Ухвала

іменем україни

21 січня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Юровської Г.В.,

суддів: Мазур Л.М., Нагорняка В.А.,

Маляренка А.В., Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕД» про визнання договорів недійсними та застосування наслідків недійсності правочинів, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 01 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕД» (далі - ТОВ «РЕД») про визнання договорів недійсними та застосування наслідків недійсності правочинів.

Позивач посилався на те, що 03 квітня 2007 року між ТОВ «РЕД», яке діяло на підставі договору комісії від 14 вересня 2006 року від власного імені в інтересах та за рахунок комітента - Закритого акціонерного товариства «Європейський банк раціонального фінансування» (далі - ЗАТ «Європейський банк раціонального фінансування»), та Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк» (далі - ВАТ «Родовід Банк»), правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», було укладено попередній договір, згідно з умовами якого сторони зобов'язались укласти договір оренди приміщень площею 5 225,8 кв. м з влаштуванням паркінгу до будинку АДРЕСА_1 протягом одного року після введення в експлуатацію та проведення ремонтно-оздоблювальних робіт.

19 грудня 2008 року ЗАТ «Європейський банк раціонального фінансування» продав вищевказану будівлю ОСОБА_5

26 грудня 2008 року між ЗАТ «Європейський банк раціонального фінансування», ОСОБА_5 та ТОВ «РЕД» у зв'язку з укладенням договору купівлі-продажу від 19 грудня 2008 року та беручи до уваги, що між ЗАТ «Європейський банк раціонального фінансування» та ТОВ «РЕД» укладено договір комісії від 14 вересня 2006 року, було укладено договір, відповідно до якого ЗАТ «Європейський банк раціонального фінансування» передав, а ОСОБА_5 прийняла всі права та обов'язки за договором комісії від 14 вересня 2006 року.

У результаті укладення договору комісії від 26 грудня 2008 року відбулась заміна сторони - комітента у зобов'язанні у зв'язку з переходом права власності на будинок від ЗАТ «Європейський банк раціонального фінансування» до ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу від 19 грудня 2008 року.

18 лютого 2009 року між ТОВ «РЕД», яке діяло від імені власника за договором комісії, та ВАТ «Родовід Банк» укладено договір оренди вищевказаного приміщення.

21 травня 2009 року ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_3 будинок АДРЕСА_1. Додатковою угодою від 09 вересня 2009 року № 4 замінено орендодавця в договорі оренди від 18 лютого 2009 року на ОСОБА_3

Позивач вказував, що у кримінальній справі відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 була проведена судово-технічна експертиза, якою встановлено невідповідність дат укладення оспорюваних договорів датам їх підпису та проставляння на них печатки, має місце виконання підписів поверх проставлених печаток та підробка підписів.

Позивач вважає, що об'єкт оренди не передавався орендарю, оспорювані договори були укладені без мети створення правових наслідків, обумовлених в цих договорах.

Крім того, відповідно до умов іпотечного договору від 01 вересня 2009 року, укладеного між ВАТ «Європейський банк раціонального фінансування» та ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8, ОСОБА_3 передала банку в іпотеку адміністративний будинок АДРЕСА_1, який відповідно до свідчення ОСОБА_3 на момент укладення договору іпотеки не був зданий в оренду.

Згідно з умовами договору іпотеки іпотекодавець ОСОБА_3 має право виключно за попередньою письмовою згодою іпотекодержателя передавати предмет іпотеки в оренду третій особі.

На підставі вищевказаного позивач просив визнати недійсним з моменту укладення попередній договір від 03 квітня 2007 року, укладений між ТОВ «РЕД» та ВАТ «Родовід Банк», договір оренди від 18 лютого 2009 року, укладений між ТОВ «РЕД» та ВАТ «Родовід Банк», застосувати наслідки визнання договору оренди недійсним і стягнути з ОСОБА_3 на його користь 18 458 420 грн 18 коп.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 01 жовтня 2014 року, відмовлено ПАТ «Родовід Банк» у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ПАТ «Родовід Банк», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судові рішення не відповідають вказаним вимогам.

Судами встановлено, що 03 квітня 2007 року між ТОВ «РЕД», яке діяло на підставі договору комісії від 14 вересня 2006 року, укладеного з ЗАТ «Європейський банк раціонального фінансування», та ВАТ «Родовід Банк» було укладено попередній договір, згідно з умовами якого сторони зобов'язалися укласти договір оренди приміщень, що розташовані в будинку за адресою: АДРЕСА_1, протягом одного року після їх введення в експлуатацію та проведення оздоблюваних робіт «під ключ».

Згідно з п. 4 попереднього договору сторони погодили, що основними умовами основного договору оренди є: цільове використання - для здійснення статутної діяльності орендаря, орендні платежі будуть сплачуватись щомісячно в розмірі 610 грн за 1 кв. м з урахуванням індексації, площа об'єкта не менше 5000 кв. м, порядок амортизаційних відрахувань, ціна об'єкта - визначається незалежним експертом на момент укладання основного договору.

