Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 січня 2015 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гуденко О.А.,

при секретарі - Аслановій Е.Е.,

за участю позивача - ОСОБА_1,його представника - ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Скадовського районного управління юстиції у Херсонській області, третя особа-ОСОБА_4 про визнання батьківства,

В С Т А Н О В И В:

14 листопада 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача про визнання батьківства.

Свої вимоги мотивував тим, що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 від цивільного шлюбу матері ОСОБА_5 та відповідача ОСОБА_3 Для народження дитини, з метою отримання медичної допомоги, та допомоги по догляду за дитиною після пологів, влітку 1989 року його мати поїхала до своєї матері у с. Федорівське Киржачського району Владимирської області (Росія). Літом 1990 року мати разом з ним повернулася до м.Миколаєва, де продовжила проживати однією сім'єю з ОСОБА_3 Однак, у свідоцтві про його народження відомості про батька були записані зі слів матері. До 1993 року його мати та батько проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу, а у 2005 році його мати одружилася з іншим чоловіком та згодом виїхала мешкати разом з ним у м.Скадовськ Херсонської області. Незважаючи на те, що з 1993 року його батьки припинили спільне проживання, ОСОБА_3 завжди цікавився його навчанням, приймав участь у його матеріальному забезпечення та вихованні. Посилаючись на те, що на теперішній час він прагне юридично оформити свої родинні відносити, які мають також для нього юридичні наслідки, позивач просив суд визнати ОСОБА_3 його батьком та зобов'язати відділ ДРАЦС внести відповідні зміни до книги реєстрації народжень та видати на його імя нове свідоцтво про народження, у якому батьком вказати ОСОБА_3

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суду пояснив, що дійсно з 1986 року близько 7 років проживав з ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу у його будинку по АДРЕСА_1. Від цих шлюбних відносин у них народився син ОСОБА_6, якого ОСОБА_5 народжувала у своїх батьків, і за навіюванням останніх записала батьком дитини видуманого чоловіка. З майже тримісячного віку ОСОБА_1 він піклувася про сина, з 14 віку останній взагалі постійно проживає з ним, вони піклуються та допомагають один одному. Він завжди визнавав ОСОБА_1 рідним сином і, зважаючи на свій похилий вік, бажає юридично оформити родинні стосунки та визнати андрія рідним сином.

Відповідач відділ РАЦС РС СРУЮ просив суд розглядати справу у відсутність представника, та відмовити у задоволенні позову в частині зобов'язання відділу внести відповідні зміни до актового запису про народження ОСОБА_7, оскільки Свідоцтво про народження ОСОБА_1 було видане Федорівською сільською радою Виржацького району Владимирської області Росія.

Третя особа ОСОБА_5. надала до суду нотаріально засвідчену заяву, в якій вказала, що ОСОБА_3 є рідним батьком її сина ОСОБА_1 Шлюб між нею та ОСОБА_3 не реєструвався. Їх спільна дитина - ОСОБА_1 народився у період спільного проживання, і у зв'язку з відсутністю шлюбних відносин був зареєстрований на її дівоче призвище. По батькові дитині було присвоєно за ім'ям батька ОСОБА_3.

Вислухавши пояснення позивача, його представника, відповідача, свідків, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Відповідно до Свідоцтво про народження НОМЕР_1 від 25 вересня 1989 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Федоровське Киржачського району Владимирської області РРФСР народився ОСОБА_1, де у графі батько зазначено "ОСОБА_3" - зі слів матері, а у графі мати "ОСОБА_5".

На момент народження позивача, його батьки - ОСОБА_5 та ОСОБА_3 перебували у шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу.

З 28 червня 1990 року по 09 березня 1993 року ОСОБА_5 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, власником будинку якого є ОСОБА_3 , а з 1986 року - проживала в будинку без реєстрації.

З березня 1993 року по 2005 рік позивач, разом із матірю, проживав у м.Миколаєві, після її одруження з іншим чоловіком, позивач виїхав до м.Скадовськ Херсонської області. Весь цей час відповідач спілкувався з позивачем, відвідував його у школі, надавав матеріальну допомогу, ОСОБА_1 часто гостив у будинку відповідача.

24 жовтня 2014 року ОСОБА_3 уклав Договір дарування з ОСОБА_1, за яким передав в дар належний йому житловий будинок №211 з усіма господарськими будівлями та спорудами, земельну ділянку АДРЕСА_1.

Відповідно до пояснень, допитаних у судовому засіданні, свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які є близькими сусідами та друзями відповідача і знайомі з ним з 1970- років, ОСОБА_1 є рідним сином ОСОБА_3, оскільки останній завжди займався вихованням ОСОБА_1, цікавився його життям, станом здоров'я, а після переїзду ОСОБА_1 до м.Скадовськ підтримував з ним добрі відносини, а з 14-15 років ОСОБА_1 взагалі переїхав до батька .

У судовому засіданні судом було встановлено, що запис про батька дитини у книзі записів народження ОСОБА_1 проводився по прізвищу матері, а імя та по батькові батька дитини було записано за її вказівкою, що відповідало на той час діючому законодавству.

Відповідно до ст.121 Сімейного кодексу України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.125 та ст.128 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька може визначатися за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Водночас, Пленум Верховного Суду України в п.3 постанови №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", роз'яснив, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст.128 Сімейного кодексу України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст.53 Кодексу про шлюб і сімю України (який втратив чинність з 01 січня 2004 року), суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.

Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми Кодексу про шлюб і сім'ю України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини, тощо.

Зокрема, відповідно до ст.53 КПШС України походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.

При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Що стосується позовних вимог зобов'язати відділ ДРАЦС РС Скадовського районного управління юстиції у Херсонській області внести відповідні зміни до Книги реєстрації народжень , то у їх задоволенні слід відмовити, оскільки у відповідності до п.2.1 Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, зі змінами від 10.09.2014 року, заява про визнання батьківства, яка є підставою для внесення змін, може бути подана до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про народження або за місцем постановлення рішення суду про визнання батьківства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.121,125,128,134 Сімейного кодексу України, ст.53 Кодексу про шлюб та сім"ю України, ст.ст.213, 215, 218 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Скадовського районного управління юстиції у Херсонській області, третя особа-ОСОБА_4 про визнання батьківства - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с.Костянтинівка Новоодеського району Миколаївської області, громадянина України, батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва шляхом подачі скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя О.А.Гуденко