Справа №718/206/15-ц
Провадження №2/718/243/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2015 року

Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючого - судді Олексюк Т.І.

при секретарі - Пітак О.В.

з участю: позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Бойди Г.В.

представника третьої особи - Дмитрюк О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кіцмань справу за позовом ОСОБА_1 до Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області, Кіцманської міської ради Чернівецької області, Головного управління Держземагенства в Чернівецькій області, третьої особи - відділу Держземагенства у Кіцманському районі Чернівецької області про встановлення факту, що має юридичне значення, про включення до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) та зобов'язання виділити земельну ділянку та майновий пай, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.05.1950 року вона була прийнята у члени колгоспу ім. Молотова, який в подальшому був перейменований в колгосп «Радянська Буковина», а з квітня 1973 року реорганізований у державне підприємство «Кіцманський радгосп-технікум», який з листопада 1997 року реорганізований у ДСГП «Суховерхівське» та ДСГП «Кіцманське», а останнє з 16.02.2001 року реорганізовано у КСГП «Кіцманське». Будучи членом вказаного господарства, вона працювала у ньому аж до ліквідації, з нього не звільнялась і постійно була його членом. З жовтня 1967 року вона працювала на двох роботах, працюючи також в Кіцманському АТП, продовжуючи працювати у колгоспі. При розпаюванні земель КСГП «Кіцманське» її помилково не було включено у список громадян - членів КСП, який є додатком до державного акту на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого 08.10.1999 року Кіцманською міською радою. Відомостей про виключення її з членів господарства та про звільнення з роботи немає. На її звернення до райдержадміністрації та міської ради отримувала відмови.

Просила встановити факт прийняття її 07.05.1950 року у члени колгоспу ім. Молотова» м. Кіцмань, який перейменований в колгосп «Радянська Буковина», з квітня 1973 року реорганізований у державне підприємство «Кіцманський радгосп-технікум», який з листопада 1997 року реорганізований у ДСГП «Суховерхівське» та ДСГП «Кіцманське», а останнє з 16.02.2001 року реорганізовано у КСГП «Кіцманське», в якому вона працювала і була членом до розпаювання земель КСГП «Кіцманське і його ліквідації, та те, що з даного господарства вона не була виключена та звільнена. Просила включити її до списку громадян - членів КСГП «Кіцманське», який є додатком до державного акта на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1, які мають право на земельну частку (пай) при розпаюванні КСГП «Кіцманське».

Також просила зобов'язати Кіцманську райдержадміністрацію виділити їй в натурі (на місцевості) земельну ділянку розміром земельної частки (паю), визначеним для членів КСГП «Кіцманське», та виділити майновий пай, та зобов'язати Кіцманську райдержадміністрацію надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки із земель резервного фонду м. Кіцмань Чернівецької області в розмірі середньої частки (паю), визначеної для членів реорганізованого КСГП «Кіцманське», та видати державний акт на право власності на земельну ділянку.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені вимоги з наведених підстав.

Представник Кіцманської райдержадміністрації подав письмові пояснення по даній справі, вказуючи, що райдержадміністрація не є розпорядником земель.

Аналогічну позицію висловила представник відділу Держземагенства у Кіцманському районі.

Представник Кіцманської міської ради подав письмові заперечення на позовну заяву, вказуючи, що за наявності рішення Кіцманського районного суду від 09.09.2002 року у справі № 2-441/2002р., яким було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 по визнання права на земельну частку (пай), наявні підстави для відмови у задоволенні даного позову.

Представник Головного Управління Держземагенства у Чернівецькій області подав письмові пояснення, в яких вказував, що до компетенції суду не належить приймати рішення про надання у власність земельних ділянок.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 року за № 720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються його членами відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Про членство свідчить не трудова книжка, а наявність трудових відносин з цими підприємствами.

Згідно ст.4 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» підприємство діє на основі статуту. У статуті підприємства вказуються порядок вступу до підприємства і припинення членства в ньому, принципи формування спільної власності та права членів щодо неї.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта на право власності на землю.

Член КСП, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому порядку договори купівлі0продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно ч.4 ст.122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до ч.2 ст.123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 09.09.2002 року у справі № 2-441/2002р. у задоволенні позову ОСОБА_1 до КСГП «Кіцманське», Кіцманської міської ради, Кіцманської райдержадміністрації про визнання права на земельну частку (пай) - відмовлено. Вказане рішення залишено без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 11.12.2002 року. Ухвалою Верховного суду України від 24.10.2003 року відмовлено у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 27.12.2007 року у справі № 2-0-94/2007р. встановлено факт, що ОСОБА_1 працювала в ДСГП «Кіцманське», яке є правонаступником колгоспу ім. Молотова м. Кіцмань з січня 1997 року по грудень 1998 року.

Відповідно до змісту протоколу № 5 загальних зборів членів колгоспу ім. Молотова м. Кіцмань від 07.05.1950 року ОСОБА_6 була прийнята в члени колгоспу.