19 грудня 2008 року між ЗАТ «Європейський банк раціонального фінансування» (продавець) та ОСОБА_5 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу адміністративного будинку з влаштуванням паркінгу, згідно з умовами якого ЗАТ «Європейський банк раціонального фінансування» відчужило ОСОБА_5 адміністративний будинок з влаштуванням паркінгу, позначений під літ. «А», загальною площею 6124,40 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

22 грудня 2008 року між ТОВ «РЕД» та ВАТ «Родовід Банк» було укладено додаткову угоду до попереднього договору від 03 квітня 2007 року, відповідно до якого сторони домовилися викласти п. 4 попереднього договору в новій редакції. Сторони визначили, що згідно з основним договором об'єктом оренди мають бути офісні приміщення за адресою: АДРЕСА_1, під літ. «А», площа об'єкта 5225,8 кв. м, строк основного договору - два роки і одинадцять місяців з дати укладання основного договору, розмір щомісячної орендної плати становить 500 грн 50 коп. (без ПДВ) за 1 кв. м об'єкта оренди.

26 грудня 2008 року між ТОВ «РЕД» (комісіонер), ЗАТ «Європейський банк раціонального фінансування» (старий комітент) та ОСОБА_5 (комітент), у зв'язку укладенням договору купівлі-продажу від 19 грудня 2008 року між старим комітентом та комітентом, було укладено договір комісії, згідно з умовами якого комісіонер зобов'язався за дорученням комітента за комісійну плату від свого імені за рахунок комітента здійснити дії щодо укладання договору оренди приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

16 лютого 2009 року між ТОВ «РЕД» та ВАТ «Родовід Банк» було укладено додаткову угоду № 2 до попереднього договору від 03 квітня 2007 року, відповідно до якої сторони погодили проект договору оренди та форму акта приймання-передачі.

18 лютого 2009 року між ТОВ «РЕД» (орендодавець) та ВАТ «Родовід Банк» (орендар) на виконання попереднього договору, укладеного між сторонами 03 квітня 2007 року, було укладено договір оренди, відповідно до п. п. 1.1, 1.2 якого орендодавець зобов'язався передати орендареві, а орендар зобов'язався прийняти у строкове платне користування нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (літ. «А»), площею 5225,8 кв. м.

18 лютого 2009 року між ТОВ «РЕД» та ВАТ «Родовід Банк» укладено додаткову угоду № 1 до договору оренди від 18 лютого 2009 року, відповідно до якої сторони домовились, що сплата орендної плати буде здійснюватись безпосередньо власнику орендованих приміщень, а саме фізичній особі ОСОБА_5

25 лютого 2009 року представниками ТОВ «РЕД» та ВАТ «Родовід Банк» було підписано акт приймання-передачі до договору оренди від 18 лютого 2009 року, згідно з яким сторони підтвердили передачу нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1.

21 травня 2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено договір дарування, згідно з яким ОСОБА_5 передала безоплатно у власність ОСОБА_3 адміністративний будинок з влаштуванням паркінгу, позначений на плані літ. «А», загальною площею 6124,40 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

21 травня 2009 року між ТОВ «РЕД» (комісіонер), ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (комітент) укладено договір комісії, відповідно до якого комісіонер зобов'язався за дорученням комітента за комісійну плату від свого імені та за рахунок комітента здійснити дії з належного оформлення прав комітента у відносинах з орендарем ВАТ «Родовід Банк» щодо споруди, що знаходиться по АДРЕСА_1, в тому числі з оплати орендних платежів. Комітент проінформований комісіонером про укладання договору оренди від 18 лютого 2009 року з ВАТ «Родовід Банк» та про передачу споруди за актом приймання передачі. Комітент згоден з умовами договору оренди від 18 лютого 2009 року.

03 вересня 2009 року між ТОВ «РЕД» та ВАТ «Родовід Банк» укладено додаткову угоду № 3 до договору оренди від 18 лютого 2009 року, згідно з якою сторони визначили, що на виконання п. 5.7 розділу 5 договору сплата авансом орендної плати за перший і останній місяці користування об'єктом здійснюється орендарем у строк не пізніше 15 вересня 2009 року безпосередньо власнику орендних приміщень ОСОБА_3

09 березня 2010 року між ПАТ «Родовід Банк», ТОВ «РЕД» та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду № 4 до договору оренди від 18 лютого 2009 року, згідно з якою сторони дійшли згоди про заміну сторони у договорі оренди від 18 лютого 2009 року, у зв'язку з чим усі права і обов'язки орендодавця за договором оренди від 18 лютого 2009 року переходять від ТОВ «РЕД» до ОСОБА_3

