МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
19.02.2015 року Справа № 370/1463/14-ц

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Косенко А.В., при секретарі Левківському С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Макарів Київської області справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що «26» грудня 2006 року між відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (надалі - Позивач) та ОСОБА_1 (надалі Відповідач) був укладений Кредитний договір № 64/П/З5/2006-840 (далі - Кредитний договір), згідно з яким Позивач надав, а Відповідач отримав кредит в розмірі 170000,00 доларів США (сто сімдесят тисяч доларів США 00 центів), строком до 25 грудня 2026 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених у кредитному договорі.
В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором між Позивачем та Відповідачем був укладений Договір іпотеки № 4499 від 26.12.2006 року (далі - Договір іпотеки).
Позивач свої зобовязання за кредитним договором, щодо надання кредиту, виконав в повному обсязі. Проте у порушення вимог законодавства та умов кредитного договору відповідач не здійснює погашення кредиту та не сплачує відсотки за користування кредитом у строки та в розмірах, встановлених кредитним договором.
Так, неодноразово позивачем направлялися відповідачу вимоги про усунення порушень кредитного договору з вимогою виконати взяті на себе зобовязання за кредитним договором, які залишені без задоволення.
Посилаючись на порушення позивальником та іпотекодавцем умов договорів банк відповідно і звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Згідно письмової заяви представника позивача, останній позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу без його участі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання не зявилася, представника не направила, причини неявки суд не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, у звязку із чим суд ухвалив заочно розглянути справу на підставі наявних у ній доказів.
Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне.
«26» грудня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (надалі - Позивач) та ОСОБА_1 (надалі Відповідач) був укладений Кредитний договір № 64/П/З5/2006-840 (далі - Кредитний договір), згідно з яким Позивач надав, а Відповідач отримав кредит в розмірі 170000,00 доларів США (сто сімдесят тисяч доларів США 00 центів), строком до 25 грудня 2026 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених у Кредитному договорі.
Відповідно до п.п. 4.3.2., 4.3.3. Кредитного договору Відповідач зобовязався суворо дотримуватися положень цього Договору, а також договору іпотеки, визначеного п. 2.1. цього Договору. Сплачувати мінімально необхідні платежі у розмірі та порядку і строки, визначені в Кредитному договорі.
Проте у порушення вимог законодавства та умов Кредитного договору Відповідач не здійснює погашення кредиту та не сплачує відсотки за користування Кредитом у строки та в розмірах, встановлених Кредитним договором.
Згідно п. 5.1. Кредитного договору, у випадку прострочення сплати мінімального, необхідного платежу по погашенню Кредиту, визначених у п.п. 3.3.3. (до 10 числа поточного місяця) Кредитного договору, а також у випадку прострочення строку виконання зобовязань Позичальника щодо повернення Кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 4.3.5. цього Договору, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.
Згідно п. 1.3.2. Кредитного договору, плата за управління кредитом сплачується Позичальником щомісячно протягом всього терміну користування кредитними коштами із розрахунку 0,35% від розміру фактичного залишку заборгованості за Кредитом (без урахування розміру відсотків, які позичальник повинен сплатити Банку), зазначеним у п. 1.1. цього Договору. Плата сплачується в повному обсязі за кожний календарний місяць, протягом якого Позичальник користувався кредитом, незалежно від фактичної кількості днів, протягом яких Позичальник користувався Кредитом.
Відповідно до п.4.2.4 Кредитного договору, Банк має право вимагати від Позичальника дострокового виконання зобовязань щодо повернення Кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим Договором, можливих штрафних санкцій, якщо Позичальник не вніс чергові мінімально необхідні платежі у термін, визначений п. 3.3.3 цього Договору.
Так, неодноразово Позивачем направлялися Відповідачу вимоги про усунення порушень Кредитного договору з вимогою виконати взяті на себе зобовязання за Кредитним договором.
На момент складання цієї позовної заяви Відповідач вимогу не виконав.
В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором між Позивачем та Відповідачем був укладений Договір іпотеки № 4499 від 26.12.2006 року (далі - Договір іпотеки).
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до визначення термінів договору «Право іпотеки» та п. 4.5. договору іпотеки у разі невиконання відповідачем забезпеченого іпотекою зобовязання або його частини позивач має безумовне та безспірне право за рахунок предмета іпотеки одержати задоволення своїх вимог з вартості предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця, в тому числі але не виключно, всі платежі на користь іпотекодержателя, передбачені кредитним договором, а також нараховані штрафні санкції за порушення зобовязань за кредитним договором, витрати іпотекодержателя на адвокатів, аудиторів, експертів, оцінювачів, витрати, понесені при зверненні стягнення на предмет іпотеки та його реалізації, в тому числі за здійснення виконавчого напису нотаріуса та будь-які інші витрати понесені іпотеко держателем у звязку з цим договором.
З 04.02.2011 року Банк здійснює фінансову діяльність як акціонерне товариство публічного типу. У зв'язку з приведенням статуту у відповідності до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» була проведена державна реєстрація статуту в новій редакції, внаслідок чого найменування ВАТ КБ «Надра» змінено на Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра». Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» є правонаступником всіх прав та обов'язків ВАТ КБ «Надра».
Вирішуючи вимоги за позовом суд керується наступним.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.
Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк(термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до статті 112 ЦК України, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Відповідно до ч. 6. ст. 3 Закону України «Про іпотеку» від 5 червня 2003 року №898 (з наступними змінами і доповненнями) у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.
Частина 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ч. 3 ст. 33 цього ж Закону звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя.
Статтею 41 Закону України «Про іпотеку» визначено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.
Проте, відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду, крім іншого, зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки, таким способом може бути реалізація предмета іпотеки іпотекодержателем самостійно будь-якій особі-покупцеві з застосуванням процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку».
У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Одностороння відмова від зобовязань або одностороння зміна його умов не допускається.
Враховуючи те, що відповідачем було порушено умови кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 767790 (сімсот шістдесят сім тисяч сімсот девяносто) доларів СІЛА 08 центи, що в еквіваленті по курсу НБУ (11,723210 грн. за 1 долар) на 21.05.2014 р. дорівнює 9000964 (девять мільйонів девятсот шістдесят чотири) гривні 36 копійок, в забезпечення виконання зобовязань за цим договором було передано вищевказану земельну ділянку, що знаходяться у власності відповідача, як майнового поручителя, позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню.
Разом із тим, згідно діючого на сьогоднішній день Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії даного закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника чи майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника чи майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.
Мораторій на звернення стягнення на предмет іпотеки згідно вказаного вище закону не стосується земельних ділянок, а тому вимоги позивача про звернення стягнення на земельну ділянку, як окремого обєкту іпотеки, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню.
Вимоги ж позивача про надання йому додатково прав як продавця предмету іпотеки, а саме:отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки, які потрібні для продажу вище зазначеного предмета іпотеки в Головному управлінні Держземагенства у Київській області та всіх підпорядкованих структурних підрозділах або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно: здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладення договору купівлі-продажу предмету іпотеки; звертатися до субєктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмета іпотеки, а також ставити підпис від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, задоволенню не підлягають, оскільки не є способом захисту порушених прав, передбачених ст. 16 ЦК України та Законом України «Про іпотеку».
Як вже було зазначено судом, відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Крім того, згідно вказаної норми договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цієї статті, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 3654 грн.
Керуючись ст.ст. 15, 60, 79, 88, 207, 212-215, 223-226 ЦПК України, суд -
Позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково.
На час реалізації предмету іпотеки передати його в управління Публічному акціонерному товариству «Комерційний Банк «ОСОБА_2» відповідно до ст. 34 ЗУ «Про іпотеку».
В задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Заочне рішення суду може бути переглянуте за заявою відповідачів судом, що його ухвалив, протягом десяти днів з моменту отримання його копії.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем у загальному порядку.
Заочне рішення суду набирає законної сили відповідно до загальних вимог, встановлених ст. 223 ЦПК України.
Головуючий А.В.Косенко