Справа № 404/7440/14-ц
Номер провадження 2/404/158/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді - Бершадської О.В.

при секретарі - Вітохіній Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградської

обласної лікарні про визнання наказу незаконним та його скасування, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом, яким просить визнати незаконним та скасувати наказ головного лікаря Кіровоградської обласної лікарні від 01 серпня 2014 року №181-ад «Про притягнення до дисциплінарного стягнення ОСОБА_1" , згідно до якого він притягнутий до дисциплінарного стягнення за порушення трудової дисципліни - догани ( а.с. 1-3).

Вимоги мотивує тим, що з 01.08. 1966 року працював на посаді лікаря, та з 22.08.1966 року переведений на посаду завідуючого акушерсько-гінекологічним відділенням Ровенської районної лікарні. Указом Президента України №1509 від 19.08.1993 року йому присвоєно почесне звання «Заслужений лікар України». Згідно наказу від 04.01.1995 року №І-Л, був переведений на посаду завідуючого гінекологічним відділенням Кіровоградської обласної лікарні. Наказом №181-ад від 01.08.2014 року головного лікаря цієї лікарні йому було оголошено догану за порушення трудової дисципліни. Даний наказ вважає незаконним з тих підстав, що будь-яких порушень трудової дисципліни з його боку не було; протягом значного часу між ним та керівництвом лікарні існує конфлікт, що виражається у намаганні відповідача будь-яким чином знайти підстави для усунення його від виконання обов»язків завідуючого відділенням; ним було оглянуто хвору , забезпечено їй комплекс обстеження та лікування; хвора не оскаржувала його дії , що означає про відсутність причинного зв»язку між його діями та наслідками; крім того, відповідачем порушено порядок проведення службової перевірки, тобто при її здійсненні, на його запит , не було надано документи, які були підставою для накладення на нього дисциплінарного стягнення.

В судовому засіданні вимоги позивач та його представник підтримали, просили задовольнити.

Відповідач, його представник в суді позовні вимоги не визнала, у їх задоволенні просила відмовити за безпідставністю та необгрунтованістю. Вказує, що лікар акушер-гінеколог, завідувач гінекологічним відділенням не виконав свої безпосередні посадові обов»язки при огляді хворої ОСОБА_2, та допустив порушення трудової дисципліни, а відтак наказ про накладення стягнення на нього є мотивованим, виданий з дотриманням вимог законодавства про працю, та у терміни, визначені цим законодавством. Стягнення відповідає ступеню тяжкості порушення трудової дисципліни, та наслідкам, що настали ( а.с.24-29).

Свідок ОСОБА_2 в суді пояснювала, що дійсно вона була доставлено в обласну лікарню , оглянута лікарями, в тому числі і позивачем, після погіршення її стану зароблена була операція , яка пройшла успішно. Хто її оперував вона не бачила, однак була вдячна всім лікарям, та до лікаря ОСОБА_1 не має ніяких претензій.

Свідок ОСОБА_3, яка працює завідувачем перинатального центру, в судовому засіданні пояснювала, що на підставі наказу головного лікаря була проведена перевірка якості надання медичної допомоги факту хворій ОСОБА_2 лікарем ОСОБА_1 Вона , була членом комісії, та по результатам перевірки позивачу була винесена головним лікарем догана. ОСОБА_1 неналежним чином віднісся до виконання своїх обов»язків , а саме : не оглянув хвору при госпіталізації у відділення, не поставив до відома чергового акушер-гінеколога, та її, як завідувача центром, не призначив відповідне обстеження , не встановив клінічний діагноз та не визначив правильної тактики лікування хворої, призначив непотрібні консультації спеціалістів.

Свідок ОСОБА_4, який працює заступником головного лікаря з хірургічної допомоги та був головою комісії при перевірці якості надання медичної допомоги хворій позивачем в суді пояснював, що хвора ОСОБА_2 була направлена до них із онкодиспансера , без супроводу, з діагнозом перитоніт , лейоміома матки, оглянута черговим лікарем ОСОБА_5, яка і доповіла йому та зав.перинатального центру про хвору, потім хвора була оглянута лікарем ОСОБА_1, який дав розпорядження щодо її госпіталізації в гінекологічне відділення , та було ним призначено огляд хворої рядом спеціалістів. Коли хвору госпіталізували у відділення, ОСОБА_1, її не оглянув, а пішов додому, мотивуючи закінченням робочого часу. Після 16 години черговий лікар оглянув хвору та про її тяжкий стан доповів йому, та ОСОБА_3 Після чого в терміновому порядку було прийнято рішення про хірургічне втручання та викликано в лікарню ОСОБА_1, проведено операцію. Післяопераційний період хворої проходив позитивно .

Свідок ОСОБА_6 ., який працює завідувачем анестезіологічного відділення та був членом комісії, в суді також пояснював, про те, що він також аналізував всі етапи хворої, та прийшов до висновку про неналежне виконання своїх обов»язків лікарем ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_7 , яка працює акушер -гінекологом пояснила, що 18.07.2014 року під час її чергування , вона оглядала хвору ОСОБА_2 , стан якої був тяжкий, про що вона доповіла ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , потім було зібрано консиліум та вирішено питання щодо хірургічного втручання , проведення операції хворій, викликано лікаря ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_5 , яка є в.о. завідуючої обласної жіночої консультації суду пояснила що хвора була доставлена приблизно в 12.15 годин, стан - загальна слабкість , в зв»язку з чим , вона викликала завідувача гінекологічним відділенням ОСОБА_1 для вирішення питання госпіталізації хворої, який її оглянув та призначив консультації спеціалістів, в тому числі хірурга. Вважає огляд хворої хірургом призначений позивачем був цілком обґрунтованим , так як не можна було виключити діагноз, не пов»язаний з гінекологією.

Свідок ОСОБА_8 пояснював, що в приймальне відділення із жіночої консультації була доставлена хвора ОСОБА_2, та відповідно ним зразу ж, був викликаний хірург, який виключив діагноз для поміщення її в хірургічне відділення. Потім , ним був викликаний по телефону лікар ОСОБА_1 , який відмовився оглянути її в приймальному відділені, так як він її вже оглядав у поліклінічному відділенні.

Свідок ОСОБА_9, яка працює старшою сестрою гінекологічного відділення, в суді пояснювала, що у відділення вона складає графік роботи, робочий час у них з 8 години до 16 години 12 хвилин. Десь в 12.30 год. -13.00 год. ОСОБА_1 зателефонував у відділення та повідомив про те, що поступила хвора, яка буде лікуватися у їх відділенні, потрібно було приготувати палату . Після робочого часу, хворими займається черговий лікар.

Свідок ОСОБА_10, яка також працює медичною сестрою, пояснила, що з приймального покою до них поступила хвора , вона вимірювала їй температуру , тиск, стан був задовільний , брали всі аналізи.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, заперечення представника відповідача, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи , суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог , виходячи з наступного.

Згідно зі ст.139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до вимог ст.140 КЗпП України трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохочення за сумлінну працю.

У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов'язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу.

За порушення трудової дисципліни, як визначено у положенні ст.147 КЗпП України, до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Згідно законодавства України підставою для застосування дисциплінарного стягнення є дисциплінарний проступок, під котрим розуміється протиправне, винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх обов'язків, що випливають із нормативно-правових та інших актів у сфері праці, колективного і трудового договорів. Необхідною умовою для накладення стягнення є вина працівника, наявність якої має бути обов'язково доведена роботодавцем.

Згідно з вимогами ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. При цьому згідно ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення і за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Тобто розглядаючи спори про притягнення працівників до дисциплінарної відповідальності, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Крім того, за діючим законодавством днем виявлення проступку, з якого починається перебіг місячного строку для накладення дисциплінарного стягнення, вважається день, коли особі, якій по службі (роботі) підкоряється працівник, стало відомо про здійснення проступку незалежно від того, чи наділена ця особа правом накладення дисциплінарного стягнення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з січня 1995 року працює у Кіровоградській обласній лікарні завідувачем гінекологічного відділення ( а.с. 5-7,10).

Наказом головного лікаря Кіровоградської обласної лікарні №181-ад від 01 серпня 2014 року « Про притягнення до дисциплінарного стягнення ОСОБА_1 « , завідувачу гінекологічним відділенням ОСОБА_1 за порушення трудової дисципліни оголошено догану.

Із змісту наказу вбачається, що 18.07.2014 року о 12.00 год. в обласну жіночу консультацію перинатального центру звернулась хвора ОСОБА_11, 50 років з діагнозом: Перитоніт. Лейоміома матки великих розмірів. Деструктивні зміни фіброматозного вузла. Гідронефроз. 2-х сторонній гідроторакс.

Прийом та госпіталізацію хворої до відділення проводив завідувач гінекологічним відділенням перинатального центру ОСОБА_1, який не повідомив керівництво та чергову зміну перинатального центру про наявність тяжкохворої жінки. В результаті цього хвора з перитонітом була госпіталізована о 16.10 год., лікарем у відділенні не була оглянута, не отримала призначень та не передана по зміні. Не зважаючи на складність ситуації, ОСОБА_1 залишив відділення, мотивуючись закінченням робочого часу.

Про хвору ОСОБА_2, в 16.30 постова сестра медична доповідає черговому лікарю ОСОБА_7, яка оцінила ситуацію та довела до відома завідувача перинатальним центром про тяжку хвору.

Згідно п.4.6 посадової інструкції завідувача гінекологічним відділенням, завідувач гінекологічним відділенням «зобов'язаний проводити первинний огляд поступивши хворих з оцінкою плану обстеження та лікування;

згідно п. 4.7. «забезпечувати комплекс обстеження та лікування хворих відповідно до стандартів»;

п. 4.9. «інформує адміністрацію про наявність тяжких хворих».

Не виконавши свої безпосередні функціональні обов'язки, передбачені посадовою інструкцією завідувач гінекологічним відділенням ОСОБА_1 допустив порушення трудової дисципліни.

Відповідно до п. 7.1. завідувач гінекологічним відділенням «несе відповідальність за неналежне виконання покладених на нього функціональних обов'язків». В зв»язку з чим, та керуючись ст. ст. 147-149 КЗпП України, завідувачу гінекологічним відділенням ОСОБА_1 за порушення трудової дисципліни оголошено догану.

Підстави: службова записка завідувача перинатальним центром ОСОБА_3, пояснювальна записка ОСОБА_1, довідка про перевірку якості надання медичної допомоги хворій ОСОБА_2.( а.с. 12, 35-44 ).

Згідно довідки про перевірку якості надання медичної допомоги хворій ОСОБА_2, пункту 2 висновку комісії, зазначено, що мають також діагностичні, тактичні та організаційні помилки і на етапі обласної лікарні, зокрема: затримка в госпіталізації хворої у відділення гінекології, причини затримки , це призначення непотрібних консультацій спеціалістів, відсутність контролю зав.від.гінекології, в.о.зав.жіночою консультацією за своєчасним обстеженням хворої. Зав. відділенням гінекології ОСОБА_1 , знаючи, що 18.07.2014 року, хвора госпіталізується у відділення гінекології проявив халатність, не виконав своїх безпосередніх функціональних обов»язків, що склало загрозу для життя хворої (не оглянув хвору при госпіталізації у відділення, не поставив до відома чергового акушер-гінеколога, завідувача перинатальним центром, не призначив відповідне обстеження, не встановив клінічний діагноз, не визначив тактику лікування хворої).

Згідно пояснення ОСОБА_1, яке ним було надано на ім»я заступника головного лікаря з хірургічної допомоги ( п. 6.1 посадової інструкції) та в суді , зазначав, що 18.07.2014 року в 13.30 годин його викликали на консультацію до хворої ОСОБА_2, після огляду якої він запропонував консультації лікаря - хірурга та уролога. Після хвора була переведена до приймального відділення, де її приймав заввідділенням ОСОБА_8, відповідно у відділенні були проведені дослідження та хвора була оглянута хірургом, після чого було прийнято рішення госпіталізувати її саме в гінекологічне відділення , де для хворої було вже підготовлено койкомісце, за його ж вказівкою. Після доставлення хворої у відділення , він був викликаний до лікарні, негайно прибув та разом із іншими лікарями провів операцію. Хвора після операції почувала себе задовільно.

Суд не погоджується із твердженням відповідача про те, що позивач не оглянув хвору при госпіталізації у відділення, не поставив до відома чергового акушер-гінеколога, зав.перинатальним центром, не призначив відповідне обстеження хворій , не встановив клінічний діагноз , не визначив тактику лікування та призначив непотрібні консультації , оскільки зазначене спростовано поясненнями вищезазначених свідків, самої хворої та оглянутою медичною документацією, згідно записів якої хвора була оглянута в.о. завідуючої обласної жіночої консультації ОСОБА_5 разом із лікарем ОСОБА_1, при її огляді стан середньої тяжкості , було виставлено діагноз та для виключення гострої хірургічної патології рекомендовано консультації ряду спеціалістів, в тому числі хірурга. Після її огляду у приймальному відділенні ОСОБА_8 хвора була в 16.10 годин направлена в гінекологічне відділення , в якому за вказівкою ОСОБА_1 було вже підготовлено хворій койкомісце.

Відповідно до принципів та засад трудового законодавства України, умовами притягнення до дисциплінарної відповідальності є наявність складу дисциплінарного правопорушення, що передбачає єдність об'єкта та об'єктивної сторони, суб'єкта та суб'єктивної сторони.

Об'єктом дисциплінарного проступку є внутрішній трудовий розпорядок певної установи або підприємства, а точніше ті суспільні відносини, які складаються в процесі його реалізації та охороняються нормами цієї галузі права. Ознака протиправності, що відноситься до об'єктивної сторони правопорушення, тісно пов'язана із об'єктом. Вона означає заборону дії під погрозою настання певної санкцій. До об'єктивної сторони дисциплінарного проступку відносяться шкідливі наслідки та причинний зв'язок між ними та діями (бездіяльністю) правопорушника. Суб'єктивну сторону дисциплінарного проступку характеризує вина, яка може виражатися в умислі або в необережності.

Таким чином, відсутність однієї з умов дисциплінарної відповідальності свідчить про необґрунтованість притягнення працівника до неї.

Стосовно предмету спору, то суд не може вважати доведеною наявність шкідливих наслідків, спричинених діями (бездіяльністю) позивача, а також причинний зв'язок між ними та діями правопорушника.

Як вбачається з оскаржуваного наказу, підставою для його ухвалення стала службова записка завідувача перинатальним центром ОСОБА_3, пояснювальна записка ОСОБА_1, довідка про перевірку якості надання медичної допомоги хворій ОСОБА_2

Однак, як було з»ясовано в суді , хвора не вказувала на протиправність дій позивача та не зазначала його в якості особи, яка порушила її права та інтереси як пацієнта лікарської установи.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідачем не було доведено причинний зв'язок між діями позивача та наслідками таких дій; не було доведено й факту протиправності самих дій позивача у розрізі із наслідками дій, в контексті порушення нормативних приписів чи правил лікарської практики, затверджених у відповідних регламентах. Призначення непотрібних консультацій спеціалістів, не визначення тактики лікування хворої, не встановлення клінічного діагнозу , не призначення відповідного обстеження , стан хворої - тяжкий, на що посилався відповідач, є поняттям оціночним. Прийнята комісією довідка про перевірку якості надання медичної допомоги та службова записка ОСОБА_3 не підтверджують об»єктивних даних про ці обставини . В засіданні відповідачем не надані суду докази на підтвердження цих обставин, правильності висновків самої комісії , а також докази невиконання позивачем своїх трудових обов»язків.

Виходячи з положень статті 10 ЦПК України саме на роботодавцеві лежить обов'язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку.

Відповідно до п.п.95-103 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року №1242 « Про затвердження Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органів виконавчої влади», розробленої на підставі Наказу Міністерства охорони здоров»я від 03.03.2012 року №152 « Про затвердження інструкції з діловодства у Міністерстві охорони здоров»я України» у тексті наказу з кадрових питань зазначаються відомості про працівника, який притягується до дисциплінарної відповідальності, обставини, які вказують на вчинення працівником дисциплінарного проступку, а в констатуючій частині, наводиться посилання на відповідний правовий акт органу вищого рівня у такій послідовності: вид акта, його автор, дата, номер, повне найменування .

Разом з тим, оскаржуваний наказ має невідповідність вказаній інструкції, відсутнє посилання на відповідний правовий акт органу вищого рівня, не зазначено його конкретного виду, пункту, автора та дати ( відсутні посилання на стандарти -клінічні протокола, тощо).

Дані обставини є значимими, оскільки відповідно до Державного класифікатора управлінської документації ДК 010-98, затвердженого наказом Держстандарту України від 31.12.1998 р. №1024, наказ про накладення дисциплінарного стягнення відноситься до класу «організаційно-розпорядча документація» підкласу «документація з оцінки трудової діяльності».

За наведених обставин , наказ від 01 серпня 2014 року №181-ад "Про притягнення до дисциплінарного стягнення ОСОБА_1" має бути визнаний незаконним та, як наслідок такого висновку, скасований, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо доводів позивача про порушення з боку відповідача частини 1 статті 149 КЗпП України в частині позбавлення можливості ознайомитися зі змістом та висновками службової записка, то суд вважає ці доводи необґрунтованими, оскільки позивачу була надана можливість надати свої пояснення за фактом визначеним підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності, а надання службової записки не є обов'язком відповідача у сенсі вимог зазначеної норми закону.

Згідно ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі- 243, 60 грн.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 147 - 149 КЗпП України, ст.ст. 3,10,11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов-задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ головного лікаря Кіровоградської обласної лікарні від 01 серпня 2014 року №181-ад "Про притягнення до дисциплінарного стягнення ОСОБА_1" , за порушення трудової дисципліни у вигляді догани.

Стягнути із Кіровоградської обласної лікарні () на користь держави судовий збір в розмірі- 243, 60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області, через суд першої інстанції.

Суддя Кіровського О. В. Бершадська

районного суду

м.Кіровограда