Ухвала

іменем україни

14 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Коротуна В.М., Парінової І.К.,

Ступак О.В., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_4, треті особи: приватний нотаріус Острозького міського нотаріального округу ОСОБА_5, служба у справах дітей виконавчого комітету Острозької міської ради, про визнання договору іпотеки недійсним, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на рішення апеляційного суду Рівненської області від 15 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра»), ОСОБА_4, мотивуючи вимоги тим, що 17 серпня 2007 року між відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» та її матір'ю - ОСОБА_4 укладено договір № 7/03-08/07-1, згідно з умовами якого остання отримала кредит на споживчі цілі в розмірі 19 800 доларів США. З метою забезпечення зобов'язань позичальника у той же день між банком та ОСОБА_4 укладено договір іпотеки № 7/1708/07-1-Р, відповідно до якого ОСОБА_4 передала в іпотеку належну їй на праві власності двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 у м. Острог Рівненської області. Посилаючись на те, що у порушення вимог ст. 224 ЦК України, ст. ст. 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства» та ч. 2 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» згода органом опіки та піклування на нотаріальне посвідчення договору іпотеки не надавалась, просила визнати недійсним договір іпотеки від 17 серпня 2007 року № 7/1708/07-1-Р.

Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 17 липня 2014 року в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 15 жовтня 2014 року рішення Острозького районного суду Рівненської області від 17 липня 2014 року скасовано. Ухвалено нове рішення. Визнано недійсним договір іпотеки від 17 серпня 2007 року № 7/1708/07-1-Р, укладений між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Острозького міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстраційним № 795, відповідно до якого ОСОБА_4 передала в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «Надра» просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

За змістом ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено, що 17 серпня 2007 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_4 укладено договір № 7/1708/07-1, згідно з умовами якого остання отримала кредит на споживчі цілі у розмірі 19 800 доларів США строком до 17 серпня 2017 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 17 серпня 2007 року ОСОБА_4 уклала з банком договір іпотеки, відповідно до якого передала в іпотеку банку нерухоме майно, що належить їй на праві власності, - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1

Згідно з довідками від 08 серпня 2007 року № 3462 та від 16 серпня 2007 року № 3525, виданими Острозьким комунальним підприємством «Водоканал», за адресою місцезнаходження предмета іпотеки ОСОБА_4 проживала одна, малолітніх та неповнолітніх дітей не зареєстровано. Діти, ОСОБА_3 та ОСОБА_6, зареєстровані АДРЕСА_2.

Також встановлено, що в період з 25 жовтня 2006 року до 20 вересня 2008 року ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою місцезнаходження предмета іпотеки, що підтверджується копією будинкової книги.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції вважав, що на момент укладення договору іпотеки, позивач не мала права користування спірною квартирою, а тому відсутність згоди органу опіки та піклування для укладення оскаржуваного договору не може бути підставою для визнання договору іпотеки недійсним.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, апеляційний суд виходив з того, що на момент укладення оскаржуваного договору позивач була зареєстрована у квартирі, що є предметом іпотеки. Крім того, комунальне підприємство «Водоканал» не є органом, який наділений повноваженнями надавати довідки щодо реєстрації або місця проживання особи.

Такі висновки суду апеляційної інстанції відповідають вимогам закону та ґрунтуються на фактичних обставинах справи.

Згідно з ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятись від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Як роз'яснено у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У п. 44 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що згідно зі ст. 32 ЦК України, ст. 177 СК України та ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

У зв'язку з наведеним суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки), не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову, оскільки на момент укладення спірного договору іпотеки неповнолітні діти фактично використовували житлову площу та мали право користування нею, що підтверджується відповідною реєстрацією, а тому указані обставини були перешкодою для укладення договору іпотеки без отримання попередньої згоди органу опіки та піклування.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставинами, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи судом допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, отже колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» відхилити.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 15 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: В.М. Коротун

І.К. Парінова

О.В. Ступак

С.П. Штелик