АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5001/15 Справа № 183/5806/14 Головуючий у 1 й інстанції - Городецький Д. І. Доповідач - Єлізаренко І.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Єлізаренко І.А.

суддів - Ремеза В.А., Свистунової О.В.,

за участі секретаря - Видюкової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімпроменерго" на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулися з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що 14 травня 2012 року між ним, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був укладений договір позики та договір поруки, відповідно до якого, він передав ОСОБА_4 грошову суму в розмірі

2 205 935 грн., а ОСОБА_4, зобов'язався повернути зазначену суму позики в строк до 31 грудня 2012 року. У відповідності до зазначеного договору ОСОБА_5 виступила поручителем за виконання ОСОБА_4 умов договору позики. Факт отримання грошових коштів підтверджується розпискою ОСОБА_4 14 листопада 2012 року між ним, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 була укладена додаткова угода № 01 про внесення змін до договору позики від 14 травня 2012 року, відповідно до якого сторони домовилися, що позика надається у строк з 21 травня 2012 року до 31 грудня 2013 року. Позивач посилається на те, що позичальник ОСОБА_4 до теперішнього часу не виконав умов договору позики, суму позики не повернув, тому просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_4, та ОСОБА_3 на його користь заборгованість за договором позики від 14 травня 2012 року в розмірі 2 205 935 грн.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 14 травня 2012 року в сумі 2 205 935 грн. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ТОВ "Хімпроменерго" просить рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2014 року скасувати, у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи 14 травня 2012 року між ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір позики та договір поруки, відповідно до умов якого, ОСОБА_2 передав ОСОБА_4 грошову суму в розмірі 2 205 935 грн., а ОСОБА_4, в свою чергу, зобов'язався повернути зазначену суму позики в строк до 31 грудня 2012 року (а.с.5, 6).

У відповідності до зазначеного договору відповідач, ОСОБА_5, виступила поручителем за виконання ОСОБА_4 умов договору позики.

14 листопада 2012 року між ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 була укладена додаткова угода № 01 про внесення змін до договору позики від 14 травня 2012 року, відповідно до якого сторони домовилися, що позика надається у строк з 21 травня 2012 року до 31 грудня 2013 року (а.с.7).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, однак, повністю погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, що у відповідності до ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

У відповідності до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавець є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі,визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року по справі № 6-63цс13, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів при вирішенні спорів у подібних правовідносинах, сформульована правова позиція про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

З матеріалів справи вбачається, що 14 травня 2012 року між ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір позики та договір поруки, відповідно до якого, ОСОБА_2 передав ОСОБА_4 грошову суму в розмірі 2 205 935 грн., а ОСОБА_6, в свою чергу, зобов'язався повернути зазначену суму позики в строк до 31 грудня 2012 року (а.с.5-6).

Факт отримання грошових коштів підтверджується розпискою ОСОБА_4 (а.с.4).

14 листопада 2012 року між ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 була укладена додаткова угода № 01 про внесення змін до договору позики від 14 травня 2012 року, відповідно до якого сторони домовилися, що позика надається у строк з 21 травня 2012 року до 31 грудня 2013 року (а.с.7).

Із зазначеного договору позики від 14 травня 2012 року, вбачається, що позика надається з метою погашення заборгованості Позичальника перед громадянином ОСОБА_7 за договором купівлі - продажу частки в Статутному капіталі ТОВ "Хімпроменерго" (об'єкт розташований за адресою: АДРЕСА_1) від 08 травня 2012 року, що складає суму в розмірі 2 205 935 грн. (а.с.5, 6).

З матеріалів справи вбачається, ОСОБА_2 03 лютого 2015 року звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ТОВ "Хімпроменерго", ОСОБА_4, ОСОБА_3 про виділ частки майна та звернення стягнення, в якій просив звернути стягнення на частку майна ТОВ "Хімпроменерго". Підставою такого звернення до суду зі вказаними позовними вимогами є рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2014 року (а.с. 63-68).

Таким чином, враховуючи, що оскаржуваним рішенням суду першої інстанції порушуються інтереси ТОВ "Хімпроменерго", оскільки позика надавалася ОСОБА_2 з метою погашення заборгованості позичальника ОСОБА_4 перед громадянином ОСОБА_7 за договором купівлі - продажу частки в Статутному капіталі ТОВ "Хімпроменерго", та на підставі цього рішення суду ОСОБА_2 звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ТОВ "Хімпроменерго", ОСОБА_4, ОСОБА_3 про виділ частки майна та звернення стягнення, в якій просив звернути стягнення на частку майна ТОВ "Хімпроменерго", а ТОВ "Хімпроменерго" не було залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_2 про стягнення боргу, апеляційна скарга ТОВ "Хімпроменерго" підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімпроменерго" задовольнити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді