АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Корчевного Г.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Оніщука М.І.,

при секретарі Бугай О.О.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2, подану їх представником ОСОБА_3, на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 03 листопада 2014 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Енергомаркет», треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання недійсним договору про надання овердрафту та припинення договорів поруки, -

УСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ТОВ «Торгівельна компанія «Енергомаркет», треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, в якому просять визнати недійсним договір про надання овердрафту, укладений 10.10.2012 р. між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Торгівельна компанія «Енергомаркет» в особі директора ОСОБА_1 Треті особи ( дружини позивачів) дали при цьому згоду на укладання договорів поруки від 10.10.2012 р., укладених між позивачами та відповідачем-1 на виконання зобов'язань перед кредитором солідарно з позичальником, які випливають з у мов кредитного договору.

Унікальний номер справи: 758/12455/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/15569/2014
Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_7
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 03 листопада 2014 року відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ТОВ «Торгівельна компанія «Енергомаркет», 3-ті особи : ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання недійсним договору про надання овердрафту та припинення договорів поруки. Зобов'язано Управління Державного казначейства у Подільському районі міста Києва повернути ОСОБА_3 сплачені кошти судового збору у розмірі 243,60 грн. - (квитанція № 823/з31 від 16.10.2014 р. проведено Публічним акціонерним товариством «КБ «Правекс-Банк»). Зобов'язано Управління Державного казначейства у Подільському районі міста Києва повернути ОСОБА_3 сплачені кошти судового збору у розмірі 243,60 грн. - (квитанція № 823/з30 від 16.10.2014 р. проведено Публічним акціонерним товариством «КБ «Правекс-Банк»).

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 03 листопада 2014 року та направити справу до суду першої інстанції для відкриття провадження у справі та винести окрему ухвалу щодо судді Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_7

Свою апеляційну скаргу мотивують тим, що ухвала суду 1-ї інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.

Посилаються, що фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, можуть бути сторонами господарського процесу лише в справах про банкрутство та в корпоративних справах.

Зазначають, що фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, мають право на оскарження договорів між юридичними особами в порядку цивільного судочинства.З аналізу ч. 1 ст. 3 ЦПК України, п. 1 та п. З ч. 1 ст. 15 ЦПК України вбачається, що фізичні особи мають право звертатися до суду за захистом своїх порушеним прав, якщо вони вважаються, що відповідний договір порушує їх права; а оскільки фізичні особи в даній категорії справи не можуть бути сторонами господарського процесу, то справа є такою що підвідомча районному суду та розглядається в порядку цивільного судочинства.

Вважають, що судом проігноровані частина позовних вимог, зокрема, вимоги про припинення договорів поруки, а сама ухвала мотивована тим, що спірні правовідносини між сторонами виникли щодо укладення між юридичними особами господарських договорів. В той же час суд з невідомих причин проігнорував позовні вимоги про визнання припиненими не господарських договорів, зокрема, договорів поруки між юридичною особою та фізичною особою.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню частково, з огляду на таке.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів і висновків експертів.

Судом першої інстанції встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли щодо укладення між юридичними особами (відповідачем -1 та відповідачем-2) господарського договору - договору овердрафту від 10.10.2012 р.

Також судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 підписував спірний договір як директор TOB «ТК «Енергомаркет» , який діє на підставі Статуту. Відповідно до п.6.3 Статуту TOB «ТК «Енергомаркет» єдиними учасниками товариства є саме позивачі, які уклали договори поруки.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності до ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів підвідомчі господарським судам.

Згідно ч. 2 ст. 122 ЦПК України, якщо заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, судця відмовляє у відкритті провадження.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками Подільського районного суду міста Києва, а саме: даний позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, і є підвідомчий Господарському суду м. Києва,в частині позовних вимог, що стосуються оскарження фізичними особами договорів між юридичними особами в порядку цивільного судочинства.

Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції проігноровано позовні вимоги про визнання припиненими не господарських договорів, зокрема, договорів поруки між юридичною особою та фізичною особою.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме позовної заяви, в прохальній частині позивачі просили винести рішенням, яким:

- визнати недійсним Договір про надання овердрафту № 015/9408/0098433 від 10 жовтня 2012 року укладений між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Торгівельна компанія «Енергомаркет»;

- визнати недійсним п. 10.5 Договір про надання овердрафту № 015/9408/0098433 від 10 жовтня 2012 року укладений між Публічним акціонерним товариством «РайффайзенБанк Аваль» та ТОВ «Торгівельна компанія «Енергомаркет»;

- припинити Договір поруки № 12/С11-115-1/09/574 від 10 жовтня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1;

- припинити Договір поруки № 12/С11-115-1 /09/5 75 від 10 жовтня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2;

Згідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Статтею 559 ЦК України визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині спростовують висновки суду першої інстанції, який мав наявні підстави для застосування в справі норм ст. 559 ЦК України, і відповідно мав підстави для відкриття провадження в справі в частині позовних вимог щодо визнання припиненими договорів поруки.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що подана їх представником ОСОБА_3 про порушення судом першої інстанції норм процесуального права знайшли підтвердження матеріалами справи, відтак є підстави для часткового задоволення вимог скарги, а саме вимоги про скасування оскаржуваної ухвали.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаний або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як закріплено в ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, колегія суддів вважає необґрунтованими висновки районного суду про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження в справі в частині позовних вимог.

За таких підстав, ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 03 листопада 2014 року слід скасувати та направити справу до Подільського районного суду міста Києва для вирішення питання про прийняття.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 ЦПК України розглянувши апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись, ст. ст. 303, 304, 307, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2, подану їх представником ОСОБА_3, - задовольнити частково.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 03 листопада 2014 року - скасувати, справу направити до Подільського районного суду міста Києва для вирішення питання про прийняття.

Ухвала набирає чинності негайно, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: