АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/3516/14-ц Номер провадження 22-ц/786/99/15Головуючий у 1-й інстанції Потетій А. Г. Доповідач ап. інст. Акопян В. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Акопян В.І.

Суддів: Корнієнка В.І., Петренка В.М.

при секретарі: Фадєйкіній Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 13 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" в особі Красноградського районного відділення ВАТ НАСК "Оранта", третя особа: ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди заподіяної під час ДТП,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 13 листопада 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 24000 грн. (двадцять чотири тисячі гривень) моральної шкоди.

Стягнуто з Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" в особі Красноградського районного відділення Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" на користь ОСОБА_3 2550 гривень моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати за оплату юридичної допомоги в сумі 1500 гривень.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" в особі Красноградського районного відділення Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" на користь держави судовий збір в сумі 265 гривень 50 копійок.

З рішенням не погодився ОСОБА_2, в апеляційній скарзі просив рішення районного суду скасувати, та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню, за таких обставин.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічного з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається та вірно встановлено судом першої інстанції, що 12 липня 2011 року на автодорозі Київ-Харків сталась дорожньо-транспортна пригода за участю двох автомобілів, в результаті якої позивачка ОСОБА_3, пасажир одного із автомобілів, отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 13 червня 2014 року ОСОБА_2 визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, йому призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. На підставі положень п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнено ОСОБА_2 від кримінального покарання передбаченого ч. 1 ст. 285 КК України, кримінальне провадження відносного нього закрито.

Вироком встановлено, що 13 липня 2011 року приблизно о 12 год. 00 хв., керуючи автомобілем ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_3, рухаючись на 359 км. автодороги Київ-Харків зі сторони м. Полтави у напрямку м.Харкова зі швидкістю біля 60 км/год на порушення вимог п.1.1 розділу 34 Правил дорожнього руху, пересік суцільну лінію дорожньої розмітки, що поділяє зустрічні потоки транспортних засобів, яка знаходилася з лівої сторони відносно напрямку його руху, на порушення вимог п. 14.6 (а) Правил дорожнього руху, почав виконувати маневр обгону на перехресті автомобіля, що рухався попереду нього у попутному з ним напрямку, внаслідок чого виїхавши на зустрічну смугу та рухаючись на перехресті по зустрічній смузі, виконуючи маневр обгону, допустив зіткнення із автомобілем Мерседес Бенц А-170 д.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4, яка до цього рухалася попереду вказаного автомобіля у попутному з ним напрямку та на даному перехресті почала виконувати маневр повороту ліворуч відносно напрямку свого руху на другорядну дорогу у напрямку с. Куликівка Полтавського району.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 11.02.2014 року ОСОБА_4 визнана винною в тому, що керуючи автомобілем Мерседес Бенц А 170 д.н.з. НОМЕР_2, порушила вимоги п.п. 10.1 Правил дорожнього руху, внаслідок чого пасажир її автомобіля ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження середньої ступені тяжкості, була звільнена від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст.286 КК України, кримінальне провадження відносно неї закрито у зв'язку з примиренням з потерпілою.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачці були заподіяні тілесні ушкодження під час взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки, володільці обох транспортних засобів визнані винними в порушенні Правил дорожнього руху, які знаходяться в причинному зв'язку з отриманням тілесних ушкоджень позивачкою.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За змістом ч. 2 ст. 1188 ЦК України обов'язок відшкодувати шкоду, завдану іншим особам, які не є власниками (володільцями) транспортного засобу, наприклад: пасажирами транспортного засобу, покладається на власників (володільців) джерела підвищеної небезпеки, незалежно від їхньої вини.

Особи, діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. При цьому необхідно розрізняти випадки, коли внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкоди завдано самим володільцям цих джерел, від випадків, коли шкоди завдано іншим особам (наприклад, пасажирам, пішоходам). У цьому випадку особи які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (частина друга статті 1188 ЦК). Солідарний боржник, який відшкодував спільно завдану шкоду, має право вимагати з кожного з інших завдавачів шкоди частку виплаченого потерпілому відшкодування. Оскільки боржник, який виконав солідарне зобов'язання, має право зворотної вимоги, тобто стає кредитором за регресним зобов'язанням до інших боржників, розподіл відповідальності солідарних боржників один перед одним (визначення часток) за регресним зобов'язанням здійснюється на загальних підставах за правилами статті 1191 ЦК, тобто у розмірі, що відповідає ступеню вини кожного з боржників.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 повинні нести солідарну відповідальність, як власники (володільці) джерел підвищеної небезпеки за шкоду заподіяну пасажиру одного із джерел підвищеної небезпеки - ОСОБА_3

При розгляді кримінальної справи не вирішувалось питання про стягнення моральної шкоди, лише при вирішенні питання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закритті кримінального провадження в зв'язку з примиренням з потерпілою в ухвалі суду зазначено про повне відшкодування обвинуваченою заподіяної шкоди.

При розгляді цивільної справи про стягнення моральної шкоди позивачка і третя особа ОСОБА_4 підтвердили про відшкодування позивачці ОСОБА_3 ОСОБА_4 моральної шкоди в сумі 24 000 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 частково, місцевий суд визнав вину ОСОБА_2 і ОСОБА_4 співмірною і стягнув з відповідача 24 000 грн., при цьому суд не визначив загальний розмір моральної шкоди, яку отримала позивачка в результаті ДТП .

Колегія суддів вважає, що в результаті ДТП, діями обох власників (володільців) джерел підвищеної небезпеки ОСОБА_3 було спричинено моральну шкоду з урахуванням тривалості фізичного болю та душевних страждань, яких вона зазнала в результаті ушкодження здоров'я середньої ступені тяжкості, зміною нормальних життєвих зв'язків в сумі 26 550 грн.

Із цієї суми рішенням місцевого суду з страхової компанії НАСК «Оранта», як страхової компанії в якій була застраховано цивільна відповідальність ОСОБА_2, стягнуто 2550 грн. Сторони та інші учасники судового розгляду рішення суду в цій частині не оскаржували. Колегія суддів погоджується з цим висновком місцевого суду.

Із загальної суми моральної шкоди зі страхової компанії стягнуто 2550 грн., тому решту повинні відшкодувати ОСОБА_2 і ОСОБА_4 в солідарному порядку.

При вирішенні питання про звільнення від відповідальності та закритті кримінального провадження відносно ОСОБА_4 потерпіла визнала, що їй відшкодовано шкоду в повному обсязі, а в подальшому вона підтвердила про відшкодування їй ОСОБА_4 моральної шкоди в розмірі 24 000 грн.

На підставі вищезазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_4, як одним із солідарних відповідачів позивачці було відшкодовано моральну шкоду в повному розмірі, тому в задоволенні позову позивачки до ОСОБА_2 необхідно відмовити.

Стягуючи на користь позивачки судові витрати за надання правової допомоги, місцевий суд не звернув уваги на те, що в матеріалах справи відсутній розрахунок цих витрат, а також документи, які підтверджують факт понесення витрат за надані юридичні послуги.

Крім того, апеляційний суд відмовив позивачці в задоволенні позову про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_2, тому рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням рішення про відмову в відшкодуванні судових витрат.

При подачі позовної заяви до суду позивачка, в силу ч. 10 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», була звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір необхідно стягнути з страхової компанії, з розрахунку стягнутої моральної шкоди.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, п.п.3,4 ст.309, ст. 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 13 листопада 2014 року в частині стягнення моральної шкоди з ОСОБА_2 і судових витрат скасувати, в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди і відшкодування судових витрат відмовити.

Рішення суду в частині стягнення моральної шкоди з НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_3 2550 грн. моральної шкоди залишити без змін.

Стягнути з НАСК «Оранта» на користь держави судовий збір 243, 60 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: В.І. Акопян

/підписи/

Судді: В.І. Корнієнко В.М. Петренко

копія

вірно:_________________________________________