Справа № 673/356/15-ц
Провадження № 2/673/227/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2015 р.

Деражнянський районний суд Хмельницької області в складі

головуючої судді- Лукіянець Т.В.

з участю секретаря судових засідань- Ясінської М.О.,

відповідача - ОСОБА_1,

представників - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Деражня цивільну справу за позовом

ОСОБА_4

до

ОСОБА_1,

Відділу Держземагенства у Деражнянському районі

про визнання недійсним державного акта про право власності на земельну ділянку, зобов'язання до вчинення дій

встановив:

В березні 2015 року позивач звернувся до суду з вимогами до ОСОБА_1 (далі відповідач №1) та Відділу Держземагенства у Деражнянському районі (відповідач №2) визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю, який був виданий ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім'я ОСОБА_5 та зобов'язання повернути йому як спадкоємцю за законом сертифікат на право на земельну частку (пай), який був виданий на ім'я ОСОБА_5

В обгрунтування вимог позову вказав, що являється спадкоємцем за законом майна померлого, ІНФОРМАЦІЯ_1 брата ОСОБА_5. За життя, ОСОБА_5 отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 3,62 в умовних кадастрових гектарах. В подальшому, 30 грудня 2008 року на підставі рішення Городищенської сільської ради народних депутатів від 23 жовтня 2001 року на ім'я ОСОБА_5 був виданий державний акт на право приватної власності на землю. Таким чином, просить визнати недійсним вказаний державний акт на право приватної власності на землю з підстав здійснення реєстрації права власності за ОСОБА_5 після його смерті. З метою належного оформлення спадкових прав, просить зобов'язати відповідача №2 повернути сертифікат на право на земельну частку (пай), який був виданий на ім'я спадкодавця ОСОБА_5

В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечує проти задоволення позову.

Представник відповідача №2 в судовому засіданні вимоги позову визнала з підстав їх обгрунтованності.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позову.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть за №07 від 18 жовтня 1999 року (а.с.6).

Так, до складу спадкового майна ОСОБА_5 входило, зокрема, право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності коопсільськогосподарського підприємства «Поділля» розміром 3,62 в умовних кадастрових гектарах, про що свідчить сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий на ім»я спадкодавця.

Взамін сертифікату на право власності на земельну частку (пай), ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі рішення Городищенської сільської ради народних депутатів від 23 жовтня 2001 року на ім'я померлого ОСОБА_5 був виданий державний акт на право приватної власності на землю площею 2,21 га на території Городищенської сільської ради Деражнянського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва(а.с.10).

Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом до майна померлого, що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 14-15).

В силу ст. 530 ЦК Української УРСР (в редакції Закону від 27 грудня 1996 року) при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

В силу ст. 534 ЦК Української РСР (в редакції Закону від 27 грудня 1996 року, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5.) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом.

Згідно ст.ст. 548-549 ЦК Української РСР (в редакції Закону від 27 грудня 1996 року, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Відповідно до інформаційної довідки із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 9 квітня 2015 року спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилася (а.с.33).

Разом з тим, позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права на земельну частку (пай) в силу того, що право власності на землю було зареєстровано після смерті ОСОБА_5

В силу ст. 9-10 ЦК Української РСР здатність мати цивільні права і обов'язки (цивільна правоздатність) визнається в однаковій мірі за всіма громадянами Української РСР та інших союзних республік.

Правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю.

Громадяни можуть відповідно до закону мати майно в особистій власності, право користування жилими приміщеннями та іншим майном, успадковувати і заповідати майно, обирати рід занять і місце проживання, мати права автора твору науки, літератури і мистецтва, відкриття, винаходу, раціоналізаторської пропозиції, промислового зразка, а також мати інші майнові та особисті немайнові права.

Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження.

Відповідно до ч.4 вказаної статті цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Згідно ст. 22 ЗК України (в редакції Закону від 6 квітня 1999 року, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_7.) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Таким чином, ОСОБА_5 за життя набув право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності коопсільськогосподарського підприємства «Поділля» розміром 3,62 в умовних кадастрових гектарах та отримав відповідний правовстановлюючий документ - сертифікат на право на земельну частку (пай). Вказане право, після смерті ОСОБА_5 в порядку спадкування перейшло до його братів ОСОБА_4 та ОСОБА_1, як спадкоємців за законом, проте останній на вказане спадкове майно не претендує.

Враховуючи те, що державний акт серії НОМЕР_1 на право приватної власності на землю площею 2,21 га, яка розташована на території Городищенської сільської ради Деражнянського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданий на ім'я ОСОБА_5 після його смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2, такий не створив будь-яких правових наслідків як для ОСОБА_5, так і для його спадкоємців. З огляду на викладені вище обставини, даний державний акт на право приватної власності на землю підлягає визнанню судом недійсним.

Разом з тим, сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім'я ОСОБА_5, серії НОМЕР_2, який зареєстрований 11 жовтня 1996 року №331 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) зберігається у Відділі Держземагенства у Деражнянському районі (а.с.12).

З метою реалізації позивачем ОСОБА_4 своїх спадкових прав після смерті брата ОСОБА_5, слід зобов'язати відповідача №2 повернути спадкоємцю правовстановлюючий документ - сертифікат на право на земельну частку (пай), який був виданий на ім"я ОСОБА_5

Керуючись ст. 9-10, 530, 534ЦК Української РСР, ст. 22 ЗК України, ст.ст. 10,11,60, 212-214 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги задоволити.

Визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серій НОМЕР_1, виданий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 на підставі рішення Городищенської сільської ради народних депутатів від 23 жовтня 2001 року.

Зобов'язати відділ Держземагенства у Деражнянському районі Хмельницької області повернути ОСОБА_4 сертифікат на право ОСОБА_5 на земельну частку (пай), серії НОМЕР_2 у землі, яка перебувала у колективній власності коопсільськогосподарського підприємства «Поділля» розміром 3,62 в умовних кадастрових гектарах.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Хмельницької області через Деражнянський районний суд Хмельницької області.

Суддя: Т. В. Лукіянець