Справа № 357/841/14 Головуючий у І інстанції Шовкопляс О.П.
Провадження № 22-ц/780/2572/15 Доповідач у 2 інстанції Поліщук М. А.
Категорія 26 14.05.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

14 травня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Поліщука М.А.

суддів: Лащенка В.Д., Сушко Л.П.

при секретарі: Лопатюк В.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Римаренко Юрій Валерійович про визнання договору іпотеки недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, який згодом уточнив та просив визнати недійсним договір іпотеки, укладений 27 серпня 2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області та зареєстрований в реєстрі за № 4203; скасувати запис про реєстрацію в Державному реєстрі іпотек від 27.08.2008 року договору іпотеки від 27.08.2008 р.; скасувати запис про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна заборону на нерухоме майно за договором іпотеки від 27.08.2008 р., а саме: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,2332 га, за адресою: АДРЕСА_1; скасувати заставну серії НОМЕР_1.

Позов обґрунтовував тим, що 27 серпня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено оспорюваний договір іпотеки, відповідно до умов якого ОСОБА_2 виступив майновим поручителем ОСОБА_4, надав в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку на якій розташований предмет іпотеки.

Позивач зазначає, що вказаний договір іпотеки не відповідає вимогам законодавства України, суперечить правовідносинам які склалися між позивачем, відповідачем та боржником. Зокрема зазначав, що умовами договору іпотеки встановлені зобов'язання ОСОБА_2, який він не має перед Банком і які не передбачені законом для іпотекодавця.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2014 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір іпотеки, укладений 27 серпня 2008 року між ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк», посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського нотаріального округу Київської області, зареєстрованого в реєстрі за № 4203, з надання в іпотеку житлового будинку з господарським та побутовими будівлями та спорудами, загальною площею 113,7 кв.м., в тому числі житловою площею79,8 кв.м. та земельної ділянки загальною площею 0,2332 га розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Скасувано (припинено) в Державному реєстрі речових прав нерухомого майна, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (архівні дані) держателем яких є Державна реєстраційна служба України записи про обтяження речового права: реєстраційні записи: обтяження : договір іпотеки, об'єкт обтяження земельна ділянка, площею 0,2332 га та житловий будинок з господарським та побутовими будівлями та спорудами, загальною площею 113,7 кв.м., в тому числі житловою площею79,8 кв.м., АДРЕСА_1, реєстраційний номер НОМЕР_4; у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис заборона на нерухоме майно, об'єкт обтяження будинок загальною площею 113,7 кв.м., в тому числі житловою площею79,8 кв.м., АДРЕСА_1, реєстраційний номер НОМЕР_2; об'єкт обтяження земельна ділянка площею 0,2332 га АДРЕСА_1, реєстраційний номер НОМЕР_3.

Визнано недійсною та скасовано заставну серії НОМЕР_1 .

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що встановлення в договорі іпотеки зобов'язань для ОСОБА_2 щодо сплати зобов'язань по кредитному договору та інших платежів суперечить умовам самого кредитного договору та ч.1 ст.1 Закону України «Про іпотеку», а посилання в договорі іпотеки на забезпечення зобов'язання між ОСОБА_2 і ПАТ КБ «ПриватБанк» яких не існує, як наслідок, з урахуванням вимог п.2 ч.1 ст.18 Закону України «Про іпотеку» тягне за собою визнання договору іпотеки недійсним.

Колегія суддів з такими висновками не погоджується, оскільки вони не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 серпня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (Іпотекодержатель), ОСОБА_2 (Іпотекодавець) та ОСОБА_4 (Боржник) було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області та зареєстрований в реєстрі за № 4203.

Відповідно до умов договору ОСОБА_2 виступив майновим поручителем ОСОБА_4 і надав в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,2332га, розташовану за цією-ж адресою. (а.с.6-9).

Відповідно до п. 35.2. Договору за цим договором іпотекою забезпечується виконання зобов'язань Іпотекодавця за кредитним договором від 27 серпня 2008 року № KICWGA, укладеного між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем (далі по тексту Кредитний договір по поверненню кредиту, наданого у вигляді не поновлювальна лінія в сумі 73203,30 доларів США на строк з 27 серпня 2008 року по 27 серпня 2013 року.

Відповідно до п. 1 Договору Сторонами було визначено, що предметом цього Договору є надання Іпотекодавцем в іпотеку нерухомого майна, зазначеного в п. 35.3 цього Договору (далі предмет іпотеки), в забезпечення виконання зобов'язань Іпотекодавця перед Іпотекодержателем, в силу чого Іпотекодержатель має право в разі невиконання зобов'язань, забезпечених іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку Предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами Іпотекодавця.

Пунктом 2 Договору визначено, що за цим Договором іпотекою забезпечується виконання зобов'язань Боржника за кредитним договором, укладеного між Іпотекодержателем та Боржником (далі по тексту - Кредитний договір).

Строк, розмір кредиту, цілі, відсотки, розмір кредиту на сплату страхових платежів, винагороду за надання фінансового інструменту, розмір щомісячного платежу, період оплати, порядок погашення заборгованості, винагороду за резервування ресурсів за цим договором, зазначені в п. 35.2 цього Договору.

Встановивши вказані обставини, суд прийшов до висновку, що оспорюваний договір іпотеки суперечить кредитному договору та ч.1 ст.1 Закону України «Про іпотеку», а посилання в предметі Договору іпотеки на забезпечення зобов»язань між позивачем та відповідачем, який не існує, як наслідок, з урахуванням вимог п.2 ч.1 ст.18 Закону України «Про іпотеку» тягне визнання договору іпотеки недійсним.

В рішенні суду також зазначено про невідповідність пунктів 18.2, 26 Договору іпотеки вимогам ст..11 Закону України «Про іпотеку».

При апеляційному розгляді встановлено, що суд першої інстанції зібраним доказам дав неналежну правову оцінку та неправильно застосував норми матеріального права.

Відповідно до ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом;

Так, відповідно до пункту 2 Договору іпотеки оспорюваним договором Іпотекою забезпечується виконання зобов'язань Боржника за кредитним договором, укладеного між Іпотекодержателем та Боржником.

В пункті 35.1 Договору іпотеки вказано, що предметом цього договору є надання Іпотекодавцем в іпотеку нерухомого майна, зазначеного в п.33.3 цього Договору в забезпечення виконання зобов»язань ОСОБА_4 (Боржник).

В пункті 35.2 Договору зазначено найменування кредитного договору, дата його укладення: 27.089.2008 року, сума кредитних коштів: 73203,30 доларів США, що узгоджується із кредитним договором, укладеним між Приват Банк (Банк) і ОСОБА_4 (Позичальник) від 27.08.2008року (а.с.16).

Згідно п.8.3 Кредитного договору забезпечення виконання позичальником зобов»язань за даним договором виступає іпотека будинку загальною площею 113,70 кв.метрів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

В п.6 Договору іпотеки зазначено, що Іпотекодавець - ОСОБА_2 з умовами Кредитного договору ознайомлений.

Таким чином обґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що оспорюваний договір іпотеки містить вичерпну інформацію щодо його сторін: Боржника, Майнового поручителя та Іпотекодержателя, а також щодо розподілу їхніх прав та обов»язків.

Відповідно до ст..11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

З врахуванням вказаних вимог закону пункт 26 Договору Іпотеки є незаконним.

Проте суд першої інстанції, дійшовши висновку про невідповідність закону окремих частин Договору іпотеки, не врахував вимог ст..217 ЦК України, згідно якої недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Також обґрунтованими є доводи апелянта щодо порушення судом норм матеріального права щодо строку позовної давності.

Так, оспорюваний договір іпотеки укладений 27 серпня 2008 року.

Згідно листів приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Римаренка Ю.В. від 3.09.2014 року договір іпотеки був посвідчений нотаріусом в чотирьох примірниках відповідно до кількості сторін, один примірник договору залишився на зберіганні у нотаріуса. (а.с.143, 149).

Підписання позивачем оспороюваного договору іпотеки 27 серпня 2008 року свідчить про ознайомлення позивача з умовами Договору.

Позовна заява подана в суд 27 січня 2014 року.

Відповідно до ст..257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 261 ч.1 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно із ч.ч.4,5 ст.267 ЦК України

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

За вказаних обставин, з врахуванням початку перебігу позовної давності з 27 серпня 2008 року, позовна заява подана з пропуском строку позовної давності.

До винесення рішення судом представником відповідача подано заяву про застосування наслідків спливу позовної давності. (а.с.45).

Посилання позивача на поважність причин пропуску позовної давності, наведені в клопотанні про поновлення строку (а.с.85), не можна визнати поважними причинами пропущення позовної давності, оскільки позивачем не доведено, що примірник оспорюваного договору іпотеки він отримав «в кінці 2012 на початку 2013року», як зазначено в ухвалі суду від 21.07.2014 року (а.с.119).

З врахуванням обставин, встановлених при апеляційному розгляді справи, відповідно до ст..309 ЦПК України, так як висновки суду не відповідають обставинам справи, неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення, яким в позові відмовити за спливом позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі.

Згідно з ст. 88 ЦПК України на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» з ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір в сумі 121,80 грн., сплачений за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2014 року - скасувати і ухвалити нове рішення:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Римаренко Юрій Валерійович про визнання договору іпотеки недійсним - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 121 грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: