У Х В А Л А

іменем україни

21 січня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - головне управління юстиції у м. Києві, про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником - ОСОБА_5, на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 23 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 12 липня 2010 року її син, ОСОБА_6, зареєстрував шлюб із ОСОБА_4, яка 09 червня 2011 року покинула сім'ю та виїхала з їхньої квартири. У подальшому, 16 травня 2012 року, вони подали спільну заяву до відділу реєстрації актів цивільного стану про розірвання шлюбу, проте шлюб так і не було розірвано через його смерть, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_2. Після його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1, народилася ОСОБА_7, в актовому записі про народження якої в графі відомостей про батька записано померлого ОСОБА_6 Посилаючись на те, що її син був неспроможний до зачаття дитини, а відомості про батька дитини внесені до актового запису з корисливих мотивів, зокрема для успадкування належної йому за життя квартири, позивачка просила виключити відомості про батька ОСОБА_6 з актового запису про народження дитини, ОСОБА_7

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 23 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 16 вересня 2014 року, позов ОСОБА_3 задоволено. Виключено з актового запису № 2473, внесеного відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського району управління юстиції у м. Києві, про народження ОСОБА_7, запис про батька ОСОБА_6

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - просить скасувати судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, й ухвалити нове рішення.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що з червня 2011 року ОСОБА_6 та ОСОБА_4 разом не проживали, а у жовтні 2011 року він пройшов урологічне обстеження, за результатами якого йому поставлено діагноз обтураційне безпліддя, що свідчить про його неможливість до зачаття дитини.

Апеляційний суд погодився із мотивами та висновками районного суду, зазначивши при цьому, що визначальним для даної справи є медичний аспект стану здоров'я ОСОБА_6, який на момент біологічного зачаття ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, не був спроможний до зачаття дитини.

Проте повністю з таким висновком апеляційного суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що з 12 липня 2010 року ОСОБА_6 та ОСОБА_4 проживали у зареєстрованому шлюбі. 16 травня 2012 року, вони подали спільну заяву до відділу реєстрації актів цивільного стану про розірвання шлюбу, проте шлюб так і не було розірвано через його смерть, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_2.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 народила доньку, ОСОБА_7, в актовому записі про народження якої в графі відомостей про батька записано ОСОБА_6

Пред'являючи позов, ОСОБА_3 посилалась на те, що її син, ОСОБА_6 був неспроможний до зачаття дитини, а відомості про батька дитини внесені відповідачкою до актового запису про народження дитини з корисливих мотивів, зокрема успадкування належної йому за життя квартири.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 137 СК України, якщо той, хто записаний батьком дитини, помер до народження дитини, оспорити його батьківство мають право його спадкоємці, за умови подання ним за життя до нотаріуса заяви про невизнання свого батьківства. Якщо через поважні причини особа не знала про те, що записана батьком дитини, і померла, оспорити батьківство можуть її спадкоємці: дружина, батьки та діти.

Відповідно до ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу.

Судом апеляційної інстанції не враховано, що для застосування ч. 3 ст. 137 СК України позивач повинен довести ті обставини, які входять до предмету доказування (ст. 179 ЦПК України). Зокрема, апеляційний суд у порушення ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України не перевірив та не встановив, чи заперечував ОСОБА_6 за життя своє батьківство відносно дитини своєї дружини, ОСОБА_4, та чи подавав він заяву про невизнання свого батьківства.

Не з'ясовуючи і фактично звільнивши позивача від доведення тих обставин, які є юридично важливим при ухваленні рішення суду, апеляційний суд обмежився лише констатацією факту медичного аспекту стану здоров'я ОСОБА_6 Проте зазначене є предметом дослідження та доказування інших позовних вимог.

Крім того, суд апеляційної інстанції не звернув уваги та не дав оцінки правильності обрання позивачем способу захисту порушеного права, оскільки ст. 137 СК України, на яку позивач посилається, передбачає можливість оспорення батьківства, а не виключення запису про батька з актового запису про народження дитини.

Апеляційний суд допустився й інших порушень норм процесуального права.

Так, відповідно до положень ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Зміст ухвали суду апеляційної інстанції передбачено в ст. 315 ЦПК України, в якій, зокрема, зазначаються: узагальнені доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі; встановлені судом першої інстанції обставини; мотиви, з яких апеляційний суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався; у разі відхилення апеляційної скарги зазначаються мотиви її відхилення.

Таким чином, у судовому рішенні апеляційний суд зобов'язаний дати відповіді на всі доводи апеляційної скарги, оскільки інакше буде порушено вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як мотивування судового рішення судом, який має право за певних обставин на дослідження нових доказів та переоцінку доказів.

Разом із тим на порушення зазначених положень закону апеляційний суд, відхиляючи апеляційну скаргу, обмежився лише дублюванням тексту рішення суду першої інстанції та узагальнюючими фразами про те, що рішення суду першої інстанції є правильним і мотивованим. При цьому суд не перевірив доводів апеляційної скарги; не навів ніяких мотивів ухваленого ним судового рішення та обставин, які б спростовували доводи скарги, та не зазначив, які норми права були судом застосовані.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи апеляційним судом не встановлені, ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 212 ЦПК України щодо оцінки доказів та законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для її скасування.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_5, задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 вересня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська