Номер провадження: 22-ц/785/617/15
Головуючий у першій інстанції Пащенко Т. П.
Доповідач Комаровська Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого - Комаровської Н.В.,

Суддів -Гончаренко В.М., Калараша А.А.,

З участю секретаря - Фабіжевської Т.С.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Кредитної спілки "Авіаційних робітників Міністерства оборони України" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Кредитної спілки "Авіаційних робітників Міністерства оборони України" про захист прав споживачів, визнання несправедливими та недійсними окремих пунктів кредитного договору за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ізмаїльського міськрайсуду Одеської області від 23.10.2014р.,-

в с т а н о в и л а :

17.08.2011р. КС "Авіаційних робітників Міністерства оборони України" звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те,що 03.06.2009 р. між КС "Авіаційних робітників Міністерства оборони України" та членом кредитної спілки ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №79/09, за умовами якого Кредитна спілка надала відповідачу кредит у сумі 5000 грн. терміном на 12 місяців з встановленим відсотком за користування кредитом із розрахунку 42 % річних.

Згідно графіку повернення кредиту відповідач повинен був щомісяця сплачувати основну суму кредиту у розмірі 417 грн. та відсотки по кредиту в розмірі 175 грн.

Відповідачем повернуто кредит в сумі 2452 грн. і за розрахунком згідно умов договору заборгованість на час звернення до суду склала 11798 грн.,яку позивач просив стягнути з ОСОБА_2 разом із судовим збором.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав,звернувся із зустрічним позовом про захист прав споживачів та визнання окремих пунктів кредитного договору недійсними, посилаючись на порушення Кредитною спілкою ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", відповідно до ч.2 якої перед укладанням договору про надання кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі інформацію, передбачену цією статтею,

а саме, кредитні умови, мету надання кредиту, форми його забезпечення, тип відсоткової ставки та ін. Перед укладанням кредитного договору така інформація ОСОБА_2 надана не була ні письмово, ні усно.

Крім того, ч.1 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" забороняє продавцю включати в договір із споживачем умови, які є несправедливими, якщо всупереч принципу доброчесності його наслідками є дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.Позивач вважав несправедливими умови, викладені в пунктах 3.1.2, 3.1.3, 3.2, 3.8,3.9,3.10.,3.11,5.4.2,5.4.3 договору.

Представник позивача в судове засідання не з*явився,подав заяву про слухання справи в його відсутність.

Рішенням Ізмаїльського міськрайсуду Одеської області від 23.10.2014р. позов КС "Авіаційних робітників Міністерства оборони України" задоволений,в зустрічному позові ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить про скасування рішення,мотивуючи тим,що суд порушив норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, заперечення на апеляційну скаргу,розглянувши матеріали справи,перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах апеляційної скарги та заявлених вимог,колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

При розгляді справи судом встановлено,що ОСОБА_2 є членом Кредитної спілки "Авіаційних робітників Міністерства оборони України" з 2008 року.

03.06.2009р. між сторонами був укладений кредитний договір №79/09, за умовами якого Кредитна спілка надала відповідачу кредит у сумі 5000 грн. терміном на 12 місяців з встановленим відсотком за користування кредитом із розрахунку 42 % річних.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про кредитні спілки" , який є спеціальним законом, що регулює діяльність кредитних спілок, кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об'єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків членів кредитної спілки.

Частиною 1 ст. 21 Закону встановлено, що кредитна спілка відповідно до свого статуту надає кредити своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості в готівковій та безготівковій формі.

Згідно ч.2 ст.21 цього закону кредитна спілка має право самостійно встановлювати розмір плати (процентів) за користування кредитами, наданими кредитною спілкою, види кредитів, що надаються кредитною спілкою, умови надання та строки повернення кредитів.

Розділом 3 кредитного договору встановлені умови плати за користування кредитом та механізм розрахунків, а саме, за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю плату (проценти) із розрахунку 42 % річних, яка розраховується на місячній основі згідно наступних умов: для тих місяців, в яких (згідно графіка розрахунків) відбувається погашення кредиту та сплата процентів за користування кредитом, встановлюється процентна ставка 42 % річних; для тих місяців, в яких (згідно графіка розрахунків) відбувається сплата процентів за користування кредитом без погашення кредиту, встановлюється

процентна ставка 63 % річних; для тих місяців, в яких (згідно графіка розрахунків) не відбувається погашення кредиту та сплата процентів за користування кредитом, встановлюється процентна ставка 84 % річних. Базою для нарахування процентів є загальна сума виданого кредиту.

Пунктом 3.11 кредитного договору передбачено,що у випадку порушення терміну повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, встановленого п. 2.3. кредитного договору, плата за користування кредитом (проценти) встановлюється з наступного дня після настання строку, встановленого п. 2.3. Кредитного Договору, виходячи з процентної ставки 144% річних. (а.с. 8).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с. 5) станом на 03.07.2011 року заборгованість визначена в сумі 11 798 грн., яка складається з:

- розміру несплаченої суми кредиту - 2 248 грн.;

- відсотків щодо використання кредиту - 9 550 грн.

Задовольняючи позов кредитної спілки,суд обґрунтовано виходив вимог ч.1 ст.628 ЦК України,яка передбачає,що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства,а також ст. 629 ЦК України,відповідно до якої договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Оскільки ОСОБА_2 не виконав умови договору про своєчасне погашення кредиту,суд обгрунтовано стягнув з нього суму заборгованості.

Не заслуговує на увагу довод апелянта про те,що визначені умовами договору проценти це є штрафними санкціями за невиконання умов договору,які кредитна спілка самостійно змінила без погодження з відповідачем,оскільки умовами договору ( п.п.3.1,3.1.1,3.1.2,3.1.3) передбачено,що вказані відсотки є процентами за користування грошима в разі порушення строків повернення коштів.

Судова колегія також погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про захист прав споживачів, визнання несправедливими та недійсними окремих пунктів кредитного договору,виходячи з наступного.

За положеннями ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів"до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Законупро несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Як вбачається з матеріалів справи,умови договору під час його підписання сторонами не змінювались, відсоткова ставка була визначена сторонами в п.п.3.1 - 3.1.3 договору,ОСОБА_2 погодився з такими умовами,про що свідчить його власноручний підпис на кожній сторінці договору, а враховуючи узгоджені умови договору,ОСОБА_2 частково погасив кредит.

Пунктом 9.4 кредитного договору передбачено, що позичальник підтверджує, що зміст частини другої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" йому відомий, а кредитодавець повідомив позичальнику у письмовій формі зазначену у вказаній нормі інформацію.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимого розумності та справедливості.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

При таких обставинах,суд дійшов правильного висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 та відмовив в задоволенні його зустрічного позову.

Судова колегія вважає,що суд повно дослідив обставини справи,правильно застосував норми матеріального права,не допустив порушень процесуального законодавства,тому підстав для скасування рішення немає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду,тому вона не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1.п.1,308 ЦПК України,колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Ізмаїльського міськрайсуду Одеської області від 23.10.2014р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Н.В.Комаровська

Судді: В.М.Гончаренко

А.А.Калараш