Номер провадження 2/754/2060/15
Справа №754/2461/15-ц
(повне заочне рішення суду виготовлено 18.05.2015 року)
18.05.2015 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді Грегуль О.В.
при секретарі - Сивенко В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору найму та визнання особи такою, що втратила право користування квартирою,
17.02.2015 року до суду надійшов вищевказаний позов, вимоги якого неодноразово уточнювались у процесі розгляду справи і в якому позивачка, посилаючись на порушення свого права власності, просила визнати розірваним з 28.12.2012 року, укладений нею з відповідачкою договір найму АДРЕСА_1 від 03.01.2012 року та визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням АДРЕСА_1. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що спірна квартира необхідна їй для власного проживання.
У судовому засіданні позивачка позов підтримала і просила про його задоволення.
Відповідачка у судове засідання не з'явилась і доказів про поважність причин своєї неявки, суду не надала, хоча про час і місце розгляду справи, неодноразово повідомлявся належним чином за місцем своєї реєстрації, що підтверджується наявними в матеріалах справи, зворотними поштовими повідомленнями. За повідомленням органів поштового зв'язку, відповідачка за місце реєстрації судову кореспонденцію не отримує.
Позивачка вважає, що відповідачка не з'явилась у судове засідання без поважних причин.
Суд також вважає, що відповідачка не з'явилася в судове засідання без поважних причин.
Позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи.
З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169, 224 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи, є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі, для її розгляду по суті заочно у відсутність відповідачки.
Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне.
Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії нотаріально посвідченого свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.12.2011 року та копії витягу про державну реєстрацію прав від 08.12.2011 року, позивачка є власником однокімнатної АДРЕСА_1.
Відповідно до наявної у матеріалах справи, довідки форми № 3, виданої 13.03.2015 року ЖЕК № 301, позивачка 27.03.2012 року, а відповідачка 03.01.2012 року, були зареєстровані в АДРЕСА_1.
На запит суду до суду надійшло повідомлення, що за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в м. Києві, відповідачка зареєстрована проживаючою за адресою: АДРЕСА_1, з 03.01.2012 року.
У судовому засіданні позивачка пояснила, що в грудні 2012 року, відповідачка повідомила їй, що вона має намір виїхати з м. Києва до чоловіка з яким планує зареєструвати шлюб, а 28.12.2012 року, відповідачка, забравши всі свої речі, виїхала із спірної квартири, не повідомивши адреси свого місця вибуття.
Відповідно до наявних у матеріалах справи, двох актів ЖЕК № 301 від 12.07.2013 і від 11.02.2015 року, відповідачка не проживає у спірній квартирі з 28.12.2012 року.
Листом від 21.01.2015 року позивачка звернулась до начальника ЖЕК № 301, в якому просила вручити відповідачці додане до даного листа попередження наймача про наступне розірвання договору найма з 01.03.2015 року в зв'язку з тим, що спірна квартира необхідна їй для власного проживання.
Згідно зі ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 року № 1382-ІV, у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: свобода пересування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час, за винятком обмежень, які встановлюються законом; вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік; особа - фізична особа; реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного перебування демографічного реєстру про місце проживання або місце особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції; довідка про реєстрацію місця проживання або місця перебування - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи; документи, до яких вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, довідка про звернення за захистом в Україні.
Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 року № 1382-ІV, громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.
Будь-яких конкретних правових доказів, які б свідчили про дотримання нею вищевказаних норм права, відповідачка суду не надала і судом таких доказів не здобуто.
Згідно з ч. 3 ст. 825 ЦК України, договір найму частини будинку, квартири, кімнати (частини кімнати) може бути розірваний на вимогу наймодавця у разі необхідності використання житла для проживання самого наймодавця та членів його сім'ї.
Згідно з ч. 3 ст. 168 ЖК України, договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім'ї. У цьому випадку власник будинку (квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці.
З часу звернення позивачки з листом від 21.01.2015 року до начальника ЖЕК № 301, в якому вона просила вручити відповідачці додане до даного листа попередження наймача про наступне розірвання договору найма з 01.03.2015 року в зв'язку з тим, що спірна квартира необхідна їй для власного проживання і по день вирішення даного спору судом по суті, минуло понад три місяці.
Тому, позовні вимоги про розірвання договору найму, суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Оскільки позовні вимоги про розірвання договору найму задовольняються, то позовні вимоги про визнання відповідачки такою, що втратила право користування жилим приміщенням спірної квартири, суд також вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Що стосується позовних вимог про визнання договору найму розірваним з 28.12.2012 року, то суд при їх вирішенні, виходить з наступного.
Згідно зі ст. 167 ЖК України, наймач жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, вправі за згодою членів сім'ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.
Будь-яких конкретних правових доказів, які б свідчили, що відповідачка вибула на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, позивачка суду не надала і судом таких доказів не здобуто.
Тому позовні вимоги про визнання договору найму розірваним з 28.12.2012 року, суд вважає безпідставними і такими, що задоволенню не підлягають.
За таких обставин, позов підлягає задоволенню частково.
Понесені нею витрати по оплаті судового збору, позивачка просила покласти на неї.
Керуючись ст. ст. 4-11, 209, 213-215, 224-228 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Розірвати, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 договір найму АДРЕСА_1 від 03.01.2012 року та визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням АДРЕСА_1.
В іншій частині позову відмовити.
Витрати по оплаті судового збору покласти на ОСОБА_1.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Заява про перегляд заочного рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
СУДДЯ: