Ухвала

іменем україни

13 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,

суддів: Євграфової Є.П., Іваненко Ю.Г.,

Завгородньої І.М., Нагорняка В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за клопотанням Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптилат» про надання дозволу на виконання рішення іноземного суду, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вініл» на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2007 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптилат» (далі - ТОВ «Оптилат») звернулось до суду з клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України.

ТОВ «Оптилат» посилалось на те, що 27 червня 2007 року Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України прийнято рішення у справі АС № 314у/2006 щодо стягнення з Товариство з обмеженою відповідальністю «Вініл» (далі - ТОВ «Вініл») (Україна) на користь ТОВ «Оптилат» (Латвія) вартості поставленого, але не оплаченого товару в розмірі 107 104 евро, штрафу у розмірі 0,1 % від неоплаченого товару на суму 39 094,41 євро, 3 % річних від простроченої суми товару в розмірі 8 586,35 євро та відшкодування судових витрат в розмірі 8 519,11 євро, а всього - 163 304,11 євро.

Арбітражний суд відповідно до Положення про Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України та Регламенту Арбітражного суду, затвердженого Рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 25 серпня 1994 року, є самостійним постійно діючим третейським судом.

Арбітражним судом прийнято справу до розгляду у зв'язку з письмовою згодою (домовленістю) сторонами про передачу йому всіх спорів, що виникають між ними. Арбітражна угода була укладена у вигляді арбітражного застереження, що підтверджується п. 10.1 Контракту від 04 вересня 2002 року № 78.

Оскільки дане рішення Арбітражного суду згідно із законодавством України і регламентом Арбітражного суду, є остаточним і підлягає негайному виконанню, заявником на адресу ТОВ «Вініл» було направлено листа від 19 липня 2007 року № 38-07-07 щодо добровільного виконання рішення арбітражного суду шляхом перерахування на банківський рахунок заявника присуджених ТОВ «Оптилат» сум. 25 липня 2007 року вказаний лист боржником ТОВ «Вініл» був отриманий, але заявник на момент подачі заяви до суду відповіді не отримав.

Заявник вважає, що боржник не бажає виконувати рішення арбітражного суду добровільно, тому відповідно до ч. 1 п. 10.2 регламенту арбітражного суду воно підлягає примусовому виконанню в залежності від місцезнаходження боржника.

ТОВ «Оптилат» просило надати дозвіл на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у справі АС № 314у/2006 щодо стягнення з ТОВ «Вініл» (Україна) на користь ТОВ «Оптилат» (Латвія) вартості поставленого, але неоплаченого товару в розмірі 107 104 євро, штрафу у розмірі 0,1 % від неоплаченого товару на суму 39 094,41 свро, 3 % річних від простроченої суми товару в розмірі 8 586,35 євро та відшкодування судових витрат в розмірі 8 519,11 євро, а всього загальною сумою 163 304,11 євро.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2010 року відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ «Оптилат» про надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у справі АС № 314у/2006.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2014 року ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2010 року скасовано.

Клопотання ТОВ «Оптилат» про надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у справі АС № 314у/2006 задоволено.

Рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у справі АС № 314у/2006 від 27 червня 2007 року визнано.

Надано дозвіл на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у справі АС № 314у/2006 від 27 червня 2007 року щодо зобов'язання ТОВ «Вініл» оплатити ТОВ «Оптилат» 107 104 євро - вартість поставленого, але не оплаченого товару, 39 094,41 євро - штраф у розмірі 0,1 % від несплаченої суми боргу, 8 586,35 євро - 3 % річних від простроченої суми, 8 519,35 євро - понесені витрати у сплаті арбітражного збору, а всього - 163 304,11 євро.

У касаційній скарзі ТОВ «Вініл», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відмовляючи у задоволенні клопотання ТОВ «Оптилат», суд першої інстанції виходив з того, що згідно з вимогами ст. 394 ЦПК України до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, але такі документи ТОВ «Оптилат» до клопотання надані не були.

Також до клопотання додається документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи; виклик у судове засідання може підтверджуватись оригіналом або засвідченою копією документа, за допомогою якого мав здійснюватися виклик згідно з міжнародним договором або законодавством держави, де розглядалася справа. Але документ про те, що ТОВ «Вініл» було належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи, ТОВ «Оптилат» до клопотання не надав, що дало суду підстави вважати, що ТОВ «Вініл» не було належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи;

Крім того, до клопотання додається засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання, проте до клопотання була надана фотокопія ксерокопії рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду, в той час, коли до клопотання належить додавати копію рішення, засвідчену судом, про що зазначено в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України».

Також суд першої інстанції виходив з того, що згідно з Нью-Йоркською Конвенцією, учасницею якої є Україна, до клопотання про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень повинні бути додані належно засвідчені оригінал чи копія письмової угоди, за якою сторони зобов'язались передавати в арбітраж усі, або які-небудь спори, що виникали чи можуть виникнути між ними у зв'язку з певним договором, або іншими відносинами, об'єкт яких може бути предметом арбітражного розгляду, але ТОВ «Оптилат» до клопотання такого, належним чином засвідченого документа, не надало.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та задовольняючи клопотання ТОВ «Оптилат» про надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у справі АС № 314у/2006, суд апеляційної інстанції виходив з того, що підстави щодо відмови у задоволенні клопотання ТОВ «Оптилат» про надання дозволу на виконання рішення іноземного суду відсутні.