Згідно копії довідки ТзОВ «Суховерхівське» від 18.02.2002 року за № 30 колгосп ім. Молотова був перейменований в колгосп «Радянська Буковина», а з 01.04.1973 року був реорганізований в державне підприємство «Кіцманський радгосп-технікум». Наказом № 42 від 24.11.1997 року реорганізований в державне с/г підприємство «Суховерхівське», яке наказом № 78 від 28.12.1999 року реорганізовано в агроспілку «Суховерхівську», наказом № 1 від 28.04.2000 року у СВК «Суховерхівський», а з 16.01.2002 року в колективне с/г підприємство «Кіцманське». Розподілено «Суховерхівське» в «Кіцманське» з 21.05.1997 року.

ОСОБА_1 не звільнялась з роботи з Кіцманського радгосп-технікуму і не виключалась із членів всіх реорганізованих господарств, в які реорганізовувався колгосп ім. Молотова.

Як вбачається з копії архівної довідки № 5 від 28.01.2001 року, в наявних книгах загальних зборів колгоспників колгоспу ім. Молотова (пізніше Радянська Буковина) за 1947-1973р.р. відомостей про прийом або виключення з членів колгоспу ОСОБА_1 немає. Зазначено протокол № 4 від 06 червня 1951 року: оштрафувати ОСОБА_1 за невихід на роботу 1.06.1951 року по 5 т/днів. Далі колгосп «Радянська Буковина» було реорганізовано в радгосп-технікум в 1973 році. У наявних наказах по основній діяльності по радгоспу за 1973-1994 роки відомостей про виключення з членів колгоспу (радгоспу) ОСОБА_1 немає. Решта документації даної організації на зберігання до архіву не поступало.

Відповідно до змісту копії довідки ВАТ Кіцманське АТП-17739 від 18.07.2002 року за № 174 ОСОБА_1 працювала на даному підприємстві техпрацівником з 1967 року по 1988 рік з 5год. до 9год. І з 17год. до 21год.

Згідно копії відповіді Кіцманської райдержадміністрації від 26.12.2013 року ОСОБА_1 працювала в Кіцманському радгоспі-технікумі з 1950 року по грудень 1967 року, з жовтня 1967 - 1988 рік працювала в Кіцманському АТП-25032, тобто до виходу на пенсію. Як вбачається з копії відповіді Кіцманської райдержадміністрації від 12.12.2014 року державний акт на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1 був виданий КСГП «Кіцманське» 08.10.1999 року.

Відповідно до копії виписки з книги обліку роботи трудового стажу колгоспника ОСОБА_1 працювала в колгоспі «Радянська Буковина», була членом ланки. З 1950 року по 1968 рік.

Згідно копії трудової книжки ОСОБА_7 з 19.10.1967 року по 18.05.1988 року в Кіцманському АТП, звільнена з роботи у зв'язку із досягненням пенсійного віку; з 13.10.1994 року по 15.05.1995 року працювала прибиральницею ОВПФ «Рута». З 16.05.1995 року по 29.12.1997 року працювала прибиральницею ПП «Волмарі»; з 27.07.1998 року по 27.10.1998 року працювала в ДСГП «Кіцманське» сезонним працівником на період вирощування цукрового буряка.

Право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого він є.

Сам факт членства у колгоспі та тривалий термін роботи в інших організаціях до створення КСП й отримання державного акта на право колективної власності на землю не є підставою для отримання земельної частки у новоствореному КСП.

Якщо трудові відносини таких осіб з колективами виникли на підставі трудового договору, а не членства в цьому колективі, то вони не передбачають права на одержання у власність земельної частки (паю). Право на одержання частки землі мають лише члени таких колективів, які залишались у ньому на час приватизації землі.

При вирішенні цих питань законодавством не передбачена можливість врахування відроблених особою, яка претендує на отримання земельної частки, трудоднів, виходів на роботу, характеру виконуваної роботи.

Необхідною умовою для отримання земельної частки (паю) є членство в колективному підприємстві.

Якщо особа в добровільному порядку залишає колектив, ніякої участі в його роботі не бере, переходить на роботу в інше підприємство, то відпадають підстави вважати його членом колективу, з якого він фактично вибув.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами заявлених вимог щодо перебування у членах реорганізованих з колгоспів підприємств, також позивачем не обрано відповідний до ст. 16 ЦК України спосіб захисту особистого немайнового або майнового права та інтересу стосовно виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки та майнового паю, а також стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Аналізуючи вищевикладені та встановлені судом обставини, підстав для задоволення позову не вбачається.

Враховуючи наведене, ст.16 ЦК України, ст.ст. 122, 123 Земельного кодексу України, ст. 4 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 року за № 720/95, керуючись ст.ст.3, 10, 11, 30, 60, 61, 212-218, 234, 256 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: