Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/6147/14/ 682/15 Головуючий у 1 інстанції: Пирогова Л.В.
Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Воробйової І.А.,

при секретарі: Книш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення з Ворошиловської районної ради м. Донецька нарахованої, але не виплаченої заробітної плати,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 13 листопада 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Ворошиловської районної ради м. Донецька нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 13 листопада 2014 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить її скасувати та видати судовий наказ.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Відмовляючи у прийнятті заяви про видачу судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існує спір про право, який має розглядатися в порядку позовного провадження, оскільки Постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року №595 затверджено Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ Донецької та Луганської областей.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, оскільки вони не відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Статтею 95 ЦПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.96 цього Кодексу.

Відповідно до п.1ч.1 ст.96 цього Кодексу судовий наказ може бути видано у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

У відповідності з п.2 ч.3 ст.100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви та поданих документів вбачається спір про право.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №14 від 23 грудня 2011 року "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження", наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально - правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують право вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск строку позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише в позовному провадженні.

Як вбачається із змісту заяви про видачу судового наказу, ОСОБА_3 з 2013 року працює у Ворошилівській районній раді м.Донецька, протягом 2014 року заробітна плата виплачується їй нерегулярно і не в повному розмірі, внаслідок чого станом на 31 жовтня 2014 року існує заборгованість на суму 3 400, 95 грн. На підтвердження вказаних обставин до заяви додані відповідні документи, які не свідчать про наявність між сторонами спору про право.

Зі змісту оскаржуваної ухвали судді вбачається, що висновок про наявність спору про право ним зроблено на підставі тих обставин, що боржником із виплати заробітної плати являється районна рада м.Донецька, яка є бюджетною установою та знаходиться в населеному пункті, на території якого органи державної влади не здійснюють свої повноваження.

Проте, вказані обставини не свідчать про існування спору про право між працівником ОСОБА_3 та органом місцевого самоврядування, а лише вказують на визначену Тимчасовим порядком, затвердженим постановою КМУ від 07.11.2014 р.№ 595, процедуру фінансування бюджетних установ, надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям (далі - установи), здійснення соціальних виплат населенню Донецької та Луганської областей, що не впливає на трудові правовідносини сторін. Затверджений Тимчасовий порядок регулює здійснення фінансування бюджетних установ після набрання ним чинності і на правовідносини, що існували до 7 листопада 2014 року, не розповсюджується.

Про вказане свідчить також заява Ворошиловської районної ради, спрямована до апеляційного суду Запорізької області, в якій боржник визнає вимоги заявника в повному обсязі і не заперечує проти задоволення заяви.

За таких обставин суддя безпідставно вважав, що між сторонами існує спір про право, а тому оскаржувана ухвала на підставі п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вимоги апелянта про видачу наказу судом апеляційної інстанції не ґрунтуються на законі. Апеляційний суд не має процесуальних повноважень на вчинення таких дій, так як за змістом ст.303 ЦПК України предметом перевірки є лише законність ухвали про відмову у прийняття заяви про видачу судового наказу, сама заява ОСОБА_3 по суті судом першої інстанції не розглядалася.

Керуючись ст.ст.307,312 ч.1 п.3, 313,314 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 13 листопада 2014 року по цій справі скасувати з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили негайно, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: