Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/199/15-ц
Провадження № 2/553/590/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13.05.2015 рокум. м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Парахіної Є.В.,

при секретарі - Бутенко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м. Полтави в особі виконавчого комітету Полтавської міської ради, треті особи - Перша Полтавська державна нотаріальна контора, Управління майном комунальної власності м. Полтави, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2015 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до територіальної громади м. Полтави в особі виконавчого комітету Полтавської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, визнання спадкоємцем та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, в якій позивач вказує, що являється єдиним спадкоємцем після померлого дядька ОСОБА_2, якому на праві власності належить житловий будинок по АДРЕСА_1, постійно проживав зі спадкодавцем на час його смерті, а відтак фактично прийняв спадщину. Просить суд встановити той факт, що він постійно проживав разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 по АДРЕСА_1, визнати позивача спадкоємцем за правом представлення після смерті дядька та визнати право власності на житловий будинок у АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці площею 390 кв.м, позначений на технічному паспорті літ. "А-1", який складається з веранди площею 10,7 кв.м, кухні площею 13,1 кв.м, кімнати площею 19,5 кв.м.

Ухвалою суду від 08.04.2015 року до участі в справі в якості третіх осіб залучені Перша Полтавська державна нотаріальна контора, Управління майном комунальної власності м. Полтави.

Ухвалою суду від 08.04.2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання спадкоємцем та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування залишено без розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_4 позов підтримали, просили задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві, посилаючись на доведеність того факту, що ОСОБА_1 являється спадкоємцем після смерті дядька ОСОБА_3 за правом представлення та з літа 2010 року та до жовтня 2013 року постійно проживав разом зі спадкодавцем в належному останньому житловому будинку АДРЕСА_1.

Представник відповідача територіальної громади м. Полтави в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на безпідставність позовних вимог з огляду на те, що позивач має постійне місце проживання по АДРЕСА_2, де зареєстрований з 1985 року, належних доказів того, що померлий ОСОБА_3 потребував догляду в силу стану здоров'я позивачем не надано, а наявні в справі медичні документи не доводять вказані обставини. Вказувала на те, що позивачем обраний невірний спосіб захисту права на спадкове майно, оскільки виходячи зі змісту постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, приводом до її винесення став пропуск ОСОБА_3 строку, встановленого в ст. 1270 ЦК України і саме з цих підстав він мав звертатись до суду.

Після перерви, оголошеної в судовому засіданні, представник відповідача в судове засідання не з'явилась, не повідомивши про причини неявки, незважаючи на те, що була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.

Представники третіх осіб Управління майном комунальної власності м. Полтави та Першої Полтавської державної нотаріальної контори в судовому засіданні з приводу вирішення позовних вимог поклались на розсуд суду. Представник Управління майном комунальної власності м. Полтави після перерви, оголошеної в судовому засіданні, представник відповідача в судове засідання не з'явилась, не повідомивши про причини неявки, незважаючи на те, що була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі, являються батьками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Заявник по справі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, являється сином ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 04.08.1993 року.

ОСОБА_2 постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Вказане підтверджується Довідкою КП ЖЕО № 2 № 284 від 29.02.2014 року, згідно з якою ОСОБА_2 був зареєстрований за вищевказаною адресою з 05.05.1974 року по 31.08.1980 року та з 23.06.1987 року по день смерті 28.10.2013 року.

Відповідно до Свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 29.10.2013 року ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 66 років.

Будинок АДРЕСА_1, в якому проживав ОСОБА_2, належить на праві приватної власності ОСОБА_7 на підставі Договору купівлі-продажу від 11.10.1952 року.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 16.11.2011 року встановлено той факт, що ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2, являється онуком ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 на час смерті бабусі ОСОБА_7 був зареєстрований та проживав в належному їй будинку, а відтак вступив в управління спадковим майно та прийняв спадщину.

Позивач по справі як племінник ОСОБА_2 має право на спадкування після смерті останнього за правом представлення.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду в п. 23 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач ОСОБА_1 посилається на те, що його дядько ОСОБА_3 у зв'язку з незадовільним станом здоров'я потребував постійного догляду та з літа 2010 року позивач постійно проживав з ним до його смерті по АДРЕСА_1.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_3 постійно проживав та був зареєстрований в будинку АДРЕСА_1.

Вказане підтверджується довідкою КП ЖЕО № 2 за вих. № 284 від 29.02.2014 року, дані якої свідчать про те, що ОСОБА_3 був єдиною особою, зареєстрованою за вказаною адресою з 1987 року.

Медичні документи про стан здоров'я ОСОБА_3, приєднані до матеріалів справи за клопотанням позивача, не містять даних про те, що ОСОБА_3 за станом здоров'я потребував постійного догляду та піклування.

Крім того, пояснення самого позивача та допитаних за його клопотанням свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 свідчать про те, що ОСОБА_3 був здатний сам себе обслуговувати, самостійно пересувався та не перебував у стані, за якого потребував стороннього догляду.

Відтак, твердження позивача ОСОБА_1 про те, що з літа 2010 року та до жовтня 2013 року, тобто до смерті ОСОБА_3, він проживав разом з дядьком у зв'язку з необхідністю здійснення догляду за ним, на переконання суду, являються надуманими та безпідставними, у зв'язку з чим не можуть бути взяті до уваги.

Допитані в судовому засіданні за клопотанням позивача в якості свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 вказували на те, що ОСОБА_1 постійно проживав разом з ОСОБА_3 в житловому будинку останнього.

Натомість зі змісту пояснень вищевказаних свідків вбачається, що вони періодично бачили ОСОБА_1 в будинку, де постійно проживав ОСОБА_3, позивач допомагав йому по господарству. При цьому, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 зазначили, що бували в будинку у ОСОБА_3 приблизно раз на тиждень, можливо рідше, в цей час бачили там племінника ОСОБА_1, який перестав з'являтись в будинку одразу ж після смерті ОСОБА_3

На переконання суду, показання свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 доводять той факт, що ОСОБА_1 відвідував свого дядька ОСОБА_3, допомагав йому вести господарство, проте не свідчать про те, що він постійно проживав в будинку АДРЕСА_1.

Жодних інших об'єктивних та переконливих доказів на підтвердження того, що вищевказаний будинок з 2010 року був постійним місцем проживання ОСОБА_1, позивачем суду не надано. Про сумнівність відповідних тверджень позивача, на переконання суду, свідчить той факт, що він припинив з'являтись у цьому будинку та здійснювати догляд за ним з жовтня 2013 року, тобто одразу ж після смерті дядька ОСОБА_3, й ці обставини підтвердив в судовому засіданні як сам позивач, так і свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

В ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлено, що місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 з 28.06.1985 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3. Ці обставини підтверджуються даними паспорту громадянина України позивача та не спростовуються ним самим.

При цьому, позивач ОСОБА_1 не заперечував той факт, що адреса, за якою він зареєстрований, являється місцем його постійного проживання.

Позивач стверджував, що проживав за адресою: АДРЕСА_3, до літа 2010 року та продовжив проживання після смерті дядька ОСОБА_3 у жовтні 2013 року.

Разом з тим,доказів того, що позивач у вищевказаний період не проживав за місцем реєстрації, не встановлено.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконливого висновку про недоведеність того факту, що ОСОБА_1 в період з літа 2010 року та на час смерті ОСОБА_3 у жовтні 2013 року постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, при вирішенні позову суд враховує роз'яснення Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (викладені у листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року), згідно з якими заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи.

А тому суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 130, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь в розгляді справи, але не були присутні при проголошенні рішення - в 10-денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Є. В. Парахіна