АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Поливач Л.Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Вербової І.М.

при секретарі Бугай О.О.

за участю осіб: позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири;

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5

на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 07 вересня 2015 року

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 07.09.2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 67 254 грн. 67 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири та 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 458 грн. 08 коп. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 458 грн. 08 коп. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4, та ОСОБА_5 подали апеляційну скаргу, в якій просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові в повному обсязі. Посилаються на незаконність ухваленого судом рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, неповне з'ясування обставин справи, порушення норм процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянти зазначають, що як вбачається із рішення суду, останнє з посиланням на приписи ст.1166 ЦК України, обґрунтоване актом складеним комісією ЖЕД № 205 про залиття від 17.07.2014 року, в якому встановлено, що причиною залиття квартири позивачки стало халатне відношення до сантехнічного обладнання (запірні вентиля), які знаходились у відкритому стані в квартирі відповідачів, який фактично був взятий судом за доказ наявності вини та протиправної поведінки у діях відповідачів. Проте, суд не врахував ті обставини, що акт складений комісією ЖЕД № 205 лише 17.07.2014 року, тобто на восьмий день після виявлення позивачем факту залиття його квартири, що означає те, що відповідна комісія, так би мовити оглядала в квартиру відповідачів на восьмий день та станом на восьмий день нібито встановлювала причини залиття. В свою чергу, ніяка комісія ЖЕД № 205 не з'являлась в квартиру до відповідачів, про що свідчить технічний запис судового засідання у справі, що підтверджується також тим, що акти складені без участі відповідачів та на них відсутні їх підписи, а причини залиття вказані довільно без реального огляду квартири та її приміщень і кімнат. Таким чином, акт комісії ЖЕД № 205 про залиття від 17.07.2014 року не міг і не може бути доказом того, що майнова шкода позивачеві були спричинені внаслідок вини відповідачів, що суд не врахував та допустив недоведеність обставин, що мають значення для обґрунтувавши обставини (факти), недостатніми та недостовірними і суперечливими доказами. В свою чергу, покази свідків про те, що квартира позивача дійсно була залита водою, ще не означає те, що це залиття сталось саме з вини відповідачів, і що саме їх протиправні дії призвели до того, що квартира позивача була залита водою.

Також, суд визначаючи розмір завданих збитків, на підставі ст.1192 ЦК України, прийняв за доказ розміру завданих збитків кошторис складений ПАТ «Аеробуд» про вартість ремонтно-відновлювальних робіт, яким визначено, що для усунення заподіяних залиттям пошкоджень квартири необхідна сума 67254,67 грн. Акт складений станом на 19.08.2014 року. Проте, суд не врахував ті обставини, що в даному випадку належним доказом розміру завданих збитків є момент станом на який визначається розмір завданих збитків, а це до моменту ліквідації наслідків залиття або після ліквідації цих наслідків.

Тому, суд обґрунтувавши свої висновки щодо розміру завданих збитків позивачу кошторисом складеним ПАТ «Аеробуд» про вартість ремонтно-відновлювальних робіт, необхідним для усунення заподіяних залиттям пошкоджень квартири, порушив вимоги цивільного процесуального законодавства в частині доведеності обставин справи належними та допустимими доказами у справі.

При цьому, визначивши співвідповідачами у справі ОСОБА_4 та ОСОБА_5, з тих підстав, що ОСОБА_5 згідно довідки форми № 3 від 28.01.2015 року разом із своїми неповнолітніми дітьми зареєстрована та проживає за вказаною в довідці адресою, а її чоловік ОСОБА_4 не зареєстрований, але також проживає за вказаною в довідці адресою, про що свідчать інформація отримана від Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві, а тому саме вони є належними солідарними співвідповідачами у справі, суд не врахував наступне та допустив повторне порушення вимог цивільного процесуального законодавства в частині доведеності обставин справи належними та допустимими доказами у справі та неправильне застосування норм матеріального права. Тобто, судом встановлено належними та допустимими доказами факт проживання на законних підставах та користування квартирою АДРЕСА_2 лише ОСОБА_5 разом із своїми неповнолітніми дітьми, а стосовно іншого відповідача ОСОБА_4, то лише певної інформації від Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві, про те, що він нібито проживає в цій квартирі, не було достатньо для суду, щоб належними та допустимими доказами встановити, що там дійсно проживає ОСОБА_4 адже ця обставина має значення для правильного визначення відповідача, тобто особи, яка нестиме юридичну відповідальність за шкоду, зокрема.

Таким чином, лише законна підстава вселення до житла члена сім'ї наймача свідчить про те, що він набуває рівного з іншими членами сім'ї права користування приміщенням та несе солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. В іншому випадку, відповідальність за протиправні дії буде нести лише законний наймач житла, що судом враховано не було та безпідставно залучено в якості солідарного співвідповідача у справі, чоловіка ОСОБА_5 ОСОБА_4, який не має жодних прав щодо вказаного житла та відповідно не несе жодних майнових обов'язків, і не може нести солідарну відповідальність нарівні з наймачем житла ОСОБА_5, в разі, якщо завдання протиправної шкоди Позивачу залиттям його квартири з вини наймача квартири АДРЕСА_2 суд апеляційної інстанції визнає доведеним фактом.

Поряд з цим, так і залишились не перевірені судом та не підтверджені доказами у справі покази Позивача та свідків про те, чи остання дійсно робила ремонт у власній квартирі, яка була залита водою і закінчила його робити за два дні до залиття, при цьому, суд взагалі проігнорував доводи Відповідачів про те, що разом із сусідкою та сантехніками вони з'явились у квартиру та побачили, що квартира була суха, окрім однієї кімнати, і що зі слів цих сантехніків, які до-речі, як і ця сусідка, не були судом допитані в якості свідків, слідує те, що залиття сталось через пошкодження опалювальних труб в стояку, запірних вентилів в квартирі не існує взагалі, на батареях стоять регулятори тепла, ніяких пошкоджень сантехніки не було, крани були закриті.

В суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_4 підтримав подану апеляційну скаргу в повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в ній. Позивач ОСОБА_2, її представник ОСОБА_3 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість ухваленого судом рішення. Відповідачка ОСОБА_5 в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтвердив суду її чоловік - відповідач по справі ОСОБА_4 Причини неявки відповідачка ОСОБА_5 суду не повідомила. За таких обставин, колегія суддів розцінила їх як неповажні та дійшла висновку про можливість розгляду справи за її відсутності, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачу ОСОБА_2

09.07.2014 року вказана квартира була залита водою. Залиття сталося із квартири, що розташована поверхом вище, а саме з квартири АДРЕСА_2.

Як вбачається з довідки форми № 3 від 28.01.2015, виданої ЖЕД № 205, у вказаній квартирі зареєстровані та проживають ОСОБА_5 та її неповнолітні діти ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.50).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що у вказаній квартирі без реєстрації також постійно проживає і чоловік ОСОБА_5 - ОСОБА_4, що підтверджується інформацією Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві, яке проводило перевірку у зв'язку з залиттям квартири позивачки. ОСОБА_4 не спростував факту свого проживання в даній квартирі, а тому посилання апелянтів на безпідставність солідарного стягнення з нього майнової шкоди не заслуговує на увагу суду. Відсутність у нього реєстрації за вказаною адресою не свідчить про відсутність його вини у залитті квартири позивачки.

Відповідач не заперечував в суді апеляційної інстанції того, що в день залиття квартири чоловік позивачки заходив до квартири АДРЕСА_2, де проживають відповідачі і ця квартира була залита водою.

Крім того, відповідно до акту, складеного комісією ЖЕД № 205 17.07.2014, в квартирі позивача було залито спальню, зал, кухню, ванну. Причиною залиття є халатне відношення до сантехнічного обладнання (запірні вентиля), які знаходилися у відкритому стані в квартирі АДРЕСА_2. Для відшкодування матеріальних збитків позивачці рекомендовано звернутися до мешканців квартири АДРЕСА_2 або до суду.

Допитані судом свідки показали, що 09.07.2014 року було залито декілька квартир, які знаходяться під квартирою відповідачів. Квартири, які розташовані над квартирою відповідачів залито не було. Відповідно, квартиру ОСОБА_2 було залито саме з квартири, де проживають відповідачі та їх неповнолітні діти. Зазначену обставину відповідачі не спростували.

Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Виходячи зі змісту вказаної норми матеріального права, загальними підставами для відшкодування шкоди є наявність таких складових: протиправної поведінки відповідача; настання шкоди; причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою; вини завдавача шкоди.

Позивачем надані докази, які підтверджують вину, протиправність дій (бездіяльності) відповідачів та причинний зв'язок між їх протиправною поведінкою і шкодою.

Разом з тим, доказів, які б доводили відсутність вини у завданні шкоди, відповідачі суду не надали.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, яка встановлює способи відшкодування шкоди, суд з урахуванням обставин справи за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з кошторисом, складеним ПАТ «Аеробуд», станом на 11 серпня 2014 року вартість ремонтно-відновлювальних робіт, необхідних для усунення заподіяних залиттям пошкоджень квартири позивача, становить 67 254,67 грн. (а.с.15-22).

Доказів, які б спростовували розмір заподіяної позивачці майнової шкоди залиттям її квартири суду не надано, а тому суд обґрунтовано вважав доведеним, що винними неправомірними діями відповідачів позивачу завдано майнової шкоди у зазначеному розмірі.

При вирішенні вимог про відшкодування моральної шкоди суд вірно виходив з змісту ст.23 ЦК України, яка закріплює загальні положення про відшкодування моральної шкоди визначаючи, що моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна, та ст.1167 цього Кодексу, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Враховуючи встановлені судом обставини та виходячи з принципів розумності та справедливості, суд першої інстанції вірно визначив та стягнув заподіяну позивачу моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Отже, твердження апелянтів про незаконність ухваленого судом рішення, неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, на думку суду є необґрунтованими, а обставини, на які вони посилаються - недоведеними та не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Справу було розглянуто судом на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних письмових доказів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 07 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: