Справа №591/4440/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Капкін О. Б.
Номер провадження 22-ц/788/1565/15 Суддя-доповідач - Собина О. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Левченко Т. А. , Сибільової Л. О.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3

на заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 08 липня 2015 року та додаткове рішення від 03 вересня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»

про стягнення коштів та внесення змін до договору, -

в с т а н о в и л а:

18 червня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи його тим, що 22 грудня 2014 року між ним та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір-заяву №331832/272605/370-14 про банківський строковий депозит «Стандарт» на 370 днів в іноземній валюті, згідно якого він вніс на вкладний рахунок НОМЕР_1 кошти у сумі 185,00 доларів США на строк з 22 грудня 2014 року по 27 грудня 2015 року. Договором встановлено, що за час користування коштами Банк сплачує вкладникові проценти за ставкою 12,50% річних. У зв'язку з бажанням отримати проценти за вкладом ОСОБА_3 15 червня 2015 року звернувся до Банку з заявою про видачу йому грошових коштів по договору-заяві №331832/199314/370-14 від 06 жовтня 2014 року у сумі 105,45 доларів США та по договору-заяві №331832/272605/370-14 від 22 грудня 2014 року у сумі 42,55 доларів США, на загальну суму 148 доларів США. Проте, відповідач процентів не виплатив. Тому, ОСОБА_3 просив суд стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його користь 41,69 доларів США, а також зобов'язати ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» внести зміни до договору-заяви №331832/272605/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» від 22 грудня 2014 року, шляхом укладання Додаткового договору №1.

Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 08 липня 2015 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_3 проценти за вкладом згідно договору №331832/272605/370-14 від 22 грудня 2014 року в сумі 41,69 дол. США, що на дату винесення судового рішення згідно офіційного курсу Національного банку України становить еквівалент 904,70 грн. Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь держави судові витрати зі сплати судового збору в сумі 243,60 грн.

Додатковим рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 03 вересня 2015 року було відмовлено позивачу в задоволенні його позовних вимог в частині зобов'язання відповідача внести зміни до договору заяви № №331832/272605/370-14 про банківський строковий депозит «Стандарт» на 370 днів в іноземній валюті від 22.12.2014 року.

На зазначені рішення ОСОБА_3 подав апеляційні скарги.

В апеляційних скаргах позивач, посилаючись на неповноту з'ясованих обставин, що мають важливе значення для справи, на невідповідність висновків обставинам справи, на порушення норм матеріального та процесуального права, просить змінити заочне рішення суду, виключивши з нього наступну частину: «що на дату винесення судового рішення згідно офіційного курсу Національного банку України становить еквівалент 904,70 грн.», та скасувати додаткове рішення суду в частині відмови щодо вимоги про зобов'язання ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» внести зміни до договору-заяви №331832/272605/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 370 днів в іноземній валюті від 22 грудня 2014 року, шляхом укладення Додаткового договору №1. Ухвалити нове рішення, яким зобов'язати ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» внести зміни до договору-заяви про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 370 днів в іноземній валюті від 22 грудня 2014 року, шляхом укладення Додаткового договору №1.

В доводах апеляційної скарги позивач зазначає, що Банком при укладанні договору про банківський строковий вклад порушено норми діючого законодавства щодо обов'язку банку включати до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунку умови гарантування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб відшкодування коштів за даним вкладом, які передбачені «Положенням про порядок інформування громадськості про систему гарантування вкладів фізичних осіб», затвердженим Рішенням виконавчої дирекції Фонду 23.07.2012р. за №10 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.08.2012р. за №1370/21682.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апелянта, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга на заочне рішення Зарічного районного суду м.Суми від 08 липня 2015 року підлягає частково задоволенню, а апеляційна скарга на додаткове рішення від 03 вересня 2015 року задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги та ухвалюючи заочне рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконав свої зобов'язання за договором банківського вкладу та не видав позивачу процентів за вкладом в день його звернення до банку, тому на підставі ч.1 ст.1058 ЦК України, з банку на його користь підлягають стягненню проценти за договором в розмірі 41,69 дол. США, що на дату винесення судового рішення згідно офіційного курсу Національного банку України становить еквівалент 904 грн.70 коп.

Колегія суддів не може в повному обсязі погодитися з таким висновком суду, виходячи з наступного:

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 22 грудня 2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір-заяву №331832/272605/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 370 днів в іноземній валюті.

В пункті 9 договору-заяви зазначено, що вкладник підписанням цього Договору-заяви усвідомлює та погоджується з тим, що Основні умови разом з цим Договором-заявою складають договір банківського вкладу та є його невід'ємними частинами. Також Вкладник підписанням цього договору-заяви підтверджує факт ознайомлення з Основними умовами, чинними на дату підписанням Банком та Вкладником цього Договору-заяви, погоджується з положеннями Основних умов у повному обсязі, бере на себе права та обов'язки, що визначені Основними умовами, та безумовно зобов'язується їх виконувати.

Згідно з п.1. договору-заяви позивач вніс на вкладний рахунок НОМЕР_1 вклад у сумі 185,00 дол. США на строк з 22 грудня 2014 року по 27 грудня 2015 року.

Пунктом 2 договору-заяви за час користування коштами вкладу протягом строку, Банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 12,50% річних. Нараховані проценти зараховуються вкладнику на рахунок, відкритий у Банку НОМЕР_2.

Відповідно п.3 договору-заяви вкладник має право отримувати суми процентів, нараховані на вклад, протягом строку, визначеного п.1 цього договору-заяви, щомісячно, у порядку та у строки, передбачені п.п.4.2, 4.3.2 основних умов (а.с.7).

Пунктом 4.3.2 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» якщо вклад розміщено на умовах щомісячної виплати процентів, то виплата процентів проводиться банком протягом строку вкладу, визначеного договором, щомісячно, з «01» числа кожного місяця, наступного за місяцем внесення вкладу. Проценти, що не отримані вкладником у дату виплати, можуть бути отримані в будь-який робочий день після дати виплати. При цьому, не витребувані у встановлений строк проценти не збільшують суму вкладу (а.с.10-12).

30 квітня 2014 року позивач звернувся до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з заявою про підписання Додаткового договору№1 до договору-заяви №331832/272605/370-14 від 22 грудня 2014 року про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 370 днів в іноземній валюті із зазначенням умов гарантування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб відшкодування коштів за даним вкладом (а.с.6). В той же час, письмової відповіді на дану заяву позивач не отримав .

15 червня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з заявою про видачу відсотків по договору (а.с.9), але відсотки за укладеним між сторонами договором банківського вкладу виплачені позивачу не були.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 ч.1 ЦПК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Статтею 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Отже, відмова банку у видачі позивачу процентів за укладеним між сторонами договором банківського вкладу суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 1058, 1060, 1061 ЦК України та умовам укладеного між сторонами договору.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що права позивача порушені та його вимога про стягнення з відповідача заборгованості по процентам за договором банківського вкладу підлягає задоволенню.

В той же час, колегія суддів вважає помилковим зазначення місцевим судом в резолютивній частині заочного рішення розміру стягнутої заборгованості в еквіваленті до національної валюти - гривні.

При цьому колегія суддів, виходить з наступного:

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Стаття 47 цього Закону визначає операції банків по залученню у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Позивач надавав відповідачу вклад в іноземній валюті (доларах США), а тому не суперечить діючому законодавству стягнення заборгованості за договором банківського вкладу в іноземній валюті, так як саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті.

Виходячи з викладеного колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги на заочне рішення місцевого суду є обґрунтованими і підлягають задоволенню в частині виключення з резолютивної частини рішення слова «що на дату винесення судового рішення згідно офіційного курсу Національного банку України становить еквівалент 904 грн.70 коп.»

В той же час, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги на додаткове рішення місцевого суду від 03 вересня 2015 року, виходячи з наступного:

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено , що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Апелянт при обґрунтуванні своєї апеляційної скарги на додаткове рішення посилається на Положення про порядок інформування громадськості про систему гарантування вкладів фізичних осіб , затверджене рішенням виконавчої дирекції Фонду № 10 від 23.07.2012 року (в редакції від 04.09.2014 року) пунктом 3.3., якого передбачено, що Банки зобов'язані включати до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунку умови гарантування Фондом відшкодування коштів за даним вкладом.

В той же час, як пунктом 8.8. Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», які разом з Договором-заявою складають договір банківського вкладу та є його невід'ємними частинами визначено, що Банк інформує Вкладника про те, що Банк є учасником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб України. Підписанням Договору-заяви Вкладник підтверджує, що до моменту укладення Договору Банк ознайомив його з тим, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб України гарантує кожному вкладнику Банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб України відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб України банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається у національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб України банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Таким чином, колегія суддів вважає, що сторони, при укладенні договору банківського вкладу, досягли згоди з усіх його істотних умов, в тому числі і щодо умов гарантування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб України відшкодування коштів за даним договором, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача в цій частині та для зобов'язання відповідача до укладення додаткового договору.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, викладених ним в додатковому рішення, яким у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, справа розглянута в межах позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тому апеляційний суд приходить до висновку, що додаткове рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін.

В той же час, заочне рішення рішення місцевого суду відповідно до положень ст. 309 ЦПК України підлягає зміні з виключенням в резолютивній його частині посилання на стягнення заборгованості за договором банківського в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу Національного банку України.

Керуючись ст.ст.303, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.п.1, 2, 3, 4, ч.2, ч.3, 313, 314, ч.2 ст.316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Зарічного районного суду м.Суми задовольнити частково.

Заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 08 липня 2015 року в даній справі змінити, виключивши з резолютивної частини рішення слова «що на дату винесення судового рішення згідно офіційного курсу Національного банку України становить еквівалент 904 грн.70 коп.».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на додаткове рішення Зарічного районного суду м.Суми від 03 вересня 2015 року відхилити.

Додаткове рішення Зарічного районного суду м.Суми від 03 вересня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів .

Головуючий -

Судді -