Справа № 372/4286/15-ц
провадження 2-1758/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

09 листопада 2015 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Мори О.М.,

при секретарі Василенко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Обухові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Обухівського району Київської області, третя особа: Управління Держземагенства в Обухівському районі Київської області про визначення розміру часток співвласників та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з даною позовною заявою та просила визначити розмір часток співвласників у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,068 га в рівних частинах та визнати за нею, в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку загальною площею 0,009 га.

Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач зазначає, що вона спільно з матірю ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю є співвласниками земельних ділянок площею 0,068 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та площею 0,009 га, що знаходяться за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вул. Соловяненка, 355. 18 січня 2013 року мати позивача ОСОБА_3 померла в звязку з чим вона звернулась до Шостої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказані земельні ділянки їй було відмовлено у звязку з тим, що в Державному акті на право приватної власності не визначено частки співвласників на земельні ділянки та не надано витягу з Державного земельного кадастру. Окрім того, земельну ділянку площею 0,009 га рішенням ОСОБА_2 селищної ради Обухівського району від 27.07.2000 року № 69/17 для ведення особистого підсобного господарства було до виділено та передано у приватну власність лише матері позивача, хоча державний акт і видано на двох осіб. Позивач просить в судовому порядку визнати за нею право власності у порядку спадкування на земельну ділянку 0,009 га та визначити частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0, 068 га в рівних частинах,оскільки іншим чином захистити своє право не може.

Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеному в позовній заяві та просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 селищна рада Обухівського району Київської області, про розгляд справи повідомлявся належним чином, в судове засідання свого представника не направив, заяв, клопотань до суду не подав.

Третя особа, Управління Держземагенства в Обухівському районі Київської області, про розгляд справи повідомлялась належним чином, в судове засідання свого представника не направила, заяв, клопотань не подала.

За таких обставин, керуючись ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу заочно.

Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-КВ № 061028, виданого ОСОБА_2 селищною радою Обухівського району Київської області 02 серпня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5636 ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є співвласниками земельної ділянки площею 0,068 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельної ділянки площею 0,009 га, що знаходяться за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вул. Леніна, 355, без визначення часток співвласників в державному акті (а.с.11).

25.07.2000 року рішенням ОСОБА_2 селищної ради Обухівського району № 60 вулицю Леніна в смт. Козин Обухівського району перейменовано на вулицю Соловяненка.

Рішенням ОСОБА_2 селищної ради № 69/17 від 27.07.2000 року було довиділено та передано безкоштовно у приватну власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,009 га, що знаходяться за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вул. Леніна, 355 для ведення особистого підсобного господарства.

18 січня 2013 року померла ОСОБА_3, що підтверджується відповідним Свідоцтвом про смерть серії І-БК № 257888.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне їй майно, до якої входить і належна спадкодавцю частина земельної ділянкиплощею 0,068 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельної ділянки площею 0,009 га, що знаходяться за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вул. Леніна, 355.

Як вбачається з копії спадкової справи до майна померлої 18 січня 2013 року ОСОБА_3, єдиним спадкоємцем за законом на все майно спадкодавця, в тому числі на земельну ділянку площею 0,009 га, що за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вул. Соловяненка, 355, які належала померлій 18 січня 2013 року ОСОБА_3 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-КВ № 061028 є її донька - ОСОБА_1, яка вчасно звернулась до Шостої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та на видачу свідоцтв про право на спадщину, в тому числі на вказану земельну ділянку площею 0,009 га.

Державний нотаріус Шостої Київської державної нотаріальної контори своєю постановою від 17 липня 2015 року № 2996/02-31 відмовив позивачу у видачі свідоцтв про право на спадщину на ? частину земельної ділянки площею 0,068 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельну ділянку площею 0,009 га, що знаходяться за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вул. Соловяненка, 355, оскільки в Державному акті на право приватної власності не визначено частки співвласників на земельну ділянку площею 0,068 га та не надано витягу з Державного земельного кадастру на зазначені земельні ділянки ( а.с.12).

З метою прийняття спадщини позивач просить суд визначити частки співвласників у праві власності на земельну ділянкуплощею 0,068 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд що знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вул. Соловяненка, 355.

Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України частки у спільній власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Згідно ст. 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Більш детальне регулювання відповідних правовідносин передбачене ст. ст. 370 - 372 ЦКУ, які також виходять із рівності часток у праві спільної сумісної власності, допускаючи, проте, винятки із цього правила "з урахуванням обставин, що мають істотне значення". При застосуванні наведених норм важливе значення мають рекомендації Пленуму Верховного Суду України, викладені у постанові від 16.04.2004 № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ". Слід особливо відзначити позицію, викладену в абз. 3 п. 21 постанови, за якою "суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої".

Тому, визначаючи розмір часток співвласників у праві спільної власності на земельну ділянкуплощею 0,068 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, суд виходить з розміру часток співвласників у праві спільної власності на жилий будинок з господарськими спорудами, що на ній розташований, а саме: відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно житловий будинок , що знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вул. Соловяненка (Леніна), 355 зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_1 по ? частці за кожним з співвласників.

Таким чином суд приходить до висновку про необхідність визначити частки співвласників земельної ділянкиплощею 0,068 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вул. Соловяненка (Леніна), 355 в таких же частках: за ОСОБА_3 ? частина та за ОСОБА_1 ? частина.

Згідно статті 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а згідно статті 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Як випливає з матеріалів справи, за життя ОСОБА_3 здійснила лише заповідальне розпорядження по рахунку в АТ «Ощадбанк» у місті Києві на імя ОСОБА_4, щодо іншого майна не залишила заповіту, у зв'язку із чим спадкування здійснюється за законом.

Згідно ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що позивачка є рідною дочкою померлої, що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача та свідоцтвом про її одруження, які наявні в матеріалах справи, а тому є спадкоємицею першої черги.

Відповідно до ст.1223 ч.3 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що позивач як спадкоємиця першої черги успадкувала від ОСОБА_3 ? частку з належної померлій 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 частки, ? частки житлового будинку що знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вул. Соловяненка (Леніна), 355.

З матеріалів справи вбачається, що померлій ОСОБА_3 на праві спільної власності належить земельна ділянка площею 0,009 га, що знаходяться за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вул. Соловяненка (Леніна), 355, яка надана померлій на підставі рішення ОСОБА_2 селищної ради № 69/17 від 27.07.2000 року для ведення особистого підсобного господарства та право власності спадкодавця на неї посвідчено державним актом. (а.с.11).

ЗК України 1990 року для позначення господарської діяльності громадян із виробництва сільськогосподарської продукції для задоволення власних потреб вживав термін "особисте підсобне господарство". Тотожність понять "особисте селянське господарство" та "особисте підсобне господарство" була підтверджена Законом України "Про особисте селянське господарство" (ч. 6 ст. 5). Тому положення щодо земель "особисте селянське господарство" сьогодні поширюються на землі, надані свого часу для ведення особистого підсобного господарства.

Згідно ст.6 ЗК України (в редакції 1990 року) громадяни України мали право на одержання у власність земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства.

Згідно листа Державного комітета по земельних ресурсах № 14-22-4/2080 від 05.04.2002 року поняття "особисте підсобне господарство" (ст.56 ЗК України в редакції 1990 року) та "особисте селянське господарство" (ст.33 ЗК України в редакції 2001 року) за змістом тотожні.

Спадкоємцями, згідно статті 1222 ЦК України, за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, таким є позивач по справі, в зв'язку з чим суд вважає, що позивач є належним спадкоємцем за законом, а його звернення до суду є правомірним.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до п.«а»ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Відповідно до ч.2 ст.158 ЗК України встановлено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Частиною 2 цієї статті визначено способи захисту цивільного права, одним з яких є визнання права.

Відповідно до частини 1 статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до частини 1 статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Відповідно до частини 4 статті 79-1 ЗК України, земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Таким чином, земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та оформлення прав на земельну ділянку.

Як вбачається зі змісту ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності вважає, що вимоги позивача в частині визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку загальною площею 0,009 га, яка розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вул. Соловяненка (Леніна), 355, після смерті ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5,6, 60, 212-215, 224 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Обухівського району Київської області, третя особа: Управління Держземагенства в Обухівському районі Київської області про визначення розміру часток співвласників та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування задовольнити.

Визначити розмір часток співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_3, яка померла 18 січня 2013 року, кожного по ? частині у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,068 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вул. Соловяненка, 355 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-КВ № 061028, виданого ОСОБА_2 селищною радою Обухівського району Київської області 02 серпня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5636.

Визнати за ОСОБА_1, в порядку спадкування за законом, право власності на земельну ділянку загальною площею 0,009 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вул. Соловяненка, 355, яка належала померлій 18 січня 2013 року ОСОБА_3 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-КВ № 061028, виданого ОСОБА_2 селищною радою Обухівського району Київської області 02 серпня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5636.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Обухівський районний суд Київської області.

СуддяОСОБА_5