У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мартинюка В.І.,

Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Вільнянської сільської ради Макарівського району Київської області, третя особа - Реєстраційна служба Макарівського районного управління юстиції, про скасування рішення ради та визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 27 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 24 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому зазначала, що після смерті матері ОСОБА_5 вона зі своєю сестрою ОСОБА_4 успадкували в рівних долях житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1. Згідно виписки з погосподарської книги померлій належала земельна ділянка площею 0,50 га, з яких 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і 0,25 для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до державного акта на право приватної власності на землю НОМЕР_1, який виданий на підставі рішення виконавчого комітету Вільнянської сільської ради № 2 від 18 січня 2002 року, ОСОБА_4 отримала у приватну власність земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,482 га з яких: 0,250 га для обслуговування житлового будинку та 0,232 га для ведення особистого підсобного господарства. Посилаючись на те, що позивач незаконно приватизувала земельну ділянку чим порушені її права, просила задовольнити позов. <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_714/ed_2015_06_02/pravo1/T012768.html?pravo=1>

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 27 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 24 червня 2015 року, позов задоволено. Визнано недійсним та скасовано рішення виконавчого комітету Вільнянської сільської ради Макарівського району Київської області від 18 січня 2002 року № 2 в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку та безоплатної передачі у власність ОСОБА_4 земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,482 га, з яких: 0,250 га для обслуговування житлового будинку, 0,232 га для ведення особистого підсобного господарства. <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2010_03_19/pravo1/VS04072.html?pravo=1>

Визнано недійсним державний акт на право приватної власності на вказану земельну ділянку НОМЕР_1 від 19 червня 2002 року виданий ОСОБА_4 та скасовано його державну реєстрацію. <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2010_03_19/pravo1/VS04072.html?pravo=1>ОСОБА_4 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 - мати ОСОБА_3 та ОСОБА_4, після смерті якої останні успадкували в рівних долях житловий будинок № 50 з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно виписки з погосподарської книги біля житлового будинку за померлою рахувалася земельна ділянка площею 0,50 га, з яких 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і 0,25 для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до державного акта на право приватної власності на землю НОМЕР_1 ОСОБА_4 отримала у приватну власність земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,482 га з яких: 0,250 га для обслуговування житлового будинку та 0,232 га для ведення особистого підсобного господарства. <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_714/ed_2015_06_02/pravo1/T012768.html?pravo=1>

Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що при переході права власності на житловий будинок, розміщений на земельній ділянці, наданій у користування, до набувача переходить право користування тією частиною земельною ділянкою, на якій він розміщений, згідно ст. 120 ЗК України. Крім того, пославшись на ст. 393 ЦК України визнав недійсним та скасував рішення виконавчого комітету Вільнянської сільської ради Макарівського району Київської області від 18 січня 2002 року № 2.

Однак, повністю погодитись з такими висновками неможливо.

Застосовуючи до спірних правовідносин норми ст. 120 ЗК України, ст. 393 ЦК України суди не звернули уваги на те, що вони набрали чинності після переходу до сторін права власності на будинок у порядку спадкування в 1999 році та прийняття виконавчим комітетом Вільнянської сільської ради Макарівського району Київської області рішення від 18 січня 2002 року, яке просила визнати недійсним і скасувати позивач.

Відповідно до ст. 30 ЗК від 18 грудня 1990 року № 561-XII (діючої на час набуття права власності на будинок) при переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об'єктів.

На порушення вимог ст. ст. 10, 60, 179, 213 ЦПК України судами не застосовано закон, який регулює спірні правовідносини.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_3 зазначала, що рішення виконавчого комітету Вільнянської сільської ради від 18 січня 2002 року № 2 відсутнє, на підтвердження цієї обставини посилалась на відповідь Макарівської районної державної адміністрації Київської області від 15 січня 2015 року

Вказаного рішення не долучено і до матеріалів справи.

Із матеріалів справи, зокрема корпії архівної довідки Макарівської районної державної адміністрації Київської області від 15 січня 2015 року (а. с. 13) вбачається, що в протоколах сесій, засідань виконавчого комітету Вільнянської сільської ради за 2002 рік не виявлено рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку та безоплатної передачі у власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,482 га, що розташована по АДРЕСА_1

Однак суд першої інстанції при відсутності цього рішення визнав його недійсним та скасував, не звернувши уваги на те, що скасованим може бути лише рішення, яке приймалось відповідним органом.

У разі відсутності відомостей про прийняття такого рішення воно не тягне за собою правових наслідків. Ця обставина є підставою для визнання незаконними виданих на його виконання в т. ч. державних актів на право приватної власності на земельну ділянку.

Не виправив вказаних помилок районного суду і апеляційний суд.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 зазначала, що після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на житловий будинок № 50, у зв'язку з чим до сторін перейшло право користування земельною ділянкою необхідною для його обслуговування. Земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства розміром 0,232 га до складу спадщини не входила, тому підстави для визнання недійсним виданого їй державного акта в цій частині відсутні, його видачею права позивача не порушені.

Згідно ст. ст. 303 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2094/ed_2014_04_22/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 315 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2106/ed_2014_04_22/pravo1/T041618.html?pravo=1> апеляційний суд зобов'язаний зазначити мотиви відхилення доводів апеляційної скарги.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд у порушення зазначених статтей на вказане уваги не звернув, не перевірив доводів апеляційної скарги в цій частині мотивів на їх відхилення не навів.

Як вбачається із позовної заяви, в якості відповідача позивач в ній зазначила виконавчий комітет Вільнянської сільської ради Макарівського району Київської області.

Однак, в ухвалі про відкриття провадження у справі та ухвалених за результатами її розгляду судових рішеннях відповідачем зазначений не цей орган, а Вільнянська сільська рада Макарівського району Київської області.

Дані про те, що судом у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України, була проведена заміна відповідача відсутні.

Між тим, відповідно до ст. ст. 11, 181 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчі органи рад, як органи місцевого самоврядування, можуть бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції.

Наведені судами порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) та неправильне застосування норм матеріального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому оскаржувані судові рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню, а справа передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи необхідно врахувати наведене, звернути увагу на те, що у державному акті, який посвідчує право власності на земельну ділянку відповідача для будівництва і обслуговування будинку та ведення підсобного господарства, межі кожної з цих земельних ділянок, які мають різне цільове призначення, не визначені, що може свідчити про порушення прав позивача як землекористувача земельної ділянки для будівництва та обслуговування будинку.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 27 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 24 червня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук