Номер провадження: 22-ц/785/5883/15
Головуючий у першій інстанції Прохоров П.А.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Цюри Т.В., Кравець Ю.І.

при секретарі - Добряк Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 28 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання факту ухилення від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця та усунення від права спадкування,-

встановила:

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання факту ухилення від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця ОСОБА_4 та усунення від права спадкування, після смерті ОСОБА_4 (а. с. 2-5).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 28 травня 2015 року провадження у справі закрито, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України (а. с. 54-56).

В апеляційній скарзі апелянт просить ухвалу скасувати, справу повернути до суду першої інстанції для розгляду по суті, посилаючись на її необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права (а. с. 60).

Заслухавши суддю - доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_2 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що існує рішення суду, яке набрало законної сили між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З таким висновком слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення, у зв'язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи. Після закриття провадження позивач не має права на повторне звернення до суду з тим же позовом.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав, або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Судом першої інстанції встановлено, що у провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_5 до ОСОБА_3, за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання факту ухилення від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця та усунення від права спадкування. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21.01.2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі (справа № 22-ц/785/1847/15).

Доводи представника апелянта про те, що підставою звернення до суду ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 про визнання факту ухилення від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця та усунення від права спадкування в цій справі є ч. 3 ст. 1224 ЦК України (відмова відповідача надати своєму батькові (спадкодавцеві) фінансове утримання), а в справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання факту ухилення від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця та усунення від права спадкування, рішення суду по якій набрало законної сили, підставою звернення була ч. 5 ст. 1224 ЦК України (відмова відповідача надати своєму батькові (спадкодавцеві) необхідну йому фізичну, побутову допомогу та моральну підтримку), тобто інша правова підстава, є неспроможними, оскільки вони не кореспондуються зі змістом рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 липня 2014 року, яке набрало законної сили. Так, зі змісту рішення суду вбачається, що суд, при розгляді справи застосував до виниклих між сторонами правовідносин приписи як абз. 2 ч. 3 ст. 1224 ЦК України так і ч. 5 ст. 1224 ЦК України. Судом встановлено, що ОСОБА_4 був забезпечений житлом; мав достатній рівень пенсії, яка в червні 2013 року становила 3 596,33 гривень, отримував аліменти, а тому не потребував додаткової матеріальної допомоги на своє утримання. Позивачами не було доведено, що кошти на утримання померлого витрачалися у більшому розмірі, ніж розмір пенсії та розмір аліментів. Крім того, не доведено потреби померлого в отриманні допомоги від сина, який працює моряком, і за характером своєї роботи не присутній постійно в м. Одесі, але який сплачував аліменти на утримання батька та не доведено ухилення відповідача від надання допомоги батьку.

Отже, довід апеляційної скарги про те, що при розгляді справи за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання факту ухилення від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця та усунення від права спадкування (справа № 22-ц/785/1847/15) не з'ясовувались питання ухилення ОСОБА_3 від надання своєму батькові (спадкодавцеві) фінансового утримання, є необґрунтованим, оскільки безпідставність таких тверджень встановлена судовим рішенням із застосуванням ч. ч. 3, 5 ст. 1224 ЦК України, що унеможливлює повторне звернення ОСОБА_2 до тих же сторін, про той же предмет і з тих же підстав. Крім того, ч. 2 ст. 223 ЦПК України містить заборону оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

З урахуванням наведеного, судова колегія вважає, що ухвала Київського районного суду м. Одеси від 28 травня 2015 року про відкриття провадження у справі відповідає вимогам закону і підстав для її скасування немає.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 28 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Цюра Т.В.

Кравець Ю.І.