У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Лесько А.О., Луспеника Д.Д.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання договору дарування недійсним, витребування будинку з чужого незаконного володіння та визнання права власності, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6, на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 28 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 28 грудня 1991 року він уклав шлюб з відповідачем, яка почала проживати разом з ним у будинку батьків за адресою по АДРЕСА_1. 25 лютого 2003 року батько позивача подарував йому зазначений житловий будинок. 18 вересня 2009 року ОСОБА_4 оформив на ім'я відповідача договір дарування спірного будинку. Зазначає, що вказаний договір було ним підписано під впливом помилки, оскільки в момент підписання він не розумів який договір підписує та наслідки підписання, а також зазначає, що він не мав наміру передавати своє єдине житло у власність відповідача. З урахуванням уточнень просив визнати договір дарування від 18 вересня 2009 року недійсним, витребувати будинок з чужого незаконного володіння та визнати за ним право власності на будинок АДРЕСА_1

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеса від 29 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28 жовтня 2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд першої та апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що позивачем не було доведено факту, що договір дарування житлового будинку № 60 по вул. Генерала Доватора у м. Одеса був підписаний ним під впливом помилки.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 28 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник