Номер провадження: 22-ц/785/4574/15
Головуючий у першій інстанції Прохоров П. А.
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Артеменка І.А., Черевка П.М.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 березня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 - "Про усунення перешкод у користуванні власністю, вселення та зобов'язання не чинити перешкоди", -

ВСТАНОВИЛА:

25.11.2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, по якому просив усунути йому перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 м. Одесі, із зов'язанням надати ключі від квартири, вселити позивача до вказаної квартири, а також зобов'язати відповідачів не чинити позивачу перешкод у користуванні квартирою.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилався на те, що він є власником 1/3 частини вказаної квартири на підставі рішення суду в порядку спадкування за законом. Відповідачі є співвласниками вказаної квартири у порядку спадкування за законом, але перешкоджають позивачу у користуванні квартирою.

Представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити.

Відповідачі, будучи сповіщеними належним чином, до суду не з*явились.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23.03.2015 року позов ОСОБА_3 задоволений, усунені ОСОБА_3 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 м. Одесі; зобов'язано ОСОБА_2, ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_3 у користуванні вказаною квартирою; вселено ОСОБА_3 до даної квартири.

03.04.2015 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на вказане рішення суду, по якій просить рішення районного суду скасувати, ухвалити у справі нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на необґрунтованість рішення районного суду.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

По справі встановлені наступні фактичні обставини.

Спірне житлове приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_1 належить сторонами по справі на праві приватної спільної часткової власності, по 1/3 частині, яке набуте ними у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5

Судом було встановлено, що відповідачі мають доступ до спірної квартири, використовують її приміщення та мають ключі для вхідних дверей. При цьому на вимоги позивача щодо надання йому дублікату ключів та усунення перешкод у користуванні приміщенням вказаної квартири відповідачі належним чином не реагують, ключі та відповідний доступ не надають, що також вбачається з листа Київського РВ УМУ ГУ МВС України в Одеській області, відповідно до якого позивач звертався до вказаного правоохоронного органу з заявою, яка була зареєстрована у ЖЄОЗП за №29334, про те, що йому чиняться перешкоди у користуванні приналежною йому часткою квартири.

Колегія суддів приймає до уваги пояснення відповідачів, які стверджують, що вони не чинять перешкод позивачу у користуванні приміщенням вказаної квартири, але наявність спору в суді та розгляд зазначеної справи протягом чотирьох місяців та відсутність протягом цього часу доступу позивача до приміщення свідчить про створення перешкод позивачеві у користуванні власністю.

Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення його права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про заборону вчинення нею дій для запобігання такому порушенню.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що з наведених фактичних обставин та правових положень вбачається, що відповідачами чиняться перешкоди у користуванні позивачем приналежним йому нерухомим майном, та в зв'язку з тим позивач, відповідно до положень ст.З ЦПК України, ст. 15, 16, 386 ЦК України звернувся до суду за захистом свого майнового права (права користування).

На підставі викладеного, приймаючи до уваги відсутність відомостей про обставини, що унеможливлюють задоволення позову, виходячи з вище встановлених обставин, районний суд прийшов до правильного висновку про необхідність задоволення вимог позивача про його вселення до вищезазначеної квартири та зобов'язання відповідачів не чинити йому перешкоди у користуванні квартирою.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підтвердження своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі ч. 1 ст. 59 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 3 ст. 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що позивачем по справі були надані належні допустимі письмові докази на підтвердження доводів та позовних вимог.

Право на захист є складовою частиною самого суб'єктивного права поряд із правом на власні дії, а також правом вимагати певної поведінки від зобов'язаних осіб.

Цивільний інтерес підлягає захисту, якщо він не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Колегія суддів вважає, що районний суд, давши оцінку поясненням сторін по справі та на підставі сукупності зібраних по справі доказів, прийшов до правильного обґрунтованого висновку, що твердження позивача є доведеними та підтвердженими, у зв'язку з чим підлягаючими задоволенню.

Висновки суду першої інстанції відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Апеляційна скарга не містить доводів, які мають бути підставами для скасування рішення суду.

Доводи апеляційної скарги є неспроможними, висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, є правильним по суті, відповідає вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України, підстави для його скасування та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області В.І. Сватаненко

П.М. Черевко

І.А. Артеменко

13.05.2015 року м. Одеса