УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Горелкіної Н.А., Євтушенко О.І.,

Мартинюка В.І., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеросвіт Курорт» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за касаційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеросвіт Курорт» - Антіпіної Наталі Олегівни на рішення апеляційного суду міста Києва від 16 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеросвіт Курорт» (далі - ТОВ «Аеросвіт Курорт») про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 вказував про те, що з 01 березня 2005 року він працював заступником начальника генерального директора з комерційної роботи ТОВ «Аеросвіт Курорт».

Також зазначав, що 16 жовтня 2008 року між ним та відповідачем було укладено трудовий договір, згідно із яким, йому було встановлено заробітну плату в розмірі 21 600 грн, а також обумовлено компенсацію в сумі 2 000 грн за використання власного автомобіля.

Строк дії вказаного договору між сторонами погоджено з 01 грудня 2008 року протягом одного року.

Посилаючись на те, що 19 березня 2010 року його було звільнено за власним бажанням, однак на момент звільнення не було виплачено всіх належних йому сум відповідно до трудового договору від 16 жовтня 2008 року, який продовжив свою дію до моменту звільнення, оскільки жодна із сторін не просила припинити його, ОСОБА_4 просив стягнути 109 418 грн невиплаченої заробітної плати та 558 654 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Рішенням Солом'янського районного міста Києва від 24 вересня 2013 року, в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду міста Києва від 16 січня 2014 року рішення місцевого суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Аеросвіт Курорт» на користь ОСОБА_4 83 100 грн 79 коп. невиплаченої заробітної плати, 80 тис. грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та в дохід держави 1 631 грн 80 коп. судового збору.

У касаційній скарзі представник ТОВ «Аеросвіт Курорт» - Антіпіна Н.О. просить рішення апеляційного суду скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, суд апеляційної інстанції, виходив із того, що при звільнені позивачу не виплачено всіх належних йому сум, так як заробітну плату ТОВ «Аеросвіт Курорт» виплачувало всупереч умовам укладеного 16 жовтня 2008 року трудового договору.

Проте погодитися з таким висновком апеляційного суду не можна.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 прийнято на посаду заступника генерального директора з комерційної роботи ТОВ «Аеросвіт Курорт» з 01 березня 2005 року.

Протоколом засідання наглядової ради ТОВ «Аеросвіт Курорт» від 15 червня 2007 року прийнято рішення про встановлення з 01 червня 2007 року індивідуальних окладів та надбавок до посадових окладів згідно з діючими нормативними документами для посадових осіб у граничному розмірі (сумарно оклад та надбавки).

Відповідно до протоколу засідання наглядової ради ТОВ «Аеросвіт Курорт» від 15 червня 2007 року керівному складу товариства встановлено з 15 липня 2007 року надбавки за збільшення обсягів робіт та виконання плану, зокрема позивачу таку надбавку встановлено в розмірі 1 120 грн.

Наказом ТОВ «Аеросвіт Курорт» від 19 березня 2010 року ОСОБА_4 було звільнено з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_202/ed_2013_07_04/pravo1/KD0001.html?pravo=1>.

Також встановлено, що 16 жовтня 2008 року між сторонами укладено трудовий договір відповідно до умов якого товариство встановлює та виплачує позивачу заробітну плату в розмірі 21 600 гривень щомісячно та виплачує компенсацію за використання власного автомобіля у розмірі 2 000 грн щомісяця.

Пунктом 8.1 укладеного договору встановлено, що він набуває чинності з 01 грудня 2008 року та діє протягом 1 одного року. Після закінчення терміну договору за угодою сторін він може бути продовжений або укладений на новий термін шляхом оформлення в установленому порядку нового договору.

При цьому встановлено, що за період з 01 жовтня 2008 року по 19 березня 2010 року будь-яких інших наказів по особовому складу, які змінювали умови праці та строки трудового договору укладеного з ОСОБА_4 товариством не приймалися.

Відповідно до ст. ст. <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_39/ed_2013_07_04/pravo1/KD0001.html?pravo=1>,4 КЗпП України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_43/ed_2013_07_04/pravo1/KD0001.html?pravo=1> законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності, і галузевої незалежності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Згідно з ст. 21 КЗпП України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_104/ed_2013_07_04/pravo1/KD0001.html?pravo=1> трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Статтею 9-1 КЗпП України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_79/ed_2013_07_04/pravo1/KD0001.html?pravo=1> визначено, що підприємства, установи, організації в межах своїх повноважень і за рахунок власних коштів можуть встановлювати додаткові порівняно з законодавством трудові і соціально-побутові пільги для працівників.

