а відповідач ОСОБА_2 взяв на себе зобов'язання повернути суму позики до 01 лютого 2014 року. Однак, взяті на себе зобов'язання за договором позики не виконав, станом на день звернення до суду з позовом, грошові кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість. У зв'язку із чим позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 341 4000 гривень 00 копійки.

Крім того, 06 листопада 2013 року ОСОБА_1 надав ОСОБА_2, а ОСОБА_2 прийняв кошти в розмірі 20 000 доларів США, дати повернення коштів у вказаній розписці не було зазначено, оскільки ОСОБА_2 запевнив, що гроші будуть повернуті протягом місяця. 18 лютого 2014 року ОСОБА_1 направив претенцію на адресу, яка вказана у розписці з вимогою повернути кошти, однак вказана претензія не була вручена, у зв'язку з закінченням терміну зберігання.

У зв'язку з чим ОСОБА_1 звернувся до суду.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з наведених у позовній заяві обставин.

Представник відповідач у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд надходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 листопада 2013 року між сторонами у справі укладено договір позики у вигляді письмової розписки, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав у борг від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 30 000 доларів США. ОСОБА_2 взяв на себе зобов'язання повернути ОСОБА_1 вказані вище грошові кошти у термін до 01 лютого 2013 року (а.с. 4).

Крім того, 06 листопада 2013 року укладено договір позики між сторонами у вигляді письмової розписки, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав у борг від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 20 000 доларів, дата повернення коштів вказаній розписці не було зазначено (а.с. 32).

18 лютого 2014 року ОСОБА_1 направив претензію на адресу вказану у розписці з вимогою повернути кошти, що підтверджується фіскальним чеком про направлення листа (а.с. 34).

Факт передачі вказаної вище суми грошових коштів у борг та відповідно укладення договору позики між сторонами у справі підтверджується умовами письмової розписки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, які звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 не виконав взятих на себе зобов'язань за договором позики від 18 листопада 2013 року щодо повернення грошових коштів у розмірі 30 000 доларів США у строк до 01 лютого 2014 року та договору позики від 06 листопада 2013 року щодо повернення 20 000 доларів США, суд надходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, як обґрунтовані, у зв'язку із чим з відповідача ОСОБА_2 необхідно стягнути заборгованість за договором позики у розмірі 621 000 гривень.

На підставі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути 3 654 гривень 00 копійок судового збору.

Керуючись ст.ст. 526, 1046 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 12, 30, 60, 212, 213, 223-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 621 000 гривень (шістсот двадцять одну тисячу гривень).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, судовий збір у розмірі 3654 гривень 00 копійок ( три тисячі шістсот п'ятдесят чотири гривень).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя