Дата документу 12.08.2015
Справа № 334/9037/14-ц
Провадження № 2/334/136/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя

у складі : головуючого - судді Лихосенко М.О.,

при секретарі Череп М.О.,

за участю прокурора Дєєва А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції Запорізької області, третя особа : приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Сенченко Валерій Михайлович про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності на квартиру,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, реєстраційна служба Запорізького МУЮ Запорізької області, третя особа : приватний нотаріус ЗМНО Сенченко В.М. про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1.

В позові вона вказала, що вказана квартира АДРЕСА_1 належала їй на підставі договору купівлі-продажу від 14.12.2002р., посвідченого приватним нотаріусом Бєлка В.М.

ОСОБА_2 та ОСОБА_7 за попередньою змовою між собою, заволоділи шляхом зловживання її довірою належним їй майном, а саме зазначеною квартирою, яка вибула із її володіння поза її волі, що підтверджується вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 334/2265/14-к від 18.08.2014р., яким визнано ОСОБА_2, ОСОБА_7 винними у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190, ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 357 КК України.

Після цього, ОСОБА_2, на підставі договору купівлі-продажу від 11.05.10р. продав зазначену квартиру ОСОБА_8, а той в свою чергу, 11.06.10р. продав її ОСОБА_4, за яким на сьогоднішній день зареєстроване право власності на зазначену квартиру.

У відповідності до ст. 61 ч.4 ЦПК України вирок у кримінальному провадження, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Посилаючись на постанову Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2015р. вважає, що оскільки майно придбано за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то вона як власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача відповідно до вимог ст.. 388 ЦК України, звернувшись до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів.

Просить витребувати з володіння ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1, оскільки первісний продавець ОСОБА_2 не мав права на її відчуження та зазначена квартира вибула з її володіння не з її волі, а шляхом шахрайства.

Також просить визнати за нею право власності на зазначену квартиру та скасувати реєстрацію права власності на неї за ОСОБА_4

В судовому засіданні позивач та її представники ОСОБА_9, ОСОБА_10, прокурор Дєєв А.В. підтримали позов, просили його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що вказана квартира вибула із володіння позивача поза її волі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи були повідомлені відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України, своїх заперечень суду не надали.

Відповідач ОСОБА_4 заперечував проти позову, суду пояснив, що є добросовісним набувачем зазначеної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 11.06.10р., посвідченого нотаріально між ним і ОСОБА_3

Також пояснив, що вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 18.08.2014р. по справі № 334/2265/14-к була встановлено вина ОСОБА_2, а тому, з врахуванням вимог ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок має преюдиційне значення лише щодо останнього та з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

За таких обставин вказаним вироком не могли бути встановлені або спростовані обставини щодо інших осіб, зокрема його, які б не підлягали доказуванню згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України при вирішенні цього спору.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 12.02.2014р. по справі № 6-165цс13 відповідно до п.п.2 та 3 ч.1 ст. 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно від добросовісного набувача в тому разі, якщо майно було викрадене в нього або вибуло з його володіння не з його волі іншим шляхом.

У випадку, якщо майно вибуло з володіння власника на підставі вчиненого правочину перевірці судом при вирішенні справи підлягає чинність правочину.

Зокрема, в разі вчинення правочину представником, суду слід з`ясувати, чи був наділений представник його довірителем повноваженнями на вчинення правочину, чи діяв він в межах наданих йому повноважень, а якщо ні, то чи схвалив в подальшому довіритель укладений представником в його інтересах право чин.

Позивачем рішення суду про визнання недійсною довіреності від 23.04.2010р. не надано, відповідного позову не подано, про нікчемність зазначеною довіреності також не надано.

Позов про визнання правочину недійсним не заявлено.

За таких підстав вважає, що у суда відсутні правові підстави для задоволення позову про витребування майна від добросовісного набувача.

Крім того, послався на пропуск позивачем строку позовної давності.

Просить в задоволені позову відмовити.

Представник приватного нотаріуса Запорізького МНО Сенченко В.М. - Тарасенко Ю.Д. вирішення зазначеного позову залишив на розсуд суду, оскільки до нотаріуса ніяких позовних вимог не заявлено.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, її представників, відповідача ОСОБА_4, представника приватного нотаріуса Сенченко В.М. - Тарасенко Ю.Д., думку прокурора, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати / добросовісний набувач/, власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно :

-було загублено власником або особою, якій він передав майно у володіння;

-було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

-Вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно до ст. 61 ч.4 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до п. 22 Постанову Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014р., якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) пред'явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК.

У зв'язку із цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належала позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 14.12.2002р., посвідченого приватним нотаріусом Бєлка В.М.

ОСОБА_2 та ОСОБА_7 за попередньою змовою між собою, заволоділи шляхом зловживання її довірою належним їй майном, а саме зазначеною квартирою, яка вибула із її володіння поза її волі, що підтверджується вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 334/2265/14-к від 18.08.2014р., яким визнано ОСОБА_2, ОСОБА_7 винними у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190, ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 357 КК України.

Після цього, ОСОБА_2, на підставі договору купівлі-продажу від 11.05.10р. продав зазначену квартиру ОСОБА_8, а той в свою чергу, 11.06.10р. продав її ОСОБА_4, за яким на сьогоднішній день зареєстроване право власності на зазначену квартиру.

Цей вирок, відповідно до вимог ст.. 61 ЦПК України, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Оскільки квартира придбано за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, тобто заволоділа ним шляхом шахрайства, то позивач, як власник, має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача відповідно до вимог ст.. 388 ЦК України, звернувшись до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів.

Таким чином, суд вважає за необхідне витребувати у набувача ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1, оскільки первісний продавець ОСОБА_2 не мав права на її відчуження та зазначена квартира вибула з володіння позивача не з її волі, а шляхом шахрайства та визнати за ОСОБА_1 право власності на зазначену квартиру .

Доводи відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності , передбачений ст. 267 ЦПК України суд вважає безпідставними, оскільки вирок суду відносно ОСОБА_2 , яким його визнано винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.3, 357 ч.1, 2 КК України постановлено 18.08.14р., а в суд з позовом позивач звернулася 22.09.14р., тобто строк позовної давності нею не пропущено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 387, 388 ЦК України, Постановою Пленуму ВССУ від 07.02.2014р. № 5, Постановою Пленуму ВСУ від 06.11.2009р. № 9, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Витребувати з володіння ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1.

Визнати право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 за первинним її власником ОСОБА_1.

Зобов`язати реєстраційну службу Запорізького міського управління юстиції скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 та здійснити реєстрацію права власності на зазначений об`єкт нерухомості за ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Запорізької області протягом 10 днів.

Суддя: Лихосенко М. О.