Справа № 309/188/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 серпня 2015 року м. Ужгород

Колегія судд ів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів ДРОБОТІ В.В., КЕМІНЯ М.П.

при секретарях МАРИНЕЦЬ Д.М., МАРЧИШАКУ Ю.М.

за участю сторін розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення збитків, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду від 13 травня 2015 р., -

в с т а н о в и л а :

ПАТ «Закарпаттяобленерго» 22.01.2015 звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування збитків. Ухвалою Хустського районного суду від 18.03.2015 замінено відповідача ОСОБА_2 на належного відповідача - ОСОБА_1. Позивач уточнював свої вимоги та мотивував їх наступним.

У листопаді 2014 р. за місцем проживання відповідача в будинку АДРЕСА_1 під час обстеження електроустановок споживача було виявлено змонтовану безоблікову розетку від дротів мережного вводу для живлення житлового будинку, при ввімкненні струмоприймачів до якої електроприлади працюють, а лічильник електроенергію не враховує, тобто, виявлено позаоблікове споживання електроенергії через змонтовану поза електролічильником розетку. Цим відповідач допустив порушення положень ст. 26 ч. 4 Закону України «Про електроенергетику», п. 48 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою КМ України № 1357 від 26.07.1999, що було зафіксовано актом від 12.11.2015 № 110512. Позивачу, з урахуванням часу набуття відповідачем права власності на будинок з 28.03.2012, завдано збитки в розмірі 15802,99 грн, що їх, а також судові витрати, позивач просив стягнути на його користь.

Рішенням Хустського районного суду від 03.05.2015 позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Закарпаттяобленерго» у відшкодування збитків 15802,99 грн, а також 243,60 грн у відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Відповідач в апеляційній скарзі порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції як незаконного та необґрунтованого з відмовою в позові через його недоведеність. Посилається, зокрема, на те, що успадкував будинок від попереднього власника і не монтував розеток поза приладом обліку електроенергії; фактично розетка, що була кваліфікована позивачем як позаоблікова, такою не є; документи щодо порушення ПКЕЕН складені неналежним чином, місце позаоблікового підключення до електромережі не зафіксоване, а складений представниками позивача акт про порушення ПКЕЕН не є належним доказом; перевіркою, що проводилася влітку 2014, жодних порушень не було виявлено; нарахування пред'явленої до стягнення суми є неправомірним. Крім того, відповідач та члени його сім'ї не є споживачами електроенергії, позаяк відповідного договору з постачальником не укладали.

У письмових запереченнях на апеляцію позивач вказує на її необґрунтованість, просить скаргу відхилити, рішення суду - залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників: відповідача - адвоката Стеця М.І., який апеляцію підтримав, позивача - Шмулиги В.В., Єрьоміної Д.В. і Гусака С.М., які апеляцію не визнали, обговоривши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до такого.

Задовольняючи пред'явлений до ОСОБА_1 позов повністю, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та доведеності. Утім, повною мірою з таким рішенням колегія суддів погодитись не може.

Особа на власний розсуд розпоряджається своїми цивільними та процесуальними правами та здійснює своє право на захист (ст. 12 ч. 1, ст. 20 ч. 1 ЦК України (тут і далі норми матеріального права в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин), ст. 10 ч. 1, ст. 11 ч. 2 ЦПК України); кожна сторона зобов'язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 10 ч.ч. 2, 3, ст. 11 ч. 1, ст.ст. 57-61 ЦПК України).

Встановлено, що 12.11.2014 представники ПАТ «Закарпаттяобленерго» Нодь О.А., Тесличко Ф.В., Губаль Ю.І. та Мотрунич І.М. склали акт про порушення правил користування електроенергією № 110512, яким за адресою: АДРЕСА_1 зафіксували таке порушення: «змонтована безоблікова розетка від дротів мережного вводу для живлення житлового будинку. При ввімкненні струмоприймачі в дану розетку (пилосос) працює, ел. лічильник спожиту електроенергію не враховував. Таким чином спожита електроенергія не враховувалося і не оплачувалося», акт містить схему електропостачання з відображенням порушення (схему підключення безоблікової розетки) та вказівку на додані матеріали фото- і відеофіксації порушення (а.с. 6). Акт складено в присутності споживача ОСОБА_1, підписано усіма представниками енергопостачальника та споживачем, який жодних зауважень чи заперечень щодо порушення, змісту акту не зазначив. Оригінал акту оглянутий апеляційним судом, копія документа, що міститься в справі, відповідає оригіналу.

Заявою від 13.11.2014 ОСОБА_2 (чоловік ОСОБА_1) на адресу Хустського РЕМ висловив свою незгоду з актом від 12.11.2014 № 110512, вказував на те, що за наслідками проведеної ним перевірки розетка не є безобліковою, просив провести повторну перевірку (а.с. 16). 18.11.2014 відбулося засідання комісії з розгляду актів про порушення ПКЕЕН по Хустському РЕМ, у якому взяв участь ОСОБА_2 і пояснив, що з дружиною ОСОБА_1 і сім'єю проживає у вищезгаданому будинку, вони самостійно сплачують рахунки за спожиту електроенергію, а влітку 2014 р. тими ж працівниками, що склали акт, у будинку проводився контрольний огляд лічильника та розеток. Згідно з протоколом від 18.11.2014 № 696 комісія прийняла рішення про нарахування розміру збитків з 12.11.2011 відповідно до п. 3.1.6. Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої Постановою НКРЕ від 04.05.2006 № 562 (реєстрація в Мінюсті України від 04.07.2006 за № 782/12656, далі - Методика), протокол підписано ОСОБА_2 (а.с. 7).

Первісно позов був пред'явлений до ОСОБА_2, розрахунок збитків був зроблений за період з 12.11.2011 по 12.11.2014 в розмірі 16796,33 грн (а.с. 8), цю суму коштів позивач просив стягнути з відповідача. У подальшому, беручи до уваги, що 28.03.2012 держнотаріус Хустської держнотконтори Турчин В.Ф. видав на ім'я ОСОБА_1 за реєстровим № 380 Свідоцтво про право на спадщину за заповітом за ОСОБА_12, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до якого ОСОБА_1 успадкувала житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 18), суд першої інстанції за клопотанням позивача ухвалою від 18.03.2015 замінив відповідача ОСОБА_2 відповідачем ОСОБА_1 (а.с. 26). Заявою від 03.11.2014 позивач зменшив позовні вимоги і виходячи з часу видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину просив стягнути з неї 15802,99 грн у відшкодування збитків, завданих порушенням правил споживання електроенергії (а.с. 30-31).

Спірні правовідносини регулюються законодавством щодо житлово-комунальних послуг, зобов'язань та споживання електроенергії. За приписами ЦК України, цивільні права і обов'язки виникають із дій, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, підставами для їх виникнення є, зокрема, договори, завдання майнової шкоди іншій особі, інші юридичні факти, такі права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (ст. 11 ч. 1, ч. 2 п.п. 1, 3, 4, ч. 3); зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 ч. 1); зобов'язання мають виконуватися належним чином (ст.ст. 12-14, 525, 526); особа вправі вимагати повного відшкодування завданих їй порушенням зобов'язання майнових збитків, розмір збитків доказується кредитором, відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання (ст.ст. 15, 16, 22, 610, 611, 614, 623).

Порядок врегулювання відносин між постачальником електроенергії та її споживачем, що випливає з положень ст. 714 ЦК України, ст. 1 ч. 1 абз. 2, 11, ст. 13 ч. 1 п. 1, ст. 16 ч. 1, ст. 19 ч. 1, ст. 20 ч. 3 п. 1, ст. 21 ч. 2 п.п. 1, 3, ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги (далі - Закон № 1875-IV), ст. 1 абз. 18, 19, ст. 26 ч. 1 Закону України «Про електроенергетику» (далі - Закон № 575/97-ВР), п. 3, п. 38 абз. 2, п. 42 абз. 2 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою КМ України від 26.07.1999 № 1357 (далі - ПКЕЕН), передбачає обов'язкове укладання договору про користування електричною енергією. З матеріалів справи випливає та визнано сторонами, що особовий рахунок на споживання електроенергії за адресою: АДРЕСА_1 був відкритий на ім'я ОСОБА_12, з якою договір про користування електроенергією не укладався, а після її смерті такий договір не укладався й із ОСОБА_1

Отже, свого передбаченого законодавством обов'язку забезпечити укладання зі споживачем договору про користування електроенергією та надання відповідної комунальної послуги на підставі такого договору позивач не виконав. Поряд із цим, сторонами визнано та відповідає фактичним обставинам справи, що ОСОБА_1 успадкувала будинок, проживає в ньому із сім'єю та споживає електроенергію. З правом споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги кореспондується обов'язок оплачувати ці послуги у строки, встановлені договором або законом (ст. 20 ч. 1 п. 1, ч. 3 п. 5 Закону № 1875-IV, п. 41 абз. 6, 8, п. 42 абз. 6 ПКЕЕН). Верховний Суд України у постановах від 30.10.2013 у справі № 6-59цс13 і від 25.11.2014 у справі № 3-184гс14 висловив правові позиції, за якими споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, між сторонами виникають грошові зобов'язання; відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг; за таких обставин зобов'язання споживача оплатити послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг, а якщо законом не встановлена недійсність договору внаслідок недодержання сторонами письмової форми правочину, то зобов'язання, що виникли між сторонами, є дійсними і повинні виконуватися у відповідності до норм цивільного законодавства. Апеляційний суд не має підстав для відступу від цих правових позицій (ст. 214 ч. 2, ст. 360-7 ЦПК України).

Таким чином, попри відсутність договору про користування електроенергією у відповідача ОСОБА_1 виникли обов'язки внаслідок фактичного споживання електроенергії, в т.ч., обов'язки, що покладаються на споживача в частині дотримання правил і порядку споживання електроенергії, її оплати, відшкодування завданих порушенням відповідних правил енергопостачальнику збитків тощо. Доводи відповідача, що заперечують такі обов'язки, не можуть бути враховані.

Посилання апелянта на те, що він успадкував будинок з електромережею, що існувала в будинку, і не монтував розеток поза приладом обліку електроенергії не можуть слугувати підставою для відмови в позові. Позивач правильно виходив з того, що власність зобов'язує, а особа, здійснюючи свої цивільні права та виконуючи цивільні обов'язки, використовуючи свою власність, не повинна завдавати шкоди законним правам та інтересам інших осіб (ст. 41 Конституції України, ст. 13 ч.ч. 1-3, ст.ст. 316-317, ст. 319 ч.ч. 2, 4, 5 ЦК України). Власник будинку зобов'язаний експлуатувати його відповідно до встановлених правил, вживати необхідних і можливих для нього заходів до забезпечення дотримання законодавства, перевірити та контролювати стан інженерних комунікацій, зокрема, електромережі з метою забезпечення її відповідності встановленим нормам і т.ін. Невиконання (неналежне виконання) власником (у спірному випадку - тривале) своїх обов'язків не звільняє його від відповідальності за порушення відповідних правил, за заподіяння збитків іншій особі у випадку пред'явлення та доведення такою особою обґрунтованої вимоги. Споживач несе відповідальність за порушення правил користування електроенергією, зокрема, за самовільне підключення до об'єкта електроенергетики та споживання енергії поза приладом обліку, такі порушення тягнуть за собою виникнення у споживача обов'язку відшкодувати енергопостачальнику завдані збитки, що відповідає як вищенаведеним нормам закону, так і положенням ст.ст. 26, 27 Закону № 575/97-ВР, п.п. 2, 42, 48 ПКЕЕН.

Діючи в процесі на власний розсуд, відповідач ані в суді першої інстанції, ані в апеляційному суді не спростував у передбачений цивільним процесуальним законом спосіб доводів позивача та наданих ним доказів по суті щодо факту порушення правил користування електроенергією, зафіксованого актом від 12.11.2014 № 110512. Окрім власне акту факт порушення та обставини, на які посилався позивач, стверджуються доданими до акту матеріалами фотофіксації (а.с. 39-41), щодо яких обидві сторони в апеляційному суді визнали, що на них відображена саме та розетка в помешканні відповідача, яка перевірялася на подачу електроструму в обхід електролічильника (безобліково), тобто, зафіксована конкретна розетка.