Визнання та примусове виконання рішення іноземного суду - це поширення законної сили такого рішення на територію України й застосування засобів примусового виконання в порядку, встановленому ЦПК України.

Відповідно до ст. 390 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Україна та Латвія є учасниками Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень 1958 року.

Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 22 серпня 1960 року про ратифікацію Конвенції про визнання й виконання іноземних арбітражних рішень, укладеної у м. Нью-Йорку в 1958 році, визначено, що Україна застосовуватиме її положення щодо арбітражних рішень, постановлених на території держав, які не є учасницями Конвенції, лише на умовах взаємності.

Європейська конвенція про зовнішньоторговельний арбітраж, підписана в м. Женеві 21 квітня 1961 року, ратифікована Верховною Радою Української РСР 25 січня 1963 року, якою передбачено деякі особливості проведення арбітражу порівняно з положеннями Нью-Йоркської Конвенції.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень 1958 року, кожна договірна держава визнає арбітражні рішення як обов'язкові і приводить їх до виконання згідно з процесуальними нормами тієї території, де проситься визнання й приведення у виконання цих рішень, на умовах, викладених у нижченаведених статтях.

Згідно зі ст. 4 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень, для отримання визнання та приведення до виконання такого рішення, сторона, запитуючи визнання та приведення до виконання такого рішення, при поданні запиту надає відповідним чином завірене арбітражне рішення або належним чином завірену копію такого, а також дійсну арбітражну угоду або її копію. Якщо арбітражне рішення або зазначена угода викладені не офіційною мовою тієї держави, в якій запитуються визнання й виконання цього рішення, подається також переклад названих документів мовою даної держави. Переклад засвідчується офіційним чи присяжним перекладачем або дипломатичною чи консульською установою.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов'язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та ст. 36. Сторона, що спирається на арбітражне рішення, або порушує клопотання про його виконання, повинна подати оригінал належним чином засвідченого арбітражного рішення або належним чином засвідчену копію такого, а також оригінал арбітражної угоди, зазначеної в ст. 7, або належним чином засвідчену копію такої. Якщо арбітражне рішення або угода викладені іноземною мовою, сторона повинна подати належним чином засвідчений переклад цих документів на українську або російську мову.

Як вбачається з матеріалів справи, заявником надано фотокопію рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у справі АС № 314у/2006, яка належним чином посвідчена приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Дворецькою О.М. 14 серпня 2007 року та зареєстрована в реєстрі за № 4307.

У порядку, передбаченому ст. ст. 35, 36 Закону «Про міжнародний комерційний арбітраж» і Нью-Йоркською Конвенцією, розглядаються клопотання про визнання й виконання рішень комерційного арбітражу, що проводяться за арбітражною угодою сторін (третейського суду), а не органів судової системи держави, до відання яких законодавством останньої віднесено розгляд господарських та інших комерційних спорів (господарських, арбітражних судів тощо).

Статтею 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» встановлені підстави для відмови у визнанні або у виконанні арбітражного рішення.

Так, у визнанні або у виконанні арбітражного рішення, незалежно від того, в якій державі воно було винесено, може бути відмовлено лише на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть компетентному суду, у якого просить визнання або виконання, доказ того, що одна із сторін в арбітражній угоді, зазначеній у ст. 7, була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, - за законом держави, де рішення було винесено; або сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте, якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана; або склад третейського суду або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; або рішення ще не стало обов'язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято; або якщо суд визнає, що об'єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду за законодавством України; або визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Задовольняючи клопотання, суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що у матеріалах справи містяться належні та допустимі докази, що свідчать про повідомлення ТОВ «Вініл» щодо розгляду справи в арбітражному суді.

Так, із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Вініл» було належним чином повідомлене про усі стадії арбітражного розгляду, про що свідчать повідомлення про вручення: 02 лютого 2007 року - рекомендоване відправлення № 3329805 з позовними матеріалами, Регламентом та Списком арбітрів Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України; 19 березня 2007 року рекомендоване відправлення № 03782429 з повісткою про розгляд справи на 20 квітня 2007 року з повідомленням про час та місце розгляду справи, склад арбітражного суду та постановою президента Торговельно-промислової палати України від 12 березня 2007 року про призначення арбітра за відповідача; 10 квітня 2007 року рекомендоване відправлення № 3785266 з коментарями позивача та повернутими відповідачем повісткою та постановою президента Торговельно-промислової палати України від 12 березня 2007 року про призначення арбітра за відповідача; 03 травня 2007 року рекомендоване відправлення № 4145597 з ухвалою від 20 квітня 2007 року про відкладення розгляду справи на 11 травня 2007 року з постановою президії Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 20 квітня 2007 року про результати розгляду відводу арбітра; 12 червня 2007 року рекомендоване відправлення № 4247608 з ухвалою від 04 червня 2007 року про поновлення провадження у справі та розгляд справи 26 червня 2007 року; 16 липня 2007 року рекомендоване відправлення № 4502233 з рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 27 червня 2007 року.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про визнання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у справі АС № 314у/2006 від 27 червня 2007 року та надання дозволу на виконання вказаного рішення.

Ураховуючи те, що доводи касаційної скарги висновки суду не спростовують, колегія суддів дійшла висновку, що судове рішення апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального й процесуального права, підстави для скасування судового рішення передбачені ст. 338 ЦПК України відсутні, тому касаційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вініл» відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. Ситнік

Судді: Є.П. Євграфова

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко

В.А. Нагорняк