Справа № 513/810/13-ц
Провадження № 6/513/30/15
Саратський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні подання

17 серпня 2015 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Кожокар Т.Я., при секретарі Златової Н.П., за участю: державного виконавця Лінивого С.І., боржника ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Саратського районного управління юстиції Одеської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В:

державний виконавець відділу ДВС Саратського районного управління юстиції звернувся з поданням до суду вказуючи, що на виконанні в відділі ДВС знаходиться виконавчий лист № 513/810/13 від 12 січня 2015 року, виданий Саратським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 799300 гривень. 23 січня 2015 року ним відкрито виконавче провадження, боржнику надано строк для добровільної сплати боргу. Однак, боржник у наданий державним виконавцем строк заборгованість не сплатив, ухиляється від виконання зобов'язань. Наявність в особи невиконаних зобов'язань, покладених на неї судовим рішенням є підставою для обмеження боржника у праві виїзду за межі України, тому державний виконавець просив обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Під час розгляду подання державний виконавець підтримав своє подання, просив його задовольнити надавши пояснення відповідно до поданого подання. Крім того, державний виконавець зазначив, що у лютому 2014 року боржник отримав паспорт громадянина України для виїзду на постійне місце проживання і має намір залишити територію України при наявності невиконаних зобов'язань.

Боржник просив відмовити у задоволенні подання державного виконавця, подав заперечення в яких зазначив, що на цей час за станом здоров'я не працює, не має постійного джерела доходу, однак рішення суду виконує у міру своїх можливостей. У травні 2015 року він письмово повідомив державного виконавця про погіршення стану здоров'я через перелом ноги та неможливістю тимчасово здійснювати платежі на погашення боргу. Крім того, наміру покинути Україну та переїхати на постійне місце проживання до іншої держави не має. В нього є звичайний паспорт громадянина України для виїзду за кордон, який було видано у 2013 році, будь-яких заяв до державної міграційної служби з приводу виїзду за межі України на постійне проживання не подавав.

Заслухавши державного виконавця, боржника, вивчивши подані матеріали, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів наданих суду вбачається, що державним виконавцем відкрито провадження за виконавчим листом, виданим Саратським районним судом 12 січня 2015 року за №513/810/13 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 799300 гривень, станом на цей час державним виконавцем здійснюється примусове виконання рішення (а.с.5-18).

Згідно ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» встановлено порядок здійснення права громадян України на виїзд з України та в'їзду в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначаються випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлюється порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянину, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої статті 6 зазначеного Закону.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Суд, розглянувши надані матеріали вважає, що державним виконавцем не надано належних доказів, підтверджуючих факт ухилення боржника від сплати боргу, натомість є наявні квитанції про часткову сплату ОСОБА_1 боргу. Також не вбачається з наданих матеріалів підстав, що вирішення питання про заборону боржнику у виїзді за кордон сприятиме виконанню рішення суду.

Посилання державного виконавця на те, що ОСОБА_1 документувався паспортом громадянина України для виїзду на постійне місце проживання як на підставу про його намір виїхати за кордон, суд вважає необґрунтованими. Його твердження спростовуються листом ГУ ДМС України в Одеській області від 14 серпня 2015 року про те, що 18 лютого 2013 року ОСОБА_1 документувався паспортом громадянина України для тимчасового виїзду за кордон, а паспортом для виїзду на постійне місце проживання документувався 20 лютого 2014 року стягувач ОСОБА_2.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку про необґрунтованість подання, тому у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 209,210,294, 377-1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

у задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Саратського районного управління юстиції Одеської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'яти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Одеської області через Саратський районний суд Одеської області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т. Я. Кожокар