ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2/753/1785/15
УХВАЛА

"22" січня 2015 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Каліушко Ф.А., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння та правовстановлюючих документів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння та правовстановлюючих документів.

Відповідно до ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Ухвалою суду від 23 грудня 2014 року, у зв'язку з порушенням позивачем вимог статі 119 ЦПК України, дана позовна заява залишена без руху та встановлено позивачеві строк п'ять днів з дня отримання ним даної ухвали для усунення недоліків. Копію даної ухвали направлено на вказану в позовній заяві адресу позивача.

Однак, направлена на вказану у позовній заяві адресу позивача ухвала суду від 23 грудня 2014 року, була повернута до суду з вказівкою на поштовому конверті "за зазначеною адресою не проживає", у зв'язку з чим суд повторно направляв дану ухвалу на вказану адресу позивача.

Проте, ухвала суду від 23 грудня 2014 року також повернута до суду з вказівкою на поштовому конверті "за зазначеною адресою не проживає" та станом на 22 січня 2015 року доказів усунення недоліків вищезазначеної заяви до Дарницького районного суду м. Києва не надходило.

За змістом ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не отримував ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху, що надсилалась йому за адресою, вказаною у позовній заяві, при цьому слід зазначити, що заяви про зміну місця проживання (перебування, знаходження) до суду ним не подано.

Крім того, відповідно до ч. 3. ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Судом враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що ухвала суду 23 грудня 2014 року вважається врученою позивачеві, а встановлені нею вимоги позивачем не виконані.

Частиною 2 ст. 121 ЦПК України передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день її первісного подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких обставин вважаю, що заява підлягає поверненню позивачеві.

Згідно з частиною 5 ст. 121 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду.

Крім того, приписами п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння та правовстановлюючих документів - повернути позивачу.

Зобов'язати відділення Державної казначейської служби України у Дарницькому районі м. Києва, Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві повернути ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок, який було сплачено згідно квитанції №0.0.328367441.1 від 18.12.2014 року (отримувач: УДК у Дарницькому районі м. Києва, код 38021179, рахунок 0003, МФО 820019).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.