Акт про порушення ПКЕЕН був складений у присутності споживача, який, оскільки зауважень до нього не мав, зміст акту визнав. Реквізити акту заповнені, у незаповнених графах проставлені прочерки, в акті на відповідній схемі відображено точку підключення до мережі безоблікової розетки, щодо чого споживач теж заперечень не мав. Тож акт відповідає вимогам, встановленим п. 53 ПКЕЕН, Розділом 4 Методики та є належним і допустимим письмовим доказом (ст.ст. 57-59, 64 ЦПК України).

Доказів проведення представниками енергопостачальника перевірки влітку 2014 р., на яку посилається відповідач, у справі немає, а позивач таке заперечує.

З огляду на викладене, доводи та обставини, якими обґрунтовується апеляція, на відміну від доводів позивача, що ґрунтуються на документах, мають характер припущень, на яких не може ґрунтуватися доказування. Висновок суду першої інстанції про заподіяння винними діями відповідача збитків енергопостачальнику вірний по суті, ґрунтується на досліджених судом доказах та відповідає обставинам справи, відповідач не довів відсутності своєї вини у порушенні ПКЕЕН.

Поряд із цим, оцінюючи твердження апелянта про неправомірність нарахування вартості необлікованої електроенергії, а відтак, і пред'явленої до стягнення суми, колегія суддів бере до уваги таке.

Як видно з матеріалів справи та визнано позивачем, вчинене відповідачем порушення ПКЕЕН кваліфіковано як таке, що передбачене п. 3.1.6. Методики, а саме: самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електромережі, що не є власністю енергопостачальника. Позивач розрахував розмір збитків спочатку за період з 12.11.2011 по 12.11.2014 в розмірі 16796,33 грн, потім просив стягнути зі ОСОБА_1 15802,99 грн за період з квітня 2012 р. по 12.11.2014, при цьому, керувався абзацом другим підпункту «а» пункту 3.3. Методики, за яким якщо споживач установив пристрій, що занижує покази приладу обліку, вчинив інші дії, що призвели до споживання необлікованої електричної енергії, виявити які представники постачальника електричної енергії під час проведення контрольного огляду приладу обліку не мали можливості, споживачу робиться перерахунок за спожиту електричну енергію з дати останньої технічної перевірки або допуску електроустановки споживача в експлуатацію (якщо технічна перевірка в період з дати допуску електроустановки споживача в експлуатацію до дати виявлення порушення не проводилась) чи набуття прав власності на об'єкт (приміщення), але не більше ніж за три роки.

Виходячи з системного взаємозв'язку положень Методики колегія суддів приходить до висновку про помилкове, поза відповідним контекстом застосування позивачем та судом першої інстанції положень абз. 2 пп. «а» п. 3.3. Методики для розрахунку пред'явлених до стягнення збитків.

Так, пп. «а» п. 3.3. Методики застосовується до розрахунку вартості необлікованої електроенергії у разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 3.1. Методики (у частині щодо пошкодження приладів обліку), - з дня останнього контрольного огляду приладу обліку до дня усунення порушення, але не більше загальної кількості днів за шість календарних місяців, що передували дню виявлення порушення. Абзаци 2 і 3 підпункту «а» пункту 3.3. Методики є частинами цього підпункту, структурно розміщені у складі цього підпункту і, відповідно, застосовуються саме до тих порушень ПКЕЕН, яких стосується цей пункт. У зазначених абзацах не міститься вказівка на можливість їх застосування для розрахунку вартості необлікованої електроенергії у разі виявлення у споживача порушень, зазначених у інших підпунктах пункту 3.1. Методики.

Підпункти 1 - 3 пункту 3.1. Методики передбачають такі порушення ПКЕЕН:

пошкодження або відсутність на приладах обліку пломб з відбитками тавр про повірку приладів обліку (за умови наявності акта про збереження пломб, складеного в порядку, установленому ПКЕЕН, або іншого документа, який підтверджує факт пломбування приладів обліку, та за умови втручання споживача в роботу приладів обліку) (пп. 1); пошкодження або відсутність пломб з відбитками тавр електропередавальної організації або індикаторів, установлених у місцях, указаних в акті про збереження пломб, складеному в порядку, установленому ПКЕЕН, або в іншому документі, який підтверджує факт пломбування приладів обліку, установлення індикаторів та передачу на збереження приладів обліку електричної енергії, відповідних пломб та індикаторів (пп. 2); пошкодження приладів обліку (розбите скло, пошкодження цілісності корпусу тощо), інші дії споживача, які призвели до зміни показів приладів обліку (фіксація індикатором впливу постійного (змінного) магнітного або електричного полів, використання фазозсувного трансформатора тощо (у разі підтвердження факту встановлення та передачі на збереження споживачу (власнику або наймачу об'єкта) приладів обліку, установлених пломб та індикаторів) (пп. 3).

За змістом викладеного, вказані у пп. 1 - 3 п. 3.1. Методики порушення ПКЕЕН передбачають вчинення споживачем дій, які призвели до пошкодження приладів обліку, зміни їх показів тощо, а відтак, до споживання необлікованої електроенергії. Виходячи зі змісту та характеру порушень, перелік таких протиправних дій споживача не може бути встановленим, не може бути вичерпним, а конкретні дії встановлюються у процесі фіксації та перевірки факту порушення ПКЕЕН. Якщо виявити такі дії під час проведення контрольного огляду приладу обліку не було можливості, застосовуються правила абзацу 2 пп. «а» п. 3.3. Методики, якщо ж виявити такі дії було можливо, то застосовуються правила абзацу 3 пп. «а» п. 3.3. Методики, за якими відповідний перерахунок може бути зроблений за період, що не перевищує шість календарних місяців, які передували дню виявлення порушення.

Таким чином, законодавством не передбачено розрахунку та стягнення вартості необлікованої електроенергії за період до трьох років у разі виявлення у споживача порушення ПКЕЕН, передбаченого п. 3.1.6. Методики. Аналогічно таке питання вирішено в Методиці і щодо порушень Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ України від 31.07.1996 № 28 (реєстрація в Мінюсті України від 02.08.1996 за № 417/1442, далі - ПКЕЕ): за порушення, передбачені пп. 1 - 3 п. 2.1. Методики (крім випадків фіксації індикатором впливу постійного (змінного) магнітного або електричного полів), якщо виявити відповідні дії споживача під час проведення контрольного огляду приладу обліку не було можливості, застосовуються правила п. 2.5. Методики з можливістю відповідного нарахування за період, не більший за три роки, тоді як за порушення ПКЕЕ, передбачені пп. 6, 7 п. 2.1. Методики (підключення до електромережі, що не є власністю енергопостачальника, електроустановок, струмоприймачів або електропроводки поза розрахунковими приладами обліку електроенергії), трирічного періоду для розрахунку загального обсягу самовільно спожитої електроенергії не передбачено, а береться сумарна кількість днів у періоді від дня набуття споживачем права власності на електроустановку (але не більше сумарної кількості днів у дванадцяти календарних місяцях, що передували дню виявлення порушення) до дня усунення порушення (п.п. 2.6., 2.8., 2.9. Методики).

Підпунктом «б» пункту 3.3. Методики встановлено, що у разі самовільного підключення споживачем електроустановок, струмоприймачів або проводів до електричних мереж енергопостачальника розрахунок здійснюється з дня набуття споживачем права власності на електроустановку чи права користування електроустановкою або із дня здійснення останньої технічної перевірки електричної мережі, до якої було здійснене самовільне підключення, але не більше сумарної кількості днів за дванадцять календарних місяців, що передували дню виявлення порушення, та до дня усунення порушення. Пунктом 3.5. Методики передбачено, що у разі виявлення у споживача порушення, зазначеного у підпункті 6 пункту 3.1. Методики, добовий обсяг споживання електричної енергії через проводи, якими здійснене самовільне підключення або підключення поза приладом обліку, визначається за формулою, зазначеною в п.2.7. Методики, у свою чергу, у пункті 2.7. Методики для визначення загального обсягу самовільно спожитої електроенергії за передбаченою формулою застосовується період не більше сумарної кількості днів за дванадцять календарних місяців, що передували дню виявлення порушення до дня усунення самовільного підключення.

Відповідно до викладених вище положень закону та виходячи з приписів ст.ст. 19, 58, 61 Конституції України, ст. 13 ч. 1, ст. 14 ч.ч. 1, 2, 3, ст. 614 ч. 1 ЦК України, цивільні права особа здійснює, а цивільні обов'язки - виконує в межах, встановлених договором або актами цивільного законодавства; ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, та відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення; юридична, в т.ч., цивільно-правова, відповідальність особи має індивідуальний характер; підставою такої відповідальності є склад відповідного цивільного правопорушення, за вчинення якого застосовується санкція, вид та межі застосування якої чітко передбачені договором або нормами законодавства. Відповідальність, застосування санкції за аналогією не допускаються.

У справі встановлено факт позаоблікового споживання відповідачем електроенергії, що постачається позивачем, внаслідок самовільного підключення до електромережі. Тобто, за будь-яких обставин електроенергія постачається в рамках єдиного технологічного ланцюга через мережу позивача, тому в розумінні законодавства і фактично має місце самовільне підключення до електричної мережі (технологічного ланцюга) енергопостачальника, що лише і уможливлює споживання енергії. Для настання відповідальності за таке порушення ПКЕЕН не має значення те, чи самовільне підключення мало місце безпосередньо до ділянки мережі, що належить постачальнику, чи таке мало місце до ділянки технологічного ланцюга поза межами власне лінії електропередачі (наприклад, на ділянці від електричного стовпа до будинку). У цьому розумінні дійсний зміст підпункту «б» пункту 3.3. Методики охоплює випадки самовільного підключення до електромережі, в т.ч., передбачений підпунктом 6 пункту 3.1. Методики. Доводи позивача про втрату можливості притягти порушника до майнової відповідальності у випадку незастосування до спірної ситуації положень абз. 2 пп. «а» п. 3.3. Методики колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки для поширення положень цього абзацу на порушення, про яке йдеться в справі, правових підстав немає, натомість на таке порушення поширюються положення пп. «б» п. 3.3., п. 3.5. Методики.

За таких обставин, доводи апеляції про неправомірність нарахування вартості необлікованої електроенергії певною мірою заслуговують на увагу, за період з квітня 2012 р. по 12.11.2014 нарахування проведено без достатніх правових підстав, з урахуванням встановленого та положень ст.ст. 251-254 ЦК України обґрунтованим слід визнати нарахування збитків за безоблікове споживання електроенергії за один рік по день виявлення порушення ПКЕЕН включно, тобто, з 13.11.2013 по 12.11.2014. За даними розрахунку та витягу з особового рахунку споживача за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8, 80-83), які не оспорювалися відповідачем щодо параметрів відповідних нарахувань як таких, середньоденне споживання електроенергії у листопаді 2013 р. становило 10,2 кВт год. (306 кВт год. : 30 днів), середньоденна оплата за самовільно спожиту електроенергію у листопаді 2013 р. становила 15,5703 грн (467,11 грн : 30 днів), за період з 13.11. по 30.11.2013 (18 днів) було спожито 183,6 кВт год. на суму 280,27 грн, загалом за період з 13.11.2013 по 12.11.2014 за наявними даними було спожито 3877,6 кВт год. на суму 6581,37 грн.

Відтак, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, суть і характер спірних правовідносин та загалом правильно застосував норми матеріального права, якими вони регулюються, проте, припустився помилки в застосуванні цих норм щодо визначення періоду нарахування збитків та суми стягнення, в межах якого таке нарахування і вимога позивача можуть вважатися правомірними. Тому апеляцію на підставі ст. 309 ч. 1 п.п. 2-4 ЦПК України слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити, зменшивши суму належних до стягнення з відповідача коштів у відшкодування позивачу збитків до розміру 6581,37 грн, що складає 41,65% від розміру пред'явленої вимоги. Судові витрати за наслідками вирішення спору слід розподілити за правилами ст. 88 ЦПК України з урахуванням сплаченого та зустрічних розрахунків сторін за цими витратами.

Керуючись ст.307 ч. 1 п. 3, ст. 309 ч. 1 п.п. 2-4, ст.ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Хустського районного суду від 13 травня 2015 р. змінити, зменшивши суму належних до стягнення зі ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» коштів у відшкодування збитків до розміру 6581,37 грн (шість тисяч п'ятсот вісімдесят одна гривня 37 коп.).

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Закарпаттяобленерго» 30,39 грн у відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскар¬жене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді