Справа № 667/204/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2015 року

Комсомольський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого судді Черниш О.Л.

при секретарі Собчук Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у м.Херсоні ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, -

встановив:

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту до виконання зобовязання за рішенням суду.

На обґрунтування подання зазначив, що:

На виконання відділу держаної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні надійшов виконавчий лист №667/992/14ц, виданий 13.05.2014 року Комсомольським районним судом м. Херсона про стягнення заборгованості із ОСОБА_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_3 в сумі 97 044,88 грн.

Державним виконавцем у відповідності до вимог Закону України Про виконавче провадження 15.05.2014 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Про що повідомлено боржника у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог Закону боржнику надано строк для самостійного виконання рішення по 22.05.2014.

Однак, боржником у строк, наданий для самостійного виконання, рішення не виконано.

Відповідно до вимог ст. 27 Закону державний виконавцем було розпочато примусове виконання рішення.

Державним виконавцем було вжито наступні заходи примусового виконання рішення, що підтверджують повноту вчинення виконавчих дій, а саме: направлено запити для встановлення місця проживання та перевірки майнового стану боржника, неодноразовими виходами за місцем проживання боржника провести виконавчі дії виявилося неможливо так як боржник відсутній вдома. Згідно отриманих відомостей. Майно на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу відсутнє, боржник ніде не працює, пенсію та будь яку іншу грошову допомогу не отримує.

Дослідивши надані суду матеріали виконавчого провадження суд прийшов до висновку, що подання задоволенню не підлягає.

До такого висновку суд прийшов з наступних підстав.

Право звернення державного виконавця до суду із поданням за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи, або керівника - боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язання за рішенням передбачено п.18 ст.11 Закону України Про виконавче провадження.

Суд вважає, що таке у право у державного виконавця виникає за наявності кількох умов, а саме:

1. коли боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду;

2. є дані, що боржник має намір виїхати за межі України;

3. державний виконавець вчинив всі визначені Законом України Про виконавче провадження виконавчі дії для примусового виконання виконавчого листа, але рішення суду не може бути виконано.

Державним виконавцем не надано доказів ухиляння боржника від виконання боржником, покладених на нього обов'язків. Наявність невиконаного зобов'язання не свідчить про ухиляння від його виконання, а заборона виїзду за межі України передбачена саме за ухиляння від виконання покладених на нього обовязків, а не за наявність невиконаного рішення суду.

Відповідно до п. п. 11.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень державний виконавець може звернутись з поданням до суду про обмеження виїзду тільки у разі ухилення боржника від виконання зобовязань.

Згідно п. ґ п. п. 11.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень та положень, викладених у розясненнях Верховного Суду України від 1 лютого 2013 року про Судову практику щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, до подання обовязково подається документи, що підтверджують факт ухилення боржника від виконання своїх зобовязань.

Державний виконавець зазначає, що ним вжито усіх, передбачених чинним законодавством заходів примусового виконання рішень, але до подання додано тільки копії подання.

Виїзд за межі України розуміється як виїзд на постійне місце проживання, щоб запобігти неможливості виконання рішення суду в Україні.

До подання не додано жодних доказів того, що боржник має намір виїхати на постійне місце проживання за межі України.

Статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлені законом.

У поданні державний виконавець посилався на ст.6 Закону України Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України.

Вказаним законом визначено порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну. Визначено випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та встановлено порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Законом України Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України не передбачено тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника у виконавчому провадженні до виконання рішення суду за ухвалою суду, а тому посилання на вказаний Закон є необґрунтований.

Керуючись п.24-1 ст.293 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Відмовити державному виконавцю відділу державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні ОСОБА_1 у задоволенні подання в тимчасовому обмеженні боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Черниш О.Л.