Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Гвоздика П.О., Дербенцевої Т.П.,

Писаної Т.О., Ступак О.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Дернівської сільської ради Баришівського району Київської області, третя особа - Управління Держземагентства у Баришівському районі Київської області, про визнання неправомірним рішення ради та його скасування

за касаційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника

на рішення Баришівського районного суду Київської області від 14 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 18 серпня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що відповідно до рішення Дернівської сільської ради Баришівського району від 27 лютого 2001 року № 16 їй безкоштовно передано у приватну власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 розміром 0, 25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства розміром 0, 24 га.

Разом з тим в квітні 2014 року після отримання копії позовної заяви ОСОБА_4, де вона залучена відповідачем, стало відомо, що рішенням Дернівської сільської ради № 144-20/04 від 30 вересня 2005 року відповідачу ОСОБА_4 передано у власність земельну ділянку по АДРЕСА_2 загальною площею 0, 34 га,у тому числі 0, 25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,009 га для ведення особистого селянського господарства, чим порушено її права на земельну ділянку, виділену рішенням Дернівської сільської ради Баришівського району від 27 лютого 2001 року № 16.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_3 просила визнати рішення Дернівської сільської ради Баришівського району №144-20/04 від 30 вересня 2005 року про передачу у власність ОСОБА_4 земельної ділянки недійсним та скасувати його.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 14 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 18 серпня 2014 року, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 в особі представника , посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Встановлено, що рішенням Дернівської сільської ради Баришівського району від 27 лютого 2001 року № 16 ОСОБА_3 безкоштовно передано у приватну власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 розміром 0, 25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства розміром 0, 24 га.

Рішенням Дернівської сільської ради № 144-20/04 від 30 вересня 2005 року відповідачу ОСОБА_4 передано у власність земельну ділянку по АДРЕСА_2 загальною площею 0, 34 га,у тому числі 0, 25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,009 га для ведення особистого селянського господарства.

ОСОБА_3 вважає порушеними свої права на земельну ділянку з підстав, що рішенням Дернівської сільської ради № 144-20/04 від 30 вересня 2005 року ОСОБА_4 виділено землю розміром 0, 34 га за рахунок належної їй земельної ділянки без вилучення такої у встановленому законом порядку.

На підставі ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється зокрема шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням цих норм суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, виходячи із підстав позову та встановлених обставин, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог (повністю чи частково) або відмову у їх задоволенні.

Обов'язок доказування обґрунтованості вимог у спірній категорії правовідносин покладається на позивача.

Суд не може вирішувати справу на підставі припущень (ст. 60 ЦПК України).

Вирішуючи спір та відмовляючи у позові, суди правильно визначили предмет доказування у справі, повно та всебічно перевірили доводи сторін, що складають зміст вимог і заперечень, та на підставі встановленого дійшли висновку про те, що обставини накладення (площею, конфігурацією, зовнішніми межами) земельної ділянки по АДРЕСА_2 на земельну ділянку позивача не підтверджуються відповідними доказами.

За вимогами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Наявність судового рішення про відмову у задоволенні позову за недоведеністю підстав позову не позбавляє ОСОБА_3 звернутися із таким позовом повторно із наданням відповідних доказів, що підтверджують заявлені вимоги.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337, ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника відхилити.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 14 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 18 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: П.О. Гвоздик

Т.П. Дербенцева

Т.О. Писана

О.В. Ступак