Провадження № 2-о/127/24/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2015 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іщук Т. П.,

при секретарі Коваленко Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, за участі заінтересованої особи Вінницької міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю. Свою заяву мотивувала тим, що 15 липня 1989 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 З того часу вони проживали однією сім'єю разом з його матір'ю ОСОБА_3 Між ними склались спільні побутові стосунки, разом вели господарство у їхньому будинковолодінні за адресою: АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, а вона залишилася спільно проживати з матір'ю чоловіка. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3, витрати на поховання якої заявник взяла на себе. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на 1/3 частину будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на яку померла набула право після смерті сина ОСОБА_2, оскільки до і на момент смерті проживала разом з ним. Проте померла за життя належних документів на право власності на відповідну частку не оформила. Заповіту не склала. Спадкоємців за законом першої, другої та третьої черги немає, внук ОСОБА_4 відмовився від прийняття спадщини. Встановлення даного факту є необхідним для оформлення заявником спадщини. За таких обставин і звернулася до суду.

В судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали на підставах викладених в ній, просила її задовольнити.

Представник заінтересованої особи при розгляді заяви поклався на думку суду.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 підтвердили, що заявник з 1989 року проживала з покійною однією сім'єю, доглядала її, вони разом вели господарство, здійснила її поховання.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 21.06.1989 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_1 від 21.06.1989 року (а.с. 13). Подружжя разом з ОСОБА_3, матір'ю ОСОБА_2, проживали за адресою: АДРЕСА_1. Заявник зареєстрована за цією адресою з 15 липня 1989 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2, виданим 20.05.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 10). Після його смерті заявник залишилася проживати разом з його матір'ю ОСОБА_3, оскільки остання потребувала догляду, та проживала з нею до її смерті, вели спільне господарство, підтримували сімейні стосунки, заявниця піклувалася про неї. Дані обставини знайшли своє підтвердження у показах свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3, виданим ІНФОРМАЦІЯ_3 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 11). Заявник здійснила її поховання.

Після її смерті відкрилась спадщина на частину будинковолодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1. Спадкова справа не заводилася. Судом не встановлено спадкоємців першої, другої та третьої черги. Внук померлої ОСОБА_4 подав заяву до Першої Вінницької державної нотаріальної контори про відмову від прийняття спадщини (а.с. 8). Спору про право не існує.

Відповідно до ст.256 ЦПК України суд встановлює факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 3 Сімейного Кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до вимог законодавства членами сім'ї можуть бути визнані інші особи, які не є родичами за умови постійного проживання разом та ведення спільного господарства.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України до спадкоємців четвертої черги за законом відносяться особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2007 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Таким чином, зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3 Сімейного Кодексу України, ст. 1264 ЦК України, ст.ст. 10, 30, 60, 256, 259 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, однією сім'єю з 15 липня 1989 року до дня її смерті, ІНФОРМАЦІЯ_3, по АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення буде виготовлений у встановлений ч.3 ст.209 ЦПК України п'ятиденний строк.

Суддя: