АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Чередніченко Н.П.
№ 22-ц/796/1841/2015 Доповідач - Борисова О.В.
Справа №752/6512/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Маляра МаксимаВасильовича на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06 листопада 2014 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, треті особи: публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2014 року позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2, посилаючись на те, що відповідач своїх обов'язків за кредитним договором не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 2527683,50 грн, з яких за кредитом - 1919000 грн. (тіло кредиту) та відсотки за користування кредитом - 608 683,50 грн. та просив стягнути з відповідача зазначену суму.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06 листопада 2014 року позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2, треті особи: ПАТ «Кредитпромбанк», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без задоволення.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник позивача ПАТ «Дельта Банк» - Маляр М.В. подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Посилається на те, що судом першої інстанції невірно застосовані норми ст.ст.256, 261 ЦК України щодо розрахунку строків позовної давності, оскільки 26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, а тому початком перебігу строку позовної давності є 26 червня 2013 року.

Сторони та треті особи в судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлені про день час та місце судового засідання, а тому колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Залишаючи позовні вимоги без задоволення суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_2, про застосування якої було заявлено представником відповідача до ухваленнясудом рішення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій суми або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Судом встановлено, що 15 січня 2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 49.28/01/08-Снза.

Відповідно до п. 1.1 вказаного кредитного договору, банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі у розмірі 1 919 000 грн. строком по 14 липня 2015 року включно.

Процентна ставка за кредитом дорівнює 13,5% річних (п.1.2 вказаного договору).

Відповідно до п.3.1 договору позичальник зобов'язався забезпечити погашення одержаної сумикредиту, починаючи з лютого місяця 2008 року шляхом внесення готівкою або шляхом безготівкового перерахування, кожного календарного місяця, таким чином, щоб станом на одинадцяте число календарного місяця, заборгованість за кредитом не перевищувала певних сум заборгованості, встановлених графіком.

Пунктом 3.2 кредитного договору встановлено порядок виконання основного зобов'язання (повернення одержаної суми кредиту), а п.3.3. договору визначено порядок сплати банку нарахованих процентів за користування кредитом.

При цьому, п.6.2 договору визначено, що проценти за користування кредитом нараховуються банком щомісячно в останній робочий день місяця та в день повного погашення кредиту позичальником за цим договором, але не пізніше строку, вказаного у пункті 1.1 цього договору.

У разі несвоєчасного погашення заборгованості у строк, встановлений у п.1.1 цього договору, останнє нарахування процентів за користування кредитом здійснюється наступного робочого дня за датою, вказаною у п.1.1 цього договору, в подальшому проценти за користування кредитом не нараховуються.

Пунктом 7.10 кредитного договору встановлено, що він набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного погашення позичальником заборгованості за кредитом та процентами за користування ним, а при наявності простроченої заборгованості - і пені за несвоєчасне погашення кредиту та сплату процентів, а також штрафів, передбачених цим договором.

15 січня 2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та поручителем ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір № 49.12/01/I 25/08, відповідно до п.1.1 даного іпотечного договору на підставі кредитного договору іпотекодержатель відкриває боржнику невідновлювальну кредитну лінію у розмірі 1919000 грн. та було підтверджено, що істотними умовами кредитного договору № 49.28/01/08-Снза від 15 січня 2008 року є, зокрема: процентна ставка за користування кредитними коштами 13,535 річних; розмір основного зобов'язання 1919000 грн.; термін повернення кредитних коштів до 12 червня 2015 року включно; порядок виконання основного зобов'язання - згідно п.3.1 кредитного договору; сплата процентів - згідно п.3.2 кредитного договору.

22 грудня 2009 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 49.28/01/08-Снза від 15 січня 2008 року, якою п.1.1 кредитного договору викладено у наступній редакції: «Банк надає позичальнику кредит на споживчі цілі у розмірі 1919 000 грн. строком по 22 грудня 2009 року».

22 грудня 2009 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та поручителем ОСОБА_3 укладено додатковий договір про внесення змін № 1 до іпотечного договору № 49.12/01/125/08 від 15 січня 2008 року.

Цим додатковим договором було, зокрема, викладено п.1.1 іпотечного договору у редакції, якою підтверджено термін повернення кредитних коштів до 22 грудня 2009 року включно.

З наведеного вбачається, що кредитним договором № 49.28/01/08-Снза від 15 січня 2008 року із урахуванням додаткової угоди № 1 від 22 грудня 2009 року до нього було чітко визначено кінцевий строк погашення кредиту (кінцевий строк виконання зобов'язання) по 22 грудня 2009 року.

26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, відповідно до кого в порядку, обсязі та на умовах, визначених цим договором, продавець продав (відступив) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» як новий кредитор замінив ПАТ «Кредитпромбанк» у відповідних кредитних договорах.

Відповідно до вказаного договору купівлі-продажу прав вимоги від 26 червня 2013 року та витягу з додатку № 1 до нього, ПАТ «Дельта Банк» набув право вимоги й по кредитному договору № 49.28/01/08-Снза від 15 січня 2008 року.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не заперечується порушення ним зобов'язання щодо повернення кредиту в сумі 1919000 грн.

Судом встановлено, що відсотки за користування кредитом та їх розмір за ставкою 13,5 % річних за період з 15 січня 2008 року по 22 грудня 2009 року (707 днів) становить: 1919000 грн. х 13,5% /100/365 днів х707 = 501805,36 грн.

З наданої відповідачем квитанції № 660_53 від 05травня 2008 року вбачається сплата останнім відсотків по кредиту у сумі 21234,84грн.

Таким чином, заборгованість відповідача по відсоткам складає: 501805,36 - 21 234,84 = 480570,52грн.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорізробленою до винесення судом рішення, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі ст.266 ЦК України зі сплином позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги.

Відповідно до правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 19 вересня 2014 року справа №6-20цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, зазначено, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Позивачем пропущено строк позовної давності, про сплив якого було заявлено представником відповідача ОСОБА_2 до ухвалення судового рішення у суді першої інстанції.

Позивач звернувся з позовом до суду в травні 2014 року.

Разом з тим, строк позовної давності за позовними вимогами банку сплив 22 грудня 2012 року, оскільки сторони кредитного договору установили кінцевий строк погашення кредиту саме 22 грудня 2009 року.

Крім того, остання сплата відповідачем відсотків була здійснена 05 травня 2008 року, а тому колегія суддів вважає, що позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, почала обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового несплаченого платежу.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про залишення позовних вимог без задоволення, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності.

Доводи апеляційної скарги щодо обчислення строку позовної давності з 26 червня 2013 року, тобто з моменту укладення між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідно до ст.262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу строку позовної давності.

Згідно з ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексом.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки апелянт не надав будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Маляра МаксимаВасильовича відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набираєзаконної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді