У Х В А Л А

і м е н е м у к р а ї н и

4 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Карпенко С.О.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, виконавчого комітету Донецької міської ради, Донецької міської ради, управління Держкомзему в м. Донецьк Донецької області про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним, визнання незаконними та скасування державних актів і рішення виконкому, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою його представником ОСОБА_6, на рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 10 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 19 березня 2014 року, постановлені за наслідками розгляду заяви ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку нововиявленими обставинами рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 30 вересня 2011 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ленінського районного суду м. Донецька від 30 вересня 2011 року, залишеним без змін рішенням апеляційного суду Донецької області від 22 листопада 2011 року, задоволено позов ОСОБА_3 Рішення виконавчого комітету Донецької міської ради від 25 жовтня 2005 року № 500 про передачу ОСОБА_5 земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,0880 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд у частині земельної ділянки площею 0,0465 га, яка належить на праві власності ОСОБА_3, визнано незаконним та скасовано.

Державний акт серії НОМЕР_3 на право власності на земельну ділянку площею 0,0880 га (кадастровий номер НОМЕР_1), розташовану по АДРЕСА_1, виданий ОСОБА_5, у частині земельної ділянки площею 0,0465 га (кадастровий номер НОМЕР_2), що належить на праві власності ОСОБА_3, визнано незаконним та скасовано.

Державний акт серії НОМЕР_4 на право власності на земельну ділянку площею 0,0880 га (кадастровий номер НОМЕР_1), розташовану по АДРЕСА_1, виданий ОСОБА_4, у частині земельної ділянки площею 0,0465 га (кадастровий номер НОМЕР_2), яка належить на праві власності ОСОБА_3, визнано незаконним та скасовано.

Визнано договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки площею 0,0880 га, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 30 листопада 2005 року, у частині земельної ділянки площею 0,0465 га, яка належить на праві власності ОСОБА_3, недійсним.

Усунено перешкоди ОСОБА_3 у користуванні земельною ділянкою площею 0,0465 га, що належить йому на праві власності, по АДРЕСА_2 шляхом зобов'язання ОСОБА_4 знести самочинно зведену споруду на цій земельній ділянці.

Таке рішення суд обґрунтовував тим, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 площею 0,088 га, яка за рішенням виконкому Донецької міської ради від 25 жовтня 2005 року передана у власність ОСОБА_5, а у подальшому - відчужена ним ОСОБА_7, повністю накладається на земельну ділянку ОСОБА_3 по АДРЕСА_2, що передана йому у власність розпорядженням виконкому Донецької міської ради від 9 березня 1995 року № 280, на яку він у тому ж році отримав державний акт на право власності.

Встановивши, що ОСОБА_7 на належній ОСОБА_3 земельній ділянці самовільно побудував житловий будинок, захистив порушене право позивача.

У січні 2013 року ОСОБА_7 звернувся зі заявою про перегляд рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 30 вересня 2011 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Рішенням Ленінського районного суду м. Донецька від 10 лютого 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 19 березня 2014 року, заява ОСОБА_4 задоволена.

Рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 30 вересня 2011 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, виконавчого комітету Донецької міської ради, Донецької міської ради, управління Держкомзему в м. Донецьк Донецької області про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним, визнання незаконними та скасування державних актів і рішення виконкому, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та зобов'язання вчинити певні дії відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, діючи через свого представника ОСОБА_6, порушує питання про скасування судових рішень з посиланням на неправильне застосуванням норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права, заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Задовольняючи заяву ОСОБА_7, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із встановленої постановою Донецького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2013 року обставини, що на час ухвалення рішення виконавчим комітетом Ленінської районної у м. Донецьку ради про надання ОСОБА_4 дозволу на будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 він був єдиним власником земельної ділянки площею 0,0880 га за цією ж адресою, яку вважав нововиявленою. Тому рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 30 вересня 2011 року скасував з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3

З такими висновками судів погодитись не можна, оскільки ці висновки суперечать вимогам процесуального закону.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Згідно зі ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

У п. 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» від 30 березня 2012 року № 4 судам роз'яснено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (ч. 2 ст. 361 ЦПК України).

Для визначених пунктами 3, 4 ч. 2 ст. 361 ЦПК України нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених ч. 2 ст. 361 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться у ст. ст. 362, 264 ЦПК України.

Переглядаючи справу, суди, усупереч наведеним нормам закону, не взяли до уваги те, що обставина, на яку ОСОБА_7 посилався як на нововиявлену (встановлення судовим рішенням обставини, що він є єдиним та належним власником спірної земельної ділянки), є саме тією обставиною, яка була предметом перевірки судами при вирішенні позову.

Не визначившись, чи відповідає обставина, на яку послався заявник, передбаченим законом критеріям, тобто чи є вона істотною, чи була відома ОСОБА_4 та чи існувала на час розгляду справи, неправильно протлумачивши норми ст. 361 ЦПК України, суди дійшли передчасного висновку про задоволення заяви, не звернувши уваги на те, що державний акт про право приватної власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_7, на час постановлення Донецьким окружним адміністративним судом постанови від 14 листопада 2014 року визнано недійсним, про що також зазначено у постанові.

Оскільки допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення, рішення суду першої інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції підлягають скасуванню з передачею заяви про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану його представником ОСОБА_6, задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 10 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 19 березня 2014 року скасувати, заяву ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку нововиявленими обставинами рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 30 вересня 2011 року передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П.Касьян
Судді: В.І.Амелін С.О.Карпенко Д.О.Остапчук В.О.Савченко