Справа № 489/6877/14-ц
Номер провадження 2/489/1131/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування частки квартири,

встановив

В жовтні 2014 року позивач звернулася до суду із позовом обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 05.11.2013 приватним нотаріусом був посвідчений договір дарування квартири між нею та відповідачем, згідно якого вона подарувала відповідачу, який є її сином 11/12 часток квартири АДРЕСА_1 (далі-спірна квартира). Позивач посилалася на те, що цей правочин має бути визнано недійсним у зв'язку з тим, що у момент його здійснення позивач знаходилась в такому стані здоров'я, що не дозволяло їй у повному обсязі усвідомлювати значення своїх дій. Також вказувала, що стан здоров'я призвів до того, що вона помилилась у обставинах, що мають істотне значення, а саме щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, бо вважала, що укладає договір довічного утримання, згідно з яким на ОСОБА_3 покладається обов'язок утримувати її, а не договір дарування та уклала договір на вкрай невигідних умовах.

10.03.2015 до Ленінського районного суду м. Миколаєва надійшла заява про зміну підстав позову в якій позивач просила визнати договір дарування недійсним у зв'язку з тим, що на час його укладання позивач не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Посилаючись на викладене позивач просила призначити судову психіатричну експертизу.

В судовому засіданні представник позивача підтримала клопотання про призначення експертизи.

Відповідач та його представник не заперечували проти задоволення клопотання, вважали за доцільне призначити експертизу.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини.

05.11.2013 між позивачем та відповідачем було укладено договір дарування квартири, згідно якого позивач подарувала відповідачу 11/12 часток спірної квартири.

Позивач зазначає, що на час укладення договору не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до ст. 145 ЦПК України призначення експертизи є обов'язковим у разі, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

Згідно з ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» від 30 травня 1997 року № 8 роз'яснено, що судово-психіатрична експертиза призначається, коли вирішення кримінальної або цивільної справи залежить від визначення психічного стану особи на час вчинення нею певного діяння (бездіяльності) чи укладення угоди за наявності сумнівів щодо її спроможності усвідомлювати значення своєї поведінки внаслідок психічної хвороби або тимчасового розладу душевної діяльності.

За таких обставин, оскільки вирішення питання чи дійсно позивач не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час укладання вищевказаного договору дарування потребує спеціальних знань в галузі психіатрії суд вважає, що необхідно призначити судову психіатричну експертизу.

Кількість і зміст питань, за якими має бути проведена експертиза, визначається судом (ч. 3 ст. 143 ЦПК України).

Частиною 4 статті 143 ЦПК України визначено, що особи, які беруть участь у справі, мають право просити суд провести експертизу у відповідній судово-експертній установі.

У заяві про призначення експертизи позивач просить проведення судової психіатричної експертизи доручити Обласній психіатричній лікарні №1 (м. Миколаїв, вул. Володарського, 4).

Суд вважає можливим доручити проведення експертизи експертам Миколаївської обласної психіатричної лікарні № 1.

Крім цього, враховуючи, що для проведення експертизи необхідний значний проміжок часу, суд також вважає за необхідне, на підставі положень пункту 5 ч. 1 ст. 202 ЦПК України, зупинити провадження у справі на час проведення експертизи.

Керуючись ст. ст. 143, 202-203, 208-210 ЦПК України суд

ухвалив

Призначити у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування частки квартири судову психіатричну експертизу.

На вирішення експерта поставити питання:

- чи усвідомлювала ОСОБА_1, 02.11.1928 р. н. значення своїх дій та (або) чи могла керувати ними при укладенні договору дарування частки квартири від 05 листопада 2013 року сину ОСОБА_3.

Проведення експертизи доручити експертам Миколаївської обласної психіатричної лікарні № 1 (м. Миколаїв, вул. Володарського, 4), які повинні надати суду висновок по даній експертизі до 01.07.2015.

Попередити експерта про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України.

Оплату за проведення експертизи покласти на позивача ОСОБА_1, роз'яснити їй положення ст. 146 ЦПК України про наслідки ухилення від участі у експертизі.

Провадження у справі на час проведення експертизи зупинити.

Ухвала в частині призначення експертизи оскарженню не підлягає.

Ухвала в частині зупинення провадження у справі може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 5 днів з моменту її проголошення.

Суддя В. В. Кокорєв