Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

З а о ч н е

"14" січня 2015 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

головуючого судді Шепітко І.Г.

при секретарі Плахута А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №22 в м.Одесі цивільну справу за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення прибудови, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про зобов'язання відповідачів власними силами і за свій рахунок звільнити самовільно захоплену земельну ділянку шляхом знесення самочинно збудованого приміщення загальною площею 8,2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1. В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що відповідачами було здійснено реконструкції без відповідного дозволу на земельній ділянці, що належить позивачеві та не надавалася у користування відповідачам.

У судове засідання представник позивача подав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов у повному обсязі, розглянувши справу за його відсутності, при цьому погодився на розгляд справи в заочному порядку у випадку неявки відповідачів.

Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не зверталися, заперечень від відповідачів на позов до суду не надходило, свою думку щодо позовних вимог в тій чи іншій формі відповідачі не висловили.

За таких обставин, підстави для відкладення розгляду справи, що передбачені ч.ч.1, 2 ст.169 ЦПК України, відсутні.

Враховуючи також вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести в заочному порядку за відсутності відповідачів, що відповідає положенням ст.169 та ст.224 ЦПК України.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено, що 333/1000 частки кв.АДРЕСА_1, що складає 34,4 кв.м. загальної площі, належить на праві власності відповідачам у справі на підставі Свідоцтва про право власності на житло (а.с.25-27).

Вказана квартира розташована на першому поверсі багатоповерхового будинку і складається з двох житлових кімнат площами загальною площею 34,4 кв.м.

Судом встановлено, що відповідачі, не маючи права власності чи користування на земельну ділянку біля квартири АДРЕСА_2, не маючи дозволу на будівництво та затвердженого проекту, самочинно здійснили реконструкцію квартири, добудувавши приміщення кімнати площею 8,2 кв.м.

На приписи начальника дільниці №3 КП ЖКС "Пересипський" від 25.11.2013 року про надання дозвільних документів на прибудову не реагувала, в зв'язку з чим 04.12.2013 року було складено протокол про порушення ст.150 КпАП України відносно ОСОБА_1 (а.с.12, 13).

Відповідно до ст.14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави та об'єктом права власності Українського народу. Від імені народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст.125 ЗК України, право власності та право користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч.2 ст.83 ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Згідно ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (реконструкція) об'єкту здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів.

Частина 1 ст.12 ЗК України, передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить в т.ч. розпорядження землями територіальних громад.

Статтею 126 ЗК України, передбачено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчуються державними актами.

Відповідно до положень ст.5 Закону України «Про основи містобудування» від 16.11.1992 року за №2780-12, при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпеченні: розробка містобудівної документації, проектів конкретних об'єктів згідно вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил, регіональних і місцевих правил забудови. Пунктом 4 ч.2 ст.17 Закону України «Про основи містобудування» від 16.11.1992 року за № 2780-12, містобудівна документація є основою для вирішення питань щодо розташування та проектування нового будівництва, здійснення реконструкції, реставрації, капітального ремонту об'єктів містобудування та упорядкування території.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про планування і забудову території» будівництво об'єктів містобудування здійснюється згідно з діючим законодавством, державними стандартами, нормами та правилами, регіональними та місцевими правилами забудови, містобудівною та проектною документацію. Фізичні особи, які мають намір здійснити будівництво об'єктів містобудування на земельних ділянках, що належать їм на праві власності чи користування, зобов'язані отримати від виконавчих органів відповідних рад чи їх виконавчих органів у разі делегування їм таких повноважень, дозвіл на будівництво об'єкту містобудування (ст.24 вказаного закону).

Згідно ч.1, ч.2, ч.4 ст.376 ЦК України, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу.

Особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка самочинно його здійснила на його земельній ділянці, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в п.22 постанови «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» №6 від 30 березня 2012 року роз'яснив, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Жодних заперечень та доказів на їх обґрунтування відповідачами не надано.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

На підставі встановленого суд вважає, що пред'явлені позовні вимоги є законними, обґрунтованими, та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідачів необхідно стягнути у рівних частках на користь позивача сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст.10, 11, 61, 64, 79, 88 158, 169, 197, 209, 212-215, 218, 222, 224 - 228 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов Одеської міської ради до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення прибудови - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 власними силами і за свій рахунок звільнити самовільно захоплену земельну ділянку шляхом знесення самочинно збудованого приміщення загальною площею 48,6 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частках судовий збір на користь Одеської міської ради у розмірі 243,60 грн., тобто по 121,80 грн. з кожного.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя: