АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1201/15 Справа № 192/2142/14 Головуючий у 1 й інстанції - Омелюх В. М. Доповідач - Куценко Т.Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

21 січня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Волошина М.П.

при секретарі - Філіній Я.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей встановлених рішенням суду, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 у серпні 2014 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру визначення за рішенням суду аліментів на утримання неповнолітньої дитини /а.с.2-4/.

Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2014 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено /а.с.58-60/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, та рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 які народились у них в шлюбі, а після розірвання шлюбу на підставі рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2011 року проживали з відповідачем.

Відповідно до рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2013 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей - доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 січня 2013 року до досягнення дітьми повноліття та 12 березня 2013 року видано виконавчий лист для виконання вказаного рішення суду /а.с.8, 48-50/.

28 квітня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Солонянського РУЮ прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження, відповідно до якого виконавчий лист №192/139/13-ц направлено до Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ за місцем роботи боржника: м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, 35, охоронне агентство «Мінотавр», та вказано, що борг станом на 28 квітня 2014 року становить 3 885 гривень 50 копійок /а.с.39/.

Відповідно до паспортних даних ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 18 липня 2003 року зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 /а.с.20, 43/.

Між тим, відповідно довідок Солонянської селищної ради №1816, №1817 від 07 серпня 2014 року та №442 від 30 жовтня 2014 року неповнолітня ОСОБА_4 проживає по АДРЕСА_1 /а.с.6, 40/.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовними вимогами, щодо зміни розміру аліментів посилаючись на положення ч.1 ст.192 СК України та просив суд зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, встановивши новий розмір аліментів 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання однієї доньки ОСОБА_5 /а.с.52-53/.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку що позовні вимоги про зменшення розміру аліментів на 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не підлягають задоволенню, оскільки зазначений розмір аліментів вже встановлено рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2013 року на утримання двох неповнолітніх дітей.

Також стягнення аліментів на користь лише однієї з дитини буде суперечити закріпленим законодавством положенням, щодо рівності часток, оскільки закон встановлює та гарантує, що частки усіх дітей, на яких судом стягуються аліменти, у єдиній загальній частці від заробітку (доходу) того з батьків, на кого покладається обов'язок сплачувати аліменти, що визначається судом, є рівними.

Позивача в своїй апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції не врахував факт, що відповідно до наданих довідок та акту старша донька ОСОБА_4 проживала разом з батьком, тому фактично знаходилася на його утриманні. Однак з наведеними твердженнями погодитися не можна, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які підтверджують зазначені обставини, а саме що неповнолітня ОСОБА_4 знаходиться на утриманні у позивача. Також, як вбачається з матеріалів справи, позивач зареєстрований за адресою АДРЕСА_1., однак за зазначеною адресою тимчасове не проживає, а його донька проживає разом зі своєю бабусею ОСОБА_6

Відповідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз зібраних по справі доказів свідчить про те, що позивачем не були доведені підстави для зменшення розміру аліментів не неповнолітню дочку ОСОБА_4, тому колегія суддів приходить до висновку, що встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст.ст. 180-182, 192 СК України, прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст.303, ст.307, 312 ЦПК України, колегії суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - відхилити.

Рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Волошин М.П.

Демченко Е.Л.