Відповідно до ст. ст. <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_11/ed_2013_07_04/pravo1/Z950108.html?pravo=1>, 2 Закону України «Про оплати праці» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_14/ed_2013_07_04/pravo1/Z950108.html?pravo=1> заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

До структури заробітної плати входить основна заробітна плата, якою є - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Крім того, до структури заробітної плати входить додаткова заробітна плата, якою є - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій, а також відносяться інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ст. ст. 87 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843118/ed_2013_08_11/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 88 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843119/ed_2013_08_11/pravo1/T030435.html?pravo=1> юридична особа створюється та діє на підставі установчого документу, затвердженого учасниками юридичної особи статуту в якому визначені органи управління товариства, їх компетенція та порядок прийняття ними рішень.

Згідно із ст. 23 Закону України «Про господарські товариства» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_129/ed_2013_04_18/pravo1/T157600.html?pravo=1>, який є спеціальним законодавчим актом, який визначає діяльність господарських товариств, зокрема товариств з обмеженою відповідальністю, встановлено, що управління товариством здійснюють його органи, склад і порядок обрання (призначення) яких здійснюється відповідно до виду товариства. Посадовими особами органів управління товариства визнаються голова та члени виконавчого органу, голова ревізійної комісії, а у товариствах, де створена наглядова рада товариства, - голова та члени наглядової ради товариства.

Статутом ТОВ «Аеросвіт Курорт», в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що органом управління товариства, який здійснює в межах компетенції, визначеної цим статутом контроль та попереднє погодження дій генерального директора по проведенню фінансово-господарської діяльності товариства, встановлює умови оплати праці посадових осіб товариства є наглядова рада товариства. Генеральний директор товариства визначає умови праці товариства, його дочірніх підприємств, філій та представництв, затверджує правила процедури, посадові інструкції та інші внутрішні документи, затверджує організаційну структуру та штатний розклад товариства за умови обов'язкового попереднього погодження наглядовою радою.

Однак, апеляційний суд, дійшовши висновку про те, що ОСОБА_4 виплачувалася заробітна плата, розмір якої не відповідає умовам трудового договору, всупереч вимог ст. ст. 212, 214 ЦПК України, не врахував того, що визначення збільшення позивачу посадового окладу у розмірі 21 600 грн генеральним директором не погоджувалося з наглядовою радою товариства і відсутнє встановлення ТОВ «Аеросвіт Курорт» такого розміру посадового окладу в індивідуальних відомостях застрахованої особи позивача, наданих Управлінням пенсійного фонду України за період роботи у товаристві з 2005 по 2010 роки.

За таких обставин, місцевий суд, не встановивши підтверджень, що вказують на порушення відповідачем трудового законодавства про оплату праці, з'ясувавши суперечливість умов укладеного трудового договору з ОСОБА_4 установчим документам відповідача, вихід генерального директора за межі своїх повноважень, дійшов обґрунтованого висновку про дотримання ТОВ «Аеросвіт Курорт» положень ст. 47 КЗпП Україні при його звільненні та правильно відмовив у позові.

При цьому, судом першої інстанції обґрунтовано не взято до уваги порівняльні відомості про заробітну плату позивача, так як не можна за відсутності розрахунків структури заробітної плати з 01 листопада 2009 року, визначити причину і усунути розбіжності із нарахування заробітної плати відповідачем ОСОБА_4, а також встановити підстави для виплати позивачу коштів у розмірі 66 459 грн 92 коп. відповідно до відомостей Кримського регіонального департаменту Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» від 18 вересня 2013 року.

Згідно з вимогами ст. 339 ЦПК України, установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеросвіт Курорт» - Антіпіної Наталі Олегівни задовольнити.

Рішення апеляційного суду міста Києва від 16 січня 2014 року скасувати, а рішення Солом'янського районного міста Києва від 24 вересня 2013 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді: Н.А. Горелкіна
О.І. Євтушенко
В.І. Мартинюк
О.М. Ситнік