Дата документу 30.07.2015
Справа № 334/7066/13-ц
Провадження № 2/334/14/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Нестеренко Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» про визнання припиненими іпотечного договору і договору про задоволення вимог іпотекодержателя,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Фідобанк» про визнання договору іпотеки припиненим. В обґрунтування позову вказує, що 14.09.2007р. між ОСОБА_2 та АБ «Факторіал-Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк») було укладено кредитний договір №Е_00170/37_07 від 14.09.2007р. В забезпечення кредитного договору між відповідачем та ТОВ «Рафаелло» було укладено іпотечний договір №Е_00170/37_07/Z-1 від 14.09.2007р., за яким в іпотеку передано нерухоме майно: приміщення №2 по АДРЕСА_1. Також між сторонами було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя з відкладеною умовою.

Додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.11.2010р. по справі №2-7753/2010, яке набрало законної сили, розірвано вищезазначений кредитний договір.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2012р. по справі №2-3486/2011, яке 23.01.2012р. набрало законної сили, розірвано іпотечний договір та договір про задоволення вимог іпотекодержателя.

01.02.2012р. між позивачем і ТОВ «Рафаелло» було укладено два договори купівлі-продажу об'єктів нерухомості, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, а саме, будівлю літ.Б, будівлю літ.В-2, навіс літ.Д та приміщення №2.

27.11.2012р. ТОВ «Рафаелло» було припинено (ліквідовано). Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.07.2013р. по справі №0814/2-3486-11 заочне рішення від 10.01.2012р. скасовано та призначено справу до судового розгляду, а ухвалою від 30.07.2013р. провадження у зазначеній справі припинено на підставі п.7 ст. 205 ЦПК України у зв'язку з ліквідацією ТОВ «Рафаелло».

Відповідно до положень ст. 609 ЦК України зобов'язання за іпотечним договором та договором про задоволення вимог іпотекодержателя припинилося внаслідок припинення ТОВ «Рафаелло».

Крім того, кредитний договір, в забезпечення якого було укладено договір іпотеки, розірвано на підставі судового рішення, а отже відповідно до ст. 653 ЦК України припинилися зобов'язання за цим договором.

З урахуванням того, що на момент придбання позивачем нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, у банку не було прав іпотекодержателя на вказане нерухоме майно, так як було наявне рішення суду від 10.01.2012р. та позивачем було придбано це майно за договором купівлі-продажу від 01.02.2012р., банк не набув прав іпотекодержателя за іпотечним договором від 14.09.2007р.

З наведених підстав просить визнати договір іпотеки та договір про задоволення вимог іпотекодержателя припиненими.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі з наведених вище підстав.

Представник відповідача проти позову заперечував, вказуючи, що зобов'язання сторін не припинилися у зв'язку із розірванням кредитного договору, є таке, що набрало законної сили рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором. Крім того, на виконання рішення господарського суду Запорізької області від 02.03.2012р. видано наказ, згідно з яким звернено стягнення на предмет іпотеки - нежиле приміщення №2, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, яке належить ТОВ «Рафаелло». Зобов'язання ОСОБА_2 щодо повернення кредиту на теперішній час не виконані. Оскільки зобов'язання за кредитним договором не припинені, тому відсутні підстави для припинення договору іпотеки. Крім того, позивач не надав доказів на підтвердження набуття ним права власності на предмет іпотеки, і не будучи стороною іпотечного договору, немає права на пред'явлення позову про його припинення.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши та оцінивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 14.09.2007р. між АБ «Факторіал-Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №Е_00170/37_07 від 14.09.2007р. В забезпечення кредитного договору між АБ «Факторіал-Банк» та ТОВ «Рафаелло» було укладено іпотечний договір №Е_00170/37_07/Z-1 від 14.09.2007р., за яким в іпотеку передано нерухоме майно: приміщення №2 по АДРЕСА_1. Також між сторонами було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.09.2010р. у справі №2-7753/2010 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «СЕБ Банк» (правонаступник АБ «Факторіал-Банк») заборгованість за кредитним договором №Е_00170/37_07 від 14.09.2007р.

Додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.11.2010р. у даній справі №2-7753/2010 кредитний договір №Е_00170/37_07 від 14.09.2007р. розірвано.

ТОВ «Рафаелло» звернулося до суду з позовом до ПАТ «СЕБ Банк» (правонаступник АБ «Факторіал-Банк»), ОСОБА_2, приватного нотаріуса Морозової В.М., про розірвання іпотечного договору №Е_00170/37_07/Z-1 від 14.09.2007р. та договору про задоволення вимог іпотекодержателя, посилаючись в обґрунтування позову на додаткове рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.11.2010р. про розірвання кредитного договору.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2012р. у справі №2-3486/2011, яке 23.01.2012р. набрало законної сили, позов задоволено, розірвано іпотечний договір та договір про задоволення вимог іпотекодержателя.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.07.2013р. по справі №0814/2-3486-11 заочне рішення від 10.01.2012р. скасовано та призначено справу до судового розгляду, а ухвалою від 30.07.2013р. провадження у зазначеній справі закрито на підставі п.7 ст. 205 ЦПК України у зв'язку з ліквідацією ТОВ «Рафаелло».

01.02.2012р. між ОСОБА_1 і ТОВ «Рафаелло» було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, яке являється предметом іпотеки, а саме, нежилого приміщення №2 загальною площею 255,3 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрований в реєстрі за №126.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 15.02.2012р. звернуто стягнення на предмет іпотеки - нежиле приміщення №2, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, яке належить ТОВ «Рафаелло». Господарським судом Запорізької області видано наказ №5009/67/12 від 02.03.2012р. про примусове виконання зазначеного рішення.

27.11.2012р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис №8004212 про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи ТОВ «Рафаелло» на підставі рішення засновників (учасників) про ліквідацію юридичної особи.

ПАТ «Фідобанк» звернулося з адміністративним позовом до реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області про відміну державної реєстрації припинення юридичної особи ТОВ «Рафаелло» та внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 09.01.2014р. у задоволенні позову ПАТ «Фідобанк» відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2014р. постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 09.01.2014р. залишена без змін.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 575 ЦК в силу іпотеки іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом. За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Частиною 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Застава припиняється у разі припинення основного зобов'язання відповідно до ч. 1 ст. 575, п. 1 ч. 1 ст. 593, ч. 1 ст. 609 ЦК України, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека як вид застави припиняється в разі припинення основного зобов'язання (кредитного договору).

Частиною 2 ст. 653 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У силу зазначених правових норм, за загальним правилом, розірвання договору припиняє його дію на майбутнє і не скасовує сам факт укладення та дії договору включно до моменту його розірвання, а також залишає в дії окремі його умови щодо зобов'язань сторін, спеціально передбачені для застосування на випадок порушення зобов'язань і після розірвання договору, виходячи з характеру цього договору, за яким кредитор повністю виконав умови договору до його розірвання.

Таким чином, факт розірвання кредитного договору за відсутності виконання боржником ОСОБА_2 зобов'язання за кредитним договором після його розірвання свідчить, що основне зобов'язання не припинилося, а відтак, підстави для визнання іпотеки припиненою у зв'язку з припиненням основного зобов'язання, відсутні.

У разі ліквідації боржника - сторони основного зобов'язання - право застави, що забезпечувало його виконання, також є припиненим. При цьому, ураховуючи імперативний характер норми п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України, зазначення в договорі застави інших умов, за яких право застави у разі припинення основного зобов'язання залишається дійсним, слід вважати нікчемним.

Зважаючи на це, припинення юридичної особи у зв'язку з визнанням її банкрутом є підставою припинення іпотеки, оскільки зобов'язання за кредитним договором припиняється.

Відповідно до ст. 609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Згідно із ч. 2 ст. 104 ЦК України, іпотекодавець ТОВ «Рафаелло» є таким, що припинилося, з дня внесення до Єдиного державного реєстру запису про його припинення, тобто з 27.11.2012р.

Позивач ОСОБА_1 уклав договір купівлі-продажу приміщення №2 загальною площею 255,3 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, яке являлося предметом іпотеки, 01.02.2012р., тобто до того, як попередній власник ТОВ «Рафаелло» припинилося.

На виконання зобов'язань ТОВ «Рафаелло» як іпотекодавця за іпотечним договором судовим рішенням від 15.02.2012р. звернуто стягнення на предмет іпотеки - нежиле приміщення №2, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, яке згідно рішення суду на момент його ухвалення належало ТОВ «Рафаелло». На теперішній час зазначене рішення господарського суду знаходиться на примусовому виконанні в державній виконавчій службі, зобов'язання ОСОБА_2 за кредитним договором не виконані.

Таким чином, оскільки основне зобов'язання за кредитним договором, яке забезпечувалося іпотекою, не припинилось, то як наслідок, не припинилось і зобов'язання за договором іпотеки та договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Крім того слід зазначити, що у зв'язку із скасуванням судового рішення про розірвання іпотечного договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню. За позовом про визнання іпотеки такою, що припинена, підлягають судовому захисту права іпотекодавця. Позивач всупереч цьому, в обґрунтування позову про визнання іпотеки припиненою, посилається на те, що сторони у справі не набули прав та обов'язків, що виникають з договору іпотеки. З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що позов не обґрунтований і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-214, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» про визнання припиненими іпотечного договору і договору про задоволення вимог іпотекодержателя - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Турбіна Т. Ф.