Відповідно до наданого ПАТ «Родовід Банк» зведеного меморіального ордера за період з 01 вересня 2009 року по 04 березня 2010 року на користь власника орендованих приміщень - ОСОБА_3 перераховано кошти за оренду приміщень в сумі 18 458 420 грн 12 коп.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ПАТ «Родовід Банк» не надало суду будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження того, що ЗАТ «Європейський банк раціонального фінансування», ОСОБА_5 та ОСОБА_3 не мали наміру досягти певних правових наслідків при вчиненні правочинів (попереднього договору від 03 квітня 2007 року та договору оренди від 18 лютого 2009 року), оскільки за вказаними договорами здійснювалося передавання майна, ремонт приміщень, вносились орендні платежі, що свідчить про їх виконання та досягнення передбачених ними наслідків. Сам по собі факт підписання сторонами договорів заднім числом не може свідчити про фіктивність договорів за наявності доказів, які підтверджують наявність правових наслідків за укладеними договорами.

Проте з такими висновками судів погодитись не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною першою ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Таким чином, визнання договору недійсним у зв'язку з його фіктивністю має свої особливості, а саме: у фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто сторони, укладаючи його, знають заздалегідь, що він не буде виконаний. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент вчинення правочину, тобто тягар доказування фіктивності правочину покладається на позивача.

Судами встановлено, що попередній договір від 03 квітня 2007 року і договір оренди від 18 лютого 2009 року, а також додаткові угоди до них зі сторони орендодавця були укладені ТОВ «РЕД» на підставі договору комісії від 14 вересня 2006 року, укладеного між ТОВ «РЕД» та ЗАТ «Європейський банк раціонального фінансування»; договору комісії від 26 грудня 2008 року, укладеного між ТОВ «РЕД», ЗАТ «Європейський банк раціонального фінансування» та ОСОБА_5 у зв'язку з відчуженням ЗАТ «Європейський банк раціонального фінансування» будинку, позначеного під літ. «А», що розташований за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_5; договору комісії від 21 травня 2009 року, укладеного між ТОВ «РЕД», ОСОБА_5 та ОСОБА_3 у зв'язку з відчуження ОСОБА_5 вказаного будинку ОСОБА_3 згідно з договором дарування від 21 травня 2009 року.

Із висновків судово-технічної експертизи документів у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 365 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, вбачається, що оспорювані правочини (попередній договір від 03 квітня 2007 року та договір оренди від 18 лютого 2009 року) та додаткові угоди до них, а також акт приймання-передачі до договору оренди від 18 лютого 2009 року, датований 25 лютого 2009 pоку, що засвідчував передачу об'єкта оренди позивачу 25 лютого 2009 pоку, укладено сторонами значно пізніше ніж вони датуються, тобто «заднім числом».

Крім того, із зазначених висновків судово-технічних експертиз вбачається також, що договір комісії від 14 вересня 2006 року, укладений між ТОВ «РЕД» та ЗАТ «Європейський банк раціонального фінансування», зі сторони ЗАТ «Європейський банк раціонального фінансування» підписано не головою правління ОСОБА_10, а іншою особою, тобто волевиявлення ЗАТ «Європейський банк раціонального фінансування» на укладення з ТОВ «РЕД» договору комісії від 14 вересня 2006 pоку, який передбачав повноваження ТОВ «РЕД» на укладення договору оренди вказаного об'єкта, не було, і договір комісії від 14 вересня 2006 pоку, укладений між ЗАТ «Європейський банк раціонального фінансування» та ТОВ «РЕД», та договір комісії від 26 грудня 2008 року, укладений між ЗАТ «Європейський банк раціонального фінансування», ТОВ «РЕД» та ОСОБА_5, підписано пізніше, ніж їх датовано.

Згідно з п. 4 договору дарування адміністративного будинку з влаштуванням паркінгу від 21 травня 2009 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8, дарувальником ОСОБА_5 засвідчено, що будинок нікому не передано в оренду.

Відповідно до п. 2.1.1 іпотечного договору від 01 вересня 2009 pоку, укладеного між ВАТ «Європейський банк раціонального фінансування» та ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8, для забезпечення виконання зобов'язань за договором непоновлювальної кредитної лінії від 01 вересня 2009 року № 01-ФЛ/010909 на суму 7 млн. грн, ОСОБА_3 передала банку в іпотеку будинок за адресою: АДРЕСА_1, загальною вартістю 47 157 880 грн, який відповідно до свідчення ОСОБА_3 на момент укладення договору іпотеки не був зданий в оренду.

Суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки доказам, які містяться у матеріалах справи, а саме: висновкам судово-технічної експертизи документів у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 365 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, договору дарування від 21 травня 2009 року та іпотечному договору від 01 вересня 2009 pоку.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 01 жовтня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.В. Юровська

Судді: Л.М. Мазур

А.В. Маляренко

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана