АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/9680/14-ц Номер провадження 22-ц/786/1527/15Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж. О. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.

суддів: Мартєва С.Ю., Кривчун Т.О.

при секретарі Колодюк О.П.

за участю ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна"

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 березня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг України", треті особи приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіна Ліана Леонідівна, ОСОБА_5, Автозаводський відділ державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом та просив визнати виконавчий напис, вчинений 21 грудня 2009 року нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Відовіною Л.Л. про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що 18 жовтня 2005 року між акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» (далі - АКБ «Райффайзенбанк Україна», кредитор, Банк) і ним був укладений кредитний договір у розмірі 18 900 доларів США на строк до 19 жовтня 2015 року. З метою забезпечення виконання зобов'язання між ними також 18 жовтня 2005 року було укладено іпотечний договір, згідно з яким він передав банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» є правонаступником АКБ ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (договір про відступлення права вимоги від 12 листопада 2010 року).

21 грудня 2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіною Л.Л. за заявою кредитора було вчинено виконавчий напис, згідно з яким звернено стягнення на квартиру АДРЕСА_1. За рахунок коштів, отриманих від реалізації вищевказаної квартири, надано право кредитору задовольнити свої вимоги за період з 22 липня 2009 року до 16 грудня 2009 року в розмірі 14 825,21 доларів США, що за курсом НБУ станом на 16 грудня 2009 року становить 118 204,36 грн. і складається із заборгованості за кредитом, процентів та пені за несвоєчасну сплату кредиту й процентів.

Вважає, що виконавчий напис було вчинено із порушеннями вимог Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дії нотаріусами України, зокрема не направлення йому вимоги про усунення порушень кредитного договору, а також вказував, що сума боргу не була безспірною.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено.

Визнано виконавчий напис вчинений 21 грудня 2009 року нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Відовіною Л.Л. про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, таким, що не підлягає виконанню.

Вирішено питання про судові витрати.

Вказане рішенняв апеляційному порядку оскаржило ТОВ "ОТП Факторинг Україна", просило скасувати його та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме безпідставність висновку про те, що сума боргу позивача не була безспірною.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 18 жовтня 2005 року між акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого відповідно до договору про відступлення права вимоги від 12 листопада 2010 року є АКБ ТОВ «ОТП Факторинг Україна», і ОСОБА_2 був укладений кредитний договір на суму 18 900 доларів США на строк до 19 жовтня 2015 року. З метою забезпечення виконання зобов'язання сторони кредитного договору також 18 жовтня 2005 року уклали іпотечний договір, згідно з яким ОСОБА_2 передав банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

У зв'язку з порушенням ОСОБА_2 умов договору 10 червня 2009 року Банк надіслав боржнику вимогу про дострокове погашення кредиту у повному обсязі в сумі 13 683,74 доларів США, що підтверджується розпискою про отримання поштового повідомлення 20 червня 2009 року.

20 жовтня 2009 року Банком направлено боржнику ще одну судову вимогу про дострокове погашення заборгованості в сумі 14 825,21 грн.. Доказів отримання її ОСОБА_2 суду не надано.

21 грудня 2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіною Л.Л. за заявою ПАТ «ОТП Банк» було вчинено виконавчий напис, згідно з яким звернено стягнення на квартиру АДРЕСА_1. За рахунок коштів, отриманих від реалізації вищевказаної квартири, надано право Банку задовольнити свої вимоги, які за період з 22 липня 2009 року до 16 грудня 2009 року склали 14 825,21 доларів США (по курсу НБУ станом на 16 грудня 2009 року - 118 204,36 грн.) заборгованості за кредитом, процентів та пені за несвоєчасне сплату кредиту й за несвоєчасну сплату процентів (а.с. 8).

У зв'язку зі скаргою ОСОБА_2 за дорученням Міністерства юстиції України Головне управління юстиції у Дніпропетровській області провело перевірку та встановило наступне: для вчинення виконавчого напису приватному нотаріусу серед іншого було подано заяву Банку від 16 грудня 2009 року, Графік погашення заборгованості, копію листа-вимоги Банку від 10 червня 2009 року про повернення боргу в сумі 13 683,74 доларів США, поштове повідомлення про вручення позивачу цього листа-вимоги 20 червня 2009 року, розрахунок заборгованості від 16 грудня 2009 року на суму 14 825 доларів США, що не співпадає із сумою боргу у листі-вимозі від 10 червня 2009 року (а.с. 13-15).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що сума заборгованості позивача за кредитним договором на момент вчинення виконавчого напису не була безспірною.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Відповідно до пункту 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень.

Доводи апелянта про безспірність боргу ОСОБА_2 за кредитним договором спростовується матеріаламисправи.

Так, відповідно до розписки про отримання поштового повідомленняОСОБА_2 було отримано вимогу про дострокове погашення кредиту у повному обсязі в сумі 13 683,74 доларів США.

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Всупереч вимогам ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України представниками ТОВ "ОТП Факторинг Україна" не було надано доказів, що позивачем було отримано будь-яку іншу вимогу про повернення заборгованості на більшу суму.

Проте, з виконавчого напису нотаріуса від 21 грудня 2009 року вбачається, що вимога банку, яка підлягає задоволенню внаслідок звернення стягнення на предмет іпотеки становить 14 825 доларів США.

Таким чином, нотаріусом всупереч вимогам законодавства вчинено виконавчий напис на суму, яка перевищує зазначену у вимозі-повідомленні банку та не є безспірною.

Доводи апелянта про недопустимість посилання на Лист Міністерства юстиції України 25 квітня 2013 року (а.с. 13-15) як на доказ неправомірних дій нотаріуса є неспроможними.

Так, апелянтом не наведено жодних доказів, які б вказували на недостовірність вказаного листа, а тому колегія суддів не вбачає підстав для сумнівів у його правомірності.

Окрім того, судом першої інстанції особисто досліджено виконавчий напис нотаріуса, вчинений 21 грудня 2009 року нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Відовіною Л.Л. про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, лист ТОВ «ОТП Банк» від 10 червня 2009 року до ОСОБА_2 з вимого виплати заборгованості за кредитним договором та встановлено невідповідність суми заборгованості, встановленої виконавчим написом нотаріуса та листом-вимогою банка.

Пояснення апелянта щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 відповідно до рішення Апеляційного суду Полтавської області від 28 вересня 2011 року не мають значення для встановлення невідповідності заборгованості, визначеної в листі-вимозі ТОВ «ОТП Банк» від 10 червня 2009 року та виконавчому записі нотаріуса від 21 грудня 2009 року.

Наявність рішення Апеляційного суду Полтавської області від 19 лютого 2013 року, яким встановлена безспірність заборгованості ОСОБА_2 не спростовує фактів порушення прав та інтересів позивача, що були встановлені судом в межах даної цивільної справи.

Доводи апелянта про пропуск позивачем строків позовної давності повною мірою повторюють його заперечення на позовну заяву та були спростовані судом першої інстанції.

Виходячи з викладеного, доводи апеляційної скарги про помилковість судового рішення спростовуються матеріалами справи і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які передбачені ст.309 ЦПК України як підстави для скасування або зміни рішень.

Керуючись ст. ст. 205 ч.1 п.6, 303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" - відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Л.М. Хіль

Судді /підписи/ С.Ю. Мартєв

Т.О. Кривчун

ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області Л.М. Хіль