Провадження № 2/235/288/15
Єдиний унікальний номер 235/6960/15-ц
13 травня 2015 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області в складі: головуючого - судді Токарєва А.Г.
при секретарі Ященко А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Красноармійську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Імексбанк» про захист прав споживача та повернення коштів по депозитному вкладу, -
Позивач зазначає, що він у відповідності до п.2.1.2 Догвору, неодноразово поповнював депозитний рахунок, а саме:
- 02.10.2013 року на суму 2115,87 грн.;
- 01.11.2013 року на суму 1300,00 грн.;
- 21.11.2013 року на суму 3270,00 грн.
03.10.2014 року, у зв'язку із закінченням строку депозитного вкладу, він звернувся до відділення №306 ПАТ «Імексбанк» з вимогою про повернення суми депозиту з нарахованими відсотками після закінчення терміну дії договору, але до сьогоднішнього дня він не отримав жодної відповіді від банку стосовно цієї вимоги.
Нараховані відсотки йому повернули у повному обсязі. Втім йому відмовили у поверненні суми депозитного вкладу. Всупереч його волі, всю суму депозиту було перераховано на якийсь-то інший котловий рахунок, природу якого йому не зрозуміло. Також в усній формі йому відповіли, що розпорядженням голови банку встановлено ліміт на видачу готівки у розмірі 1000,00 грн. на добу, яку він зможе отримувати через його рахунок НОМЕР_5. У зв'язку з чим, цього дня, 03.10.2014 року, він отримав лише 1000,00 грн.
7 жовтня позивач звернувся до банку аби отримати чергову тисячу гривень, але ліміт на видачу готівки було зменшено до 500,00 грн. на добу, тому у період з 07.10.2014 року по 27.10.2014 року він отримав ще 7500,00 грн., тобто по 500,00 грн. впродовж 15 робочих днів.
Крім того, у період з 20 листопада 2014 року по 26 листопада 2014 року через онлайн - сервіс Приватбанку позивач спромігся переказати з картки ще 2600,00 грн., а саме:
- 20.11.2014 року - 400,00 грн.;
- 22.11.2014 року - 500,00 грн.;
- 23.11.2014 року - 500,00 грн.;
- 24.11.2014 року - 500,00 грн.;
- 25.11.2014 року - 500,00 грн.;
- 26.11.2014 року - 200,00 грн.
Однак, до 26 листопада по його картковому рахунку, до якого прив'язана картка VISA НОМЕР_6, ПАТ «Імексбанк» був незаконно встановлений ліміт 500,00 грн. на добу на безготівкові розрахунки. 26 листопада банк зменшив ліміт на безготівкові розрахунки до 200,00 грн. на добу. А 27 листопада взагалі заблокували його картку, у зв'язку з чим по теперішній час він взагалі не має змоги ані користуватися своїми коштами, ані навіть перевірити залишок коштів на рахунку.
Підтвердити всі ці події та залишок на картковому рахунку можна випискою по картці VISA НОМЕР_6 від ПАТ «Імексбанк» та випискою по операціях між картками VISA НОМЕР_6 та Master Card НОМЕР_7 від ПАТ «Приват Банк». Отримати виписку від Імексбанку він не може, оскільки йому повідомили працівники гарячої лінії, що його рахунок знаходиться на ревізії, тому вони теж не мають про нього ніякої інформації, а Приватбанк також відмовляється надавати виписку по операціях між вищевказаними картками.
Станом на 17 грудня 2014 року банк йому ще винен 8985,87 грн., в зв'язку з чим він просить суд стягнути з відповідача на його користь 8985,24 грн., а також звільнити від сплати судового збору ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів».
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.32).
Представник відповідача в судове засідання не з»явився по невідомій суду причині, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило (а.с.30,34).
За таких обставин, в зв"язку із повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого відповідача на підставі ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Факт прийняття грошових коштів відповідачем підтверджується квитанцією №2 від 02.09.2013 року про внесення коштів (а.с.6).
Згідно п.2.1.2 Договору, позивач ОСОБА_1 поповнював депозитний рахунок, а саме:
- 02.10.2013 року на суму 2115,87 грн.;
- 01.11.2013 року на суму 1300,00 грн.;
- 21.11.2013 року на суму 3270,00 грн., що підтверджується квитанцією №22 від 02.10.2013 року (а.с.7), квитанцією №33 від 01.11.2013 року (а.с.8), квитанцією №51 від 21.11.2013 року (а.с.9).
Залишок коштів на депозитному рахунку станом на 17 грудня 2014 року складає 8985,87 грн. Однак, позивач вважає це неналежним виконанням банком своїх зобов'язань по поверненню депозиту, оскільки грошові кошти позивачу не повернуто та їх неможливо зняти з поточного рахунку.
Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав.
Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч. 1, ч. 2 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу), або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.
Вищенаведене свідчить про порушення відповідачем умов договору банківського вкладу та положень чинного законодавства, яке стало підставою для звернення з позовом до суду за захистом своїх порушених прав.
Відповідно до п. 7 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються державні органи, підприємства, установи, організації, громадські організації та громадяни, які звернулися у випадках, передбачених законодавством, із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб, а також споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав.
Згідно із ч. 3 ст. 21 Закону України "Про захист прав споживачів", споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.
У п. 3 постанови № 5 "Про практику розгляду цивільних справ про захист прав споживачів" Пленум Верховного Суду України зазначив, що оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.
Згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Таким чином, до спірних правовідносин може бути застосовано положення Закону України "Про захист прав споживачів", тому позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору при подачі позову .
Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 530, 1058, 1060 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 15, 110, 118-120, 213-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «Імексбанк» про захист прав споживача та повернення коштів по депозитному вкладу - задовольнити.
Стягнути з Публічного аціонерного товариства "Імексбанк" (ідентифікаційний код 20971504) на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: