У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2015 р. м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу представника Державної казначейської служби України - Мельниченка Віталія Сергійовича на рішення апеляційного суду Харківської області від 09 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до держави Україна в особі Державного казначейства України, третя особа - Генеральна прокуратура України, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів прокуратури і суду, керівництвом слідчого відділу Харківського міського управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, працівниками внутрішньої безпеки головного управління внутрішніх справ України Харківської області,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду із указаним позовом, у якому просив стягнути з держави Україна в особі Державного казначейства України моральну шкоду, завдану йому незаконними діями досудового слідства, прокуратури та суду.

В обґрунтування позову зазначив, що він проходив службу на посаді заступника начальника слідчого відділу Дзержинського районного відділу Харківського міського управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області. З квітня 2000 року щодо нього з боку працівників внутрішньої безпеки управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області почали вчиняти протиправні дії, які полягали у вимаганні грошей та безпідставних звинуваченнях. На ці дії він писав скарги до керівництва, однак відповідей не отримував, внаслідок чого йому почали чинити різноманітні перешкоди у роботі, вимагаючи звільнитися, що він і вимушений був зробити наприкінці 2000 року. Згодом працівниками прокуратури було порушено щодо нього кримінальні справи, піддано безпідставному кримінальному та судовому переслідуванню, про що стало відомо членам його сім'ї, колегам по роботі, сусідам, і як наслідок погіршилися стосунки із оточуючими його людьми, близькими родичами, сусідами, неможливість проживання у своїй квартирі.

Справа неодноразово розглядалася судами.

Останнім рішенням апеляційного суду Харківської області від 09 квітня 2015 року рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 14 липня 2014 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Вирішено стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_3 200 000,00 (двісті тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі представник Державної казначейської служби України - Мельниченко В.С., посилаючись на порушення судом апеляційної інстанцій норм процесуального права просить скасувати рішення апеляційного суду Харківської області від 09 квітня 2015 року в частині задоволення позовних вимог, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Вивчивши касаційну скаргу, ознайомившись із матеріалами касаційного провадження, змістом оскаржуваного судового рішення, вважаю, що касаційна скарга є необґрунтованою, наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваного судового рішення.

Суд першої інстанції задовольняючи частково позовні вимоги виходив із того, що ОСОБА_3 передував під слідством та судом з листопада 2000 року по 12 червня 2009 року, а тому має право відповідно Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» на відшкодування моральної шкоди у розмірі 500 000,00 грн.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції в частині розміру моральної шкоди, при цьому змінив резолютивну частину судового рішення відповідно до вимог законодавства, які регулюють спірні правовідносини.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 лютого 2015 року, рішення апеляційного суду Харківської області від 30 вересня 2014 року було скасовано, справу направлено на новий апеляційний розгляд, оскільки апеляційний суд ухвалюючи рішення про стягнення 500 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди, не врахував вимоги ч. 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», не обґрунтував розмір стягненої суми моральної шкоди, не навів мотивів при визначенні розміру моральної шкоди в сумі 500 000,00 грн.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 09 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Вирішено стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_3 200 000,00 (двісті тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи моральну шкоду в розмірі 200 000,00 грн суд апеляційної інстанції виходив з того, що сам факт притягнення особи до кримінальної відповідальності - є значною психологічною травмою, внаслідок якої у позивача погіршився стан його здоров'я, що підтверджено висновком судово-медичної експертизи. Крім того, обрання позивачу запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання протягом біль ніж восьми років, позбавило його вільного пересування на території України, вибору місця проживання, місця та виду роботи, втрата звичайного способу життя, витрати на додаткові зусилля для організації подальшого його життя. Більше восьми років позивач доказував свою невинуватість у інкримінуємому йому злочині. Останньою ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12 червня 2009 року, залишеною без змін ухвалою Верховного Суду України від 23 березня 2010 року, вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2007 року було скасовано, провадження у справі закрито у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу злочину.

Висновки суду апеляційної інстанції відповідають нормам процесуального та матеріального права. Суд вірно визначився з характером спірних правовідносин, які виникли між сторонами, дав їм належну правову оцінку, розмір моральної шкоди визначив з урахуванням моральних страждань позивача, а також виходив з того, що розмір моральної шкоди не може бути меншим одного мінімального розміру заробітної плати на час розгляду справи за кожен місяць перебування під слідством та судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебуванням під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом,

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Виходячи з вищевикладеного судом апеляційної інстанції вірно застосовані норми матеріального права і відсутні порушення норм процесуального права. Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції від 09 квітня 2015 року.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст.328 ЦПК України

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника Державної казначейської служби України - Мельниченка Віталія Сергійовича на рішення апеляційного суду Харківської області від 09 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до держави Україна в особі Державного казначейства України, третя особа - Генеральна прокуратура України, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів прокуратури і суду, керівництвом слідчого відділу Харківського міського управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, працівниками внутрішньої безпеки головного управління внутрішніх справ України Харківської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д я О.В. Попович