Номер провадження: 22-ц/785/725/15
Головуючий у першій інстанції Гайда-Герасименко О. Д.
Доповідач Суворов В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2015 року м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі :

головуючого судді - Суворова В.О.

судді - Черевко П.М.

судді - Артеменко І.А.

при секретарі -Фабіжевській Т.С.

з участю: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2, яка також діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3, до ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_5 про визначення порядку користування квартирою АДРЕСА_1, -

встановила:

06 березня 2012 року позивачка звернулась з позовом про усунення перешкод в інвентаризації спірної квартири та усунення перешкод в користуванні нею (т.1 а.с.2-3).12 червня 2012 року позивачка доповнила свої позивні вимоги щодо стягнення з відповідача судових витрат (т.1 а.с.33).20 травня 2013 року позивачка звернулася до суду з зміненою позивною заявою, в якій просила виділити ідеальну частку (1/2 частину)в натурі в спірній квартирі, що належить їй на праві власності, шляхом виділу житлової кімнати розміром 11,8 кв.м., залишивши в загальному користуванні коридор, вбиральню, ванну, їдальню, кухню, котельню (т.1 а.с.83). 21 жовтня 2013 року позивачка змінила свої позивні вимоги, просить встановити порядок користування квартирою, як співвласника, виділивши їй кімнату 16,5 кв.м. та суміжне приміщення площею 18 кв. м. залишивши інші приміщення в загальному користуванні (т.1 а.с.120) з посиланням на ст. 358 ЦК України та ст. 155 ЖК України .

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 липня 2014 року позов ОСОБА_2, яка також діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, задоволений. Виділено позивачці житлове приміщення площею 16,5 кв.м. , ? частину приміщення загального користування 1,2,5,6 загальною площею 28 кв.м. Позивачка звільнена від сплати різниці загальної більшості ідеальної частки майна на суму 6002 грн. у ринкових цінах на користь відповідача (т.1 а.с. 228).

28 липня 2014 року ОСОБА_4 подав заяву про перегляд заочного рішення від 02 липня 2014 р. ( т.1 а.с.231). Ухвалою суду першої інстанції від 04 вересня 2014 року заява ОСОБА_4 задоволена, заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 липня 2014 року скасоване, справа призначена до слухання (т.1 а.с.243).

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 листопада 2014 року в задоволенні позивних вимог ОСОБА_2, яка також діє в інтересах неповнолітної дитини ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_5 про визначення порядку користування спільним майном-відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в зв'язку з порушенням норм матеріального і процесуального права та ухвалення нового рішення, яким просить задовольнити позов у повному обсязі .

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність рішення суду в межах вимог скаржника і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції відмовляючи в позові позов виходив з того, що позивачка не є співвласником спірної квартири.

Судова колегія погоджується з вказаним висновком з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог. Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції (ч. 1 ст. 303 ЦПК України).

Згідно з ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. ч. 1, ч. 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Пленум Верховного Суду України в п. 14 постанови від 22 грудня 1995 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності" роз'яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Судовою колегією встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 25 вересня 2002 року спірна квартира належала ОСОБА_5 - матері відповідача (а.с.236). ОСОБА_4 уклав шлюб з ОСОБА_2 Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.89). Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 березня 2005 року визнаний дійсним договір купівлі-продажу спірної квартири, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Визнано за ОСОБА_4 право власності на зазначену квартиру (т.1 а.с.238).

Після розлучення у сторін виник спір щодо спільного сумісного майна, яке було придбано у шлюбі. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 січня 2010 року позивні вимоги ОСОБА_2 було задоволено частково, було поділено рухоме майно. В іншій частині позову було відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 03 листопада 2010 року визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 (т.1а.с.6). На підставі вказаного рішення ОСОБА_2 07 червня 2012 року здійснила державну реєстрацію права власності на ? частину спірної квартири (т.1 а.с.85).

За заявою ОСОБА_2 рішення Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 30 березня 2005 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 червня 2011 року скасовано за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 серпня 2013 року позов про визнання права власності за відповідачем на спірну квартиру було залишено без розгляду.

ОСОБА_4 подав заяву про перегляд рішення апеляційного суду Одеської області від 03 листопада 2010 року за нововиявленими обставинами. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 10 жовтня 2011 року в задоволенні заяви ОСОБА_4 -відмовлено. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 10 жовтня 2011 року - скасовано, а справа передана до апеляційного суду для розгляду заяви ОСОБА_4 про перегляд рішення колегії суддів судової падати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 03 листопада 2010 року (т.1 а.с.81).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 28 листопада 2013 року заява ОСОБА_4 про перегляд рішення апеляційного суду Одеської області від 03 листопада 2010 року за нововиявленими обставинами задоволена. Рішення апеляційного суду Одеської області від 03 листопада 2010 року-скасоване. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 січня 2010 року скасовано в частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя та визнання права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 і в цій частині ухвалено нове рішення, яким в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 -відмовлено (т.1 а.с.191). При цьому судова колегія послалася на те, що рішення Білгород-Дністровського районного суду від 30 березня 2005 року, на підставі якого відповідач отримав право власності на квартиру, було скасовано за нововиявленими обставинами 05 червня 2011 року. Тобто спірна квартира є власністю ОСОБА_5 , у зв'язку з чим не віднесена до кола спільного сумісного майна сторін. Ухвалою колегії суддів у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 травня 2014 року касаційна скарга ОСОБА_2 відхилена, рішення апеляційного суду Одеської області від 28 листопада 2013 року залишено без змін (т.1 а.с.235).

Відповідно до державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14 травня 2014 року позивачка та відповідач є співвласниками по ? частині спірної квартири (т.1 а.с.200).

Згідно державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27 травня 2014 року ОСОБА_5 є власником спірної квартири в цілому (т.1 а.с.237).

Позивачка обґрунтовуючи свої вимоги вказує, що вона має право на задоволення своїх вимог, як співвласник спірної квартири. Але судовою колегією встановлено, що позивачка не є співвласником спірної квартири, що було встановлено судом першої інстанції. На підставі викладеного судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачка не є власником спірної квартири, у зв'язку з чим у неї відсутнє право на встановлення порядку користування ? частиною квартирою.

Враховуючи все вищевикладене, колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, ст. ст. 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області , -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 листопада 2014 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області В.О. Суворов

І.А.Артеменко

П.М.Черевко