Справа № 209/905/14-ц
Провадження № 2/209/56/15
РІШЕННЯ

іменем України

"06" січня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська в складі:

головуючого судді Ковальової А.Б.

при секретарі Золотих Л.М.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представників позивача: прокурора прокуратури м. Дніпродзержинська Гармаш Л.М.

старшого прокурора прокуратури м. Дніпродзержинська Філоненко Ю.Г.

відповідачки ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Прокурора міста Дніпродзержинська в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Третя Дніпродзержинська державна нотаріальна контора, про встановлення юридичних фактів та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідач ОСОБА_4 та представник відповідачів в судовому засіданні позов не визнали.

Прокурор міста Дніпродзержинська звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_6, в якому просить суд встановити факт спільного проживання ОСОБА_1, 1937 року народження, і ОСОБА_7, 1946 року народження, як дружини та чоловіка з 1993 року по ІНФОРМАЦІЯ_11, визнати спадкове майно, що відкрилося після смерті ОСОБА_7 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_7, визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку спадкового майна, що відкрилося після смерті ОСОБА_7, виключити 1/2 частку спадкового майна, що відкрилося після ОСОБА_7 зі складу спадщини.

25 листопада 2014 року в.о. прокурора міста Дніпродзержинська надав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить суд встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_7, як дружини і чоловіка з 1993 року по ІНФОРМАЦІЯ_11, визнати право власності за ОСОБА_7 і ОСОБА_1, за кожним, на одну другу частку квартири АДРЕСА_1, визнати право власності за ОСОБА_7 і ОСОБА_1, за кожним, на 1/2 частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2 га, яка розташована на території Петриківської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 63440,74 грн в рахунок погашення шкоди, завданої померлим ОСОБА_7, визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину грошових коштів вкладів (рахунків) в банківських установах на ім'я ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_11.

В обґрунтування позову посилається на те, що станом на день звернення до прокуратури ОСОБА_1 виповнилося 76 років, тобто вона є особою похилого віку і її інтереси в суді може представляти прокуратура. Крім того, ОСОБА_1 має статус ветерана праці, і підпадає під категорію громадян, визначених законом, інтереси яких в суді може представляти прокурор. До прокуратури міста Дніпродзержинська звернулася ОСОБА_1, з проханням захисту її порушених прав на спадкування майна після померлого ІНФОРМАЦІЯ_11 співмешканця ОСОБА_7. Перевіркою за зверненням встановлено, що в період з 1993 року по серпень 2013 року ОСОБА_1 спільно проживала із ОСОБА_7 в АДРЕСА_10. Вони вели спільне господарство, в них був спільний бюджет, вони жили однією сім'єю в розумінні ст. 3 Сімейного кодексу України, вони мали взаємні права та обов'язки відносно один одного та вирішували всі побутові та життєві справи спільно. Офіційно шлюб вони не реєстрували, оскільки не вважали потрібним це робити, вони були дружніми, у них були почуття і вже були не молодими. Також встановлено, що ОСОБА_7 останні роки спільного життя почав тяжко хворіти, у нього були метастази у печінці, він страждав від болю, не міг самостійно себе утримувати, потребував сторонньої допомоги та догляду Тільки ОСОБА_1, як дружина, його утримувала та забезпечувала, надавала йому допомогу та опіку. Крім неї, ніхто із близьких родичів чоловіка ОСОБА_7 про нього не турбувався, догляду не надавав, хоча він був прикутий до ліжка. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_7 за померлим відкрилася спадщина. ОСОБА_1 05 лютого 2014 року звернулася до Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно, яке належало померлому. Постановою державного нотаріуса Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори від 11 лютого 2014 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно ОСОБА_7 в зв'язку з відсутністю в неї документів, що підтверджують наявність підстав для закликання до спадкоємства, а саме свідоцтва про шлюб. Факт спільного поживання ОСОБА_1 та ОСОБА_7 підтверджується актом в складі багатьох свідків - мешканців Петриківки, які поставили свої підписи під дійсними фактами їх спільного проживання з 1993 року по 2008 рік на території Петриківського району по АДРЕСА_10. Крім цього, відповідно до договору купівлі-продажу квартири, 07 серпня 1997 року за спільні кошти ОСОБА_8 та ОСОБА_7 придбали нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, в якій вони зареєстровані та спільно проживали. Також 22 січня 2004 року ОСОБА_7 було відкрито пенсійний накопичувальний депозитний рахунок , на якому перебували кошти, які отримувалися ОСОБА_8 та ОСОБА_7 під час спільного проживання (пенсії, за продану машину), вказаний рахунок було закрито ОСОБА_7 27 грудня 2010 року, грошові кошти у розмірі 53000 грн., без згоди ОСОБА_1 Із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернулася донька спадкодавця ОСОБА_4. Але 1/2 частка майна повинна бути виключена із складу спадщини, оскільки майно було набуте ОСОБА_1 та ОСОБА_7 під час спільного проживання. Той факт, що ОСОБА_7 без згоди цивільної дружини розпорядився належними їм на праві спільної сумісної власності грошовими коштами, які були розміщені на депозитному рахунку, дає підстави збільшити розмір частки при поділі спільного майна подружжя із врахуванням вартості майна, грошових коштів, протиправно відчуженого її чоловіком. Депозитні договори в національній і іноземній валютах були відкриті ОСОБА_7 протягом 2007-2012 років і отримані відсотки від цих договорів не були повернуті до сімейного бюджету. Про існування цих депозитних рахунків ні ОСОБА_1, ні прокурору не було відомо. При житті ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_1 тільки про існування депозитного рахунку від 22 січня 2994 року. Відповідно до п. 30 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про право на шлюб , розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", у випадку. коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя, буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно, його вартість враховується при поділі. В зв'язку з тим, що ОСОБА_4 прийняла спадщину після свого померлого батька в порядку спадкування за заповітом, вона повинна відшкодувати ОСОБА_1 майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. За життя ОСОБА_7 питання про поділ майна з цивільною дружиною ОСОБА_1 не вирішувалось, і тому до ОСОБА_4 перейшов обов'язок відшкодувати ОСОБА_1 половину коштів по депозитним договорам, які за життя ОСОБА_7 приховував від цивільної дружини, а саме суму 63440,74 грн.

До судового розгляду справи відповідач ОСОБА_4 надала суду письмові заперечення проти позову (а.с. 46-47), в яких вона зазначила, що вона є донькою ОСОБА_7 і не визнає позовні вимоги ОСОБА_1, оскільки в період з 1993 року по серпень 2013 року батько разом із ОСОБА_1 не поживав, він познайомився із ОСОБА_1 у 1996 році, і 07 серпня 1997 року батько разом із ОСОБА_1 придбали квартиру по АДРЕСА_1, і у листопаді 1997 року батько зареєструвався в цій квартирі. Але життя батька із ОСОБА_1 не склалося, вони часто сварилися. Починаючи з 2010 року по 2012 рік батько проживав разом із ОСОБА_6, а з 2012 року і по час смерті батько проживав разом з нею, ОСОБА_4, і вона разом із сестрою здійснювала за ним догляд. Вважає, що проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них права першої черги спадкоємців. В 2005 році батько відмінив заповіт на депозитний вклад у ПАТ КБ "ПриватБанк", який був складений на користь ОСОБА_1, і при скасуванні розпорядження батько керувався своїм правом на вибір спадкоємця. Що стосується земельної ділянки, то 18 березня 2004 року Петриківська районна державна адміністрація ухвалила розпорядження про надання ОСОБА_7 у власність для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку ріллі, площею 2,0 га із земель державного резервного фонду, розташовану в масиві, площею 108 га на території Петриківської селищної ради. У подальшому батько отримав державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку, і ОСОБА_1 до цієї земельної ділянки ніякого відношення не має. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог на корить ОСОБА_1

08 липня 2014 року прокурор прокуратури міста Дніпродзержинська Гармаш Л.М. надав відзив на заперечення відповідачів, в якому зазначив, що депозитний рахунок був відкритий 22 січня 2004 року, розпорядження голови Петриківської райдержадміністрації видане у березні 2004 року, а державний акт на право власності на земельну ділянку в червні 2004 року, тобто всі ці дії ОСОБА_7 вчинив після 01 січня 2004 року, коли вже діяли норми ст. 74 Сімейного кодексу України. Не зважаючи на непроживання ОСОБА_1 разом із ОСОБА_7 в період з серпня 2012 року по день його смерті в 2013 році, подружні стосунки між ними як цивільним чоловіком і дружиною існували в силу норм ч.2 ст. 3 СК України. ОСОБА_1 не могла бути із ОСОБА_7, оскільки він після інсульту в серпні 2012 року перебував на стаціонарному лікуванні, а після лікарні його утримувала у себе донька ОСОБА_4

Представник третьої особи в судове зсідання не з'явився, до судового розгляду справи від завідувача третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Бурдік С.С. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника нотаріальної контори.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника третьої особи згідно вимог ч.2 ст.158 ЦПК України, відповідно до якої особа, що бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

В судовому засіданні прокурор підтримав уточнені позовні вимоги та просить задовольнити позов в повному обсязі.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала позов прокурора міста Дніпродзержинська по суті та за обставинами справи у повному обсязі та суду пояснила, що вони з першим чоловіком проживали в сел. Петриківка, у 1991 році її перший чоловік загинув, діти роз'їхалися, і їй привели ОСОБА_7, він казав, що доньки його вигнали, він був на 9 років молодший за неї, і вона його прийняла і вони почали спільно проживати в АДРЕСА_10, в належному їй житловому будинку. ОСОБА_7 вселився до неї у 1993 році, вони спільно працювали, вона була задоволена ним, він готував їжу, вони разом накопичили грошей, і в 1997 році вони змогли купити квартиру у м. Дніпродзержинську. Він казав, що в нього безсовісна донька ОСОБА_4. Квартиру оформили навпіл із ОСОБА_7, гроші вони збирали від торгівлі, торгували разом із чоловіком, шлюб вона не захотіла реєструвати, не приділяла реєстрації шлюбу ніякого значення, у Петриківці ОСОБА_7 не прописувався. Спільно проживали у Петриківці до 2008 року, у 2008 році все розпродали, корів, курей, свиней, і переїхали проживати в АДРЕСА_1, гроші склали в одну кучу. Продовжували торгувати. В 2004 році вона відкрила на своє ім'я депозит, поклала 11000 грн. на ім'я чоловіка ОСОБА_7 В 2007 році вона продала автомобіль, станом на 2010 рік було 53000 грн. Вона зверталася до суду, щоб поділити квартиру, гроші, землю, але суд відмовив їй в позові, і це рішення вона не оскаржувала. В квартиру по АДРЕСА_1 вона прописалася у 2008 році, захворів ОСОБА_7 у 2011 році, спочатку на інсульт, а потім у 2013 році лікарі виявили в нього рак печінки. Останній рік життя він прожив у своєї доньки, вона провідувала його в 7-й лікарні, донька не дала їй, ОСОБА_1, забрати чоловіка із лікарні. ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_11, ховала його донька ОСОБА_4, Грошима в сумі 53000 грн. ОСОБА_7 розпорядився у 2010 році, він переклав гроші на рахунок своєї доньки. Також в них із ОСОБА_7 була земля, яка оформлена на ім'я чоловіка, яку вони придбали в період спільного поживання. ЇЇ, ОСОБА_1, на похорони не покликали, їй невідомо, де похований ОСОБА_7, сусідка доньки повідомила її, ОСОБА_1, про смерть ОСОБА_7 Коли він хворів, то вони кожного дня спілкувалися по телефону. Після смерті ОСОБА_7 вона звернулася до нотаріуса для отримання спадщини, але їй відмовили. Вона отримує пенсію в розмірі 1200 грн., в 2000 році вона також отримувала пенсію, яка була пенсія у ОСОБА_7 вона не знає, пенсіями вони користувалися окремо, а те, що отримували від торгівлі було їх спільними коштами. Про те, що ОСОБА_7 розпорядився грошима, які знаходилися в банку, вона дізналася в березні 2012 року. В 2008 році вона продала садибу. Вважає, що їй належить 1/2 частка грошових коштів в сумі 53000 грн. В 2006 році вона дізналася про те, що ОСОБА_7 в 2005 році відмінив розпорядження. ОСОБА_7 не працював, жив із нею з 1993 року, документів щодо результатів торгівлі в неї немає. В неї було величезне господарство до 1993 року.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 позов не визнала та суду пояснила, що до 1995 року була жива її мати, в червні 1995 року вона померла. Батько ОСОБА_7 до цього періоду постійно проживав разом з ними у чотирикімнатній квартирі АДРЕСА_3. Батько працював, а мати не працювала, так як вона хворіла, і батько був годувальником. До 1997 року батько поживав разом із ними, а потім сказав, що не хоче їм заважати. Вони склалися грошима і придбали квартиру АДРЕСА_1, ОСОБА_1 також докладала гроші на квартиру. Батько сказав, що познайомився із ОСОБА_1 в лютому 1997 року, він мав заощадження близько 2000 доларів, і восени 1997 року батько переїхав від них. Батько проживав в квартирі по вул. Інтернаціоналістів, а працював в Петриківці, ОСОБА_1 постійно просила батька зробити роботи по її будинку, що він і робив, і вона йому платила за роботу. Батько став проживати разом із ОСОБА_1 з 2001 року, про знайомство із ОСОБА_1 батько казав ще до придбання квартири, до 2001 року вони із ОСОБА_1 тільки зустрічалися. Батько казав, що куплять квартиру із ОСОБА_1 на двох. Вона, ОСОБА_4, познайомилася із ОСОБА_1 у 1998 році, батько представив її, як жінку, з якою вони разом купили квартиру, сказав, що колись будуть жити в цій квартирі. З 2001 року батько та ОСОБА_1 стали жити разом, то в Петриківці, то на Лівому березі Дніпродзержинська, завели господарство для себе, але свою пенсію батько складав на депозит, гроші у батька та у ОСОБА_1 були окремі, але за квартиру та їжу вони складалися. 22 січня 2004 року батько зняв депозит в Ощадбанку 5000 грн. і відкрив пенсійний накопичувальний рахунок, і вона, ОСОБА_4, добавила грошей, й вийшло 11000 грн., 53000 грн - це відсотки за 7 років. Батько із ОСОБА_1 проживали з 2001 року по 2004 рік, після 2004 року між ними виник конфлікті вони перестали вести спільне господарство, хоча залишилися проживати в одній квартирі до 2010 року. Влітку 2010 року батько переїхав проживати до своєї другої доньки ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3, де мешкав до 2011 року, а потім знову повернувся в квартиру АДРЕСА_1, а ОСОБА_1 в цей час проживала у співмешканця. Батько проживав у квартирі до червня 2011 року, потім в нього стався інсульт і його паралізувало. Довелося навіть різати двері, при цьому ОСОБА_1 не була присутньою. Швидка забрала батька до лікарні, де він пробув 15 днів, а потім вона, ОСОБА_4, забрала його до себе, а ОСОБА_1 відмовилася забирати батька. Через місяць у батька знову був інсульт, і він знову потрапив до лікарні на 15 днів. Поки батько хворів, ОСОБА_1 приходила лише один раз, і то сваритися. Після другого інсульту вона, ОСОБА_4, знову забрала його до себе. У травні 2013 року батько став страждати на біль в шлунку, його поклали в 7-му лікарню, і лікарі поставили йому діагноз -рак. Весь цей час батько проживав у неї, ОСОБА_4, і вона доглядала за батьком, а ОСОБА_1 не намагалася за ним доглядати, сказала, що він ваш батько, ви і доглядайте. В серпні 2013 року батько помер, вона не повідомила ОСОБА_1 про смерть батька, бо в неї не було телефону ОСОБА_1. Батько не бажав спілкуватися із ОСОБА_1, він хотів продати квартиру, ОСОБА_1 не цікавилася, де похований батько. Дружиною батька вона ОСОБА_1 не вважає. Автомобіль Запорожець ОСОБА_1 продала в 2009 році, і гроші на рахунок батька вона не клала.

В судовому засіданні представник відповідачів - ОСОБА_5 позов по суті та за обставинами справи не визнала та пояснила суду, що ОСОБА_7 та ОСОБА_1 проживали разом з 2001 року по 2004 рік, і цей період менше, ніж 5 років. Просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що він проживає АДРЕСА_11, є пенсіонером з 2000 року, ОСОБА_1 його рідна сестра, він був знайомий із ОСОБА_7, відносини з ним були нормальні, він став проживати однією сім'єю із ОСОБА_1 з 1993 року, жили у Петриківці до 2008 року, жили добре, у ОСОБА_1 було добре дошиє господарство, ОСОБА_7 офіційно не працював, вони із ОСОБА_1 вели спільне господарство, потім вони купили квартиру в Дніпродзержинську, потім ОСОБА_7 захотів нову машину, і почалися конфлікти, згодом ОСОБА_1 продала будинок і гроші поклала в банк, доньки ОСОБА_7 стали просити, що він переписав на них вклад, він довгий час не погоджувався, а потім рішився, зізнався ОСОБА_1 і почалося незадоволення. ОСОБА_7 переніс інсульт, його забрали до лікарні, а з лікарні його забрала донька. Після цього разом вже не проживали. ОСОБА_7 дзвонив йому, свідку, і скаржився, що погано годують, ОСОБА_1 до нього не допускали. Про смерть ОСОБА_7 довідався від сестри ОСОБА_13. Гроші на квартиру були спільні ОСОБА_7 та ОСОБА_1, воли вели спільне господарство, документи на землю в сільській раді були оформлені завдяки сестрі в пам'ять про першого чоловіка ОСОБА_1 Рішення сільради було незаконним. Гроші в сумі 11000 грн. належали особисто ОСОБА_1, потім вона продала господарство. Коли ОСОБА_7 та ОСОБА_1 проживали у Петриківці, він був в них у гостях раз в два тижні, про вклад він дізнався, коли ОСОБА_1 та ОСОБА_7 почали сваритися. Гроші ОСОБА_1 брала від господарства, в 2008 році ОСОБА_1 продала будинок та машину. ОСОБА_1 торгувала на базарі приблизно через день, її возив ОСОБА_7, гроші вони складали вдома. Свою пенсію ОСОБА_1 складала на загальну книжку. Коли ОСОБА_7 хворів, то ОСОБА_1 з його, свідка, домашнього номеру дзвонила ОСОБА_7

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що вона проживає в АДРЕСА_12, знає ОСОБА_1 років 40, навчалася у школі з її донькою, відносини сусідські. ОСОБА_1 уїхала із Петриківки 5-7 років тому, і за цей час вони спілкувалися 2-3 рази на рік. Поки ОСОБА_1 проживала у Петриківці, вона спілкувалися раз на місяць і вдома у неї була 3-4 рази на рік. Почула у 1995 році, що ОСОБА_1 вийшла заміж, бачила ОСОБА_7 на вулиці, і в літній кухні, по дому він ходив в домашньому одязі. Він показував машину на продаж, поводив себе в домі як господар. Їй, свідку, невідомо, чи вели вони спільне господарство. Вона думала, що будинок, машина, і все що в будинку, належить ОСОБА_1 Потім вони продали господарство і купили квартиру. В них була птиця, коза, автомобіль, великий город, добра огорожа, літня кухня, родюча земля, більше 25 соток, виноград, кавуни, все доглянуте. Вирощували вони не тільки для себе, алей і на продаж, часто бачила їх разом на базарі в Петриківці, ОСОБА_7 не працював. власної роботи не мав, а допомагав ОСОБА_1 по господарству. Вони познайомилися. коли вона працювала в училищі, ОСОБА_7 вона, свідок, частіше бачила, влітку, вони прожили років 15.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що вона проживає та зареєстрована у АДРЕСА_13. ОСОБА_1 знає, вони були сусідами, зараз спілкуються рідше, вони проживали через два будинки одна від одної. У ОСОБА_1 завжди було добре господарство. На початку 90 років в селі з'явився дядя ОСОБА_7, він приїхав із чемоданчиком, сказав, що його вигнали діти, Це було десь у 1993-1994 роках, він поселився до ОСОБА_1, як закоханий чоловік, він не працював, постійно був вдома. ОСОБА_7 із ОСОБА_1 вели спільне господарство, вони були щасливі, складали гроші, постійно проживали у Петриківці до 2006-2007 років, потім продали будинок, машину та господарство та поїхали проживати до Дніпродзержинська, де вони спільно прожили близько 6 років. Жили як чоловік та жінка, квартиру придбали за ті кошти, що продали господарство. Вважає, що ніхто, крім ОСОБА_1, не має відношення до земельного паю.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що вона проживає в АДРЕСА_14, знає ОСОБА_1, на центральному ринці в м. Дніпродзержинську вона придбавала в неї продукцію в період часу з 1993 року по 2006 рік, між ними дружні відносини, вона була у ОСОБА_1 в гостях в квартирі на Лівому березі, ОСОБА_1 проживала із ОСОБА_7 до 2012 року, до його хвороби. Спочатку вони проживали у Петриківці, вони приїздили із ОСОБА_7 на запоріжці, привозили продукти, овочі, м'ясо, яйця, молочну продукцію, фрукти, вони разом торгували на ринці, зі слів ОСОБА_1, вони вели спільне господарство, жили у цивільному шлюбі. В квартирі на Лівому березі ОСОБА_7 та ОСОБА_1 проживали однією сім'єю, в коридорі був його одяг, квартира двокімнатна. Вони ц круглий рік торгували продуктами.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що вона зареєстрована в квартирі по АДРЕСА_15, знає ОСОБА_1 більше 20 років, їх чоловіки працювали разом на одному заводі, спочатку вони проживали в Петриківці. а потім переїхали до Дніпродзержинська на Лівий берег. Вона, свідок, була в гостях у ОСОБА_1 в квартирі на Лівому березі, ОСОБА_1 проживала із чоловіком ОСОБА_7, переїхали проживати у місто близько 12 років назад, проживали вдвох, ОСОБА_7 працював на заводі в м. Дніпродзержинську, вони вели спільне господарство. ОСОБА_7 помер, і ОСОБА_1 не була на його похоронах. В неї, свідка, та в ОСОБА_1 із ОСОБА_7 були городи в м. Дніпродзержинську поруч, зі слів ОСОБА_1 квартиру вона купила за свої кошти.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що вона проживає АДРЕСА_16, знає ОСОБА_4, вона її сусідка більше 10 років, в 2011 році до ОСОБА_4 переїхав батько, коли захворів, спочатку в нього стався інсульт, потім ще один інсульт, а потім почалися проблеми із шлунком, доглядала за ним ОСОБА_4, зі слів якої їй відомо, що до 2011 року ОСОБА_7 проживав із жінкою, не бачила, щоб ОСОБА_1 відвідувала ОСОБА_7, коли він жив у доньки. ОСОБА_1 не було на похоронах, їй, свідку, відомо, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 конфлікт, ОСОБА_4 завжди виводила батька гуляти на вулицю, він не скаржився, що його утримують у доньки силоміць, він лежав у спальні на дивані, за ним був добрий догляд.

В судовому зсіданні свідок ОСОБА_19 суду пояснив, що він проживає АДРЕСА_17, знайомий із ОСОБА_4, вона була його сусідкою, 10 років тому переїхала, в неї є сестра ОСОБА_6, яка продовжує проживати поруч із ним, батько сестер виїхав із квартири в 1997-1998 роках, куди виїхав, йому невідомо, мати сестер померла у 1995 році, в 2010 році він почав часто зустрічати батька відповідачів, бачив його кожен день на протязі двох років.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_20 суду пояснила, що вона зареєстрована у м. Дніпропетровську, знає ОСОБА_4 з моменту народження, вона доводиться їй племінницею. ОСОБА_1 не знає. Спочатку сім'я ОСОБА_7 проживала в однокімнатній квартирі, потім вони переїхали у чотирикімнатну на Лівому березі. ОСОБА_7, його дружина та дві їх доньки постійно проживала у чотирикімнатній квартирі, вона, свідок, разом із своєю сім'єю часто приїздили до них в гості . В 1995 році ОСОБА_21 померла, і на момент смерті ОСОБА_7 проживав разом із своєю дружиною та дітьми. В 1996 році він став думати про своє житло, вони йому повернули борг в сумі 20000 грн. і він купив квартиру в 1997 році, не казав, що в нього є нова жінка. Після придбання квартири вона, свідок, спілкувалася з ним по телефону, і ОСОБА_7 сказав, що в нього з'явилася жінка, яку він привів у свою квартиру. З 2002 року ОСОБА_7 та його жінка стали постійно проживати в Петриківці, ОСОБА_7 завжди працював, в нього завжди були гроші, приблизно десь два роки він прожив у Петриківці, а потім повернувся до Дніпродзержинська разом із жінкою, з якою вони проживали в одній квартирі, але спільне господарство не вели. Він скаржився, що його співмешканка настроює його проти дітей, також скаржився, що співмешканка його вигнала і він переїхав до доньки ОСОБА_6, а потім знову повернувся до ОСОБА_1 і проживав у квартирі до того часу, як захворів. За ним доглядала ОСОБА_4, похорони оплачувала їх, свідка, родина, на похоронах ОСОБА_1 не було, він похований у П'ятихатках, і ОСОБА_4 нічого не приховувала.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_22 суду пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_6, і була сусідкою ОСОБА_7, вона проживає АДРЕСА_18, в 1994 році ОСОБА_7 проживав по пр. Металургів, працював електриком, в 1995 році померла його дружина, і у 1997 році їй стало відомо, що ОСОБА_7 купив квартиру і переїхав туди проживати. До 2010 року вона його не бачила, а в 2010 році він повернувся, сказав, що його вигнала із дому співмешканка, в якою він жив до 2011 року. Казав, що жінка, з якою він проживав повинна повернути йому половину грошей за квартиру, і що вона забрала в нього ключі.

Судом досліджені такі докази у справі шляхом їх оголошення в судовому засіданні:

- постанова державного нотаріуса Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори від 11 лютого 2014 року (а.с.6), якою підтверджується факт відмови ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_7;

- письмові пояснення ОСОБА_1 (а.с. 7), якими підтверджується факт її звернення до прокурора міста Дніпродзержинська для вжиття заходів представницького характеру;

- пенсійне посвідчення на ім'я ОСОБА_1 (а.с. 8), яким підтверджується факт перебування ОСОБА_1 на обліку в Пенсійному фонді України та факт призначення їй пенсії за віком;

- копія паспорту ОСОБА_1 (а.с. 9), якою підтверджується її особа громадянина України, факт народження ІНФОРМАЦІЯ_12 та реєстрація в квартирі по АДРЕСА_1 з 2008 року;

- довідки ТОВ "Абонент ХХІ" від 04 лютого 2014 року (а.с. 10), якими підтверджується факт реєстрації ОСОБА_7 14 листопада 2007 року в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1;

- акт про проживання (а.с. 11), яким підтверджується факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_7 з 1993 року по 2008 рік за адресою: АДРЕСА_10;

- актовий запис про смерть (а.с. 12), яким підтверджується факт і дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_7;

- технічний паспорт на квартиру (а.с. 13-14), яким підтверджуються технічні характеристики квартири АДРЕСА_1, її загальна площа 53,6 кв.м., та житлова площа 30,6 кв.м.;

- договір купівлі-продажу (а.с. 15), яким підтверджується факт придбання ОСОБА_1 та ОСОБА_7 07 серпня 1997 року квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1;

- договір про депозитний вклад (а.с. 16), яким підтверджується відкриття у ПАТ КБ "ПриватБанк" депозитного вкладу ОСОБА_7 22 січня 2004 року в сумі 11000 грн.;

- письмові пояснення ОСОБА_1 (а.с. 23-24);

- розпорядження Голови районної державної адміністрації від 18 березня 2004 року, № 63-р-04( а.с. 48), яким підтверджується факт передачі ОСОБА_7 у власність для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки, площею 2,0 га із земель державного резервного фонду, розташованої в масиві, площею 108 га на території Петриківської селищної ради;

- постанова Дніпровського РВ м. Дніпродзержинська від 18 вересня 2010 року ( а.с. 49), якою підтверджується факт звернення ОСОБА_7 із заявою до Дніпровського РВ 15 вересня 2010 року з приводу дій ОСОБА_1, яка не віддає йому документи на квартиру, акт та кадастр на землю;

- свідоцтво про народження ОСОБА_23, свідоцтво про укладення шлюбу між ОСОБА_23 та ОСОБА_9 (а.с. 50), якими підтверджується, що ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_7;

- акт про проживання від 14 лютого 2014 року (а.с. 51), яким підтверджується факт проживання ОСОБА_7 разом із ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_7, з червня 2012 року до моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_11;

- заповіт від 11 серпня 2010 року (а.с. 57), Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі ( а.с. 58), якими підтверджується факт складення ОСОБА_7 заповіту на користь ОСОБА_4;

- свідоцтво про смерть ( а.с. 86), яким підтверджується факт і дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_7;

- розрахунки по вкладу ПАТ КБ "ПриватБанк" від 28 липня 2010 року (а.с. 92), якими підтверджується факт закриття рахунку на ім'я ОСОБА_7 у березні 2004 року;

- письмові пояснення та звернення ОСОБА_1 (а.с. 95, 96), письмові пояснення ОСОБА_24 ( а.с. 97), письмові пояснення ОСОБА_25 ( а.с. 98);

- інформаційні довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 100 -102), якими підтверджується факт реєстрації права спільної власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_7 на квартиру по АДРЕСА_1;

- трудова книжка ОСОБА_7 ( а.с. 108-113), якою підтверджується його трудовий стаж;

- довідка ТОВ НВО "Промсервіс" від 10 липня 2014 року (а.с. 114), якою підтверджується факт роботи ОСОБА_7 на зазначеному підприємстві з 13 червня 1990 року по 31 травня 1999 року;

- довідка про заробіток (а.с. 115), якою підтверджується отримання ОСОБА_7 заробітної плати з період з 1992 року по 1999 рік;

- свідоцтво про смерть (а.с. 116), яким підтверджується факт і дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_13 ОСОБА_21;

- свідоцтво про укладення шлюбу (а.с. 117), яким підтверджується факт реєстрації шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_26;

- письмові пояснення ОСОБА_27 (а.с. 123), якими підтверджується що ОСОБА_1, ОСОБА_28 та ОСОБА_7 із заявами з приводу виділення земельної частки (паю) не зверталися;

- письмові пояснення ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31 (а.с. 124 -126), які підтвердили факт проживання ОСОБА_1 разом із ОСОБА_7 в АДРЕСА_10 з 1993 року однією сім'єю та факт ведення спільного господарства;

- довідка про заробітну плату (а.с. 127), якою підтверджується факт отримання ОСОБА_1 заробітної плати в період часу з 1993 року по 1995 рік;

- копії позовних заяв від 07 вересня 2010 року та від 08 жовтня 2010 року ( а.с. 128, 129), якими підтверджується факт звернення ОСОБА_1 до Дніпровського районного суду з позовом до ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні квартирою та виділення в користування і володіння 1/2 частини квартири по АДРЕСА_10, а також про зміну договору найму житлового приміщення в цій квартирі;

- заочне рішення (а.с. 130-131), яким підтве5рджується факт ухвалення Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська 09 грудня 2010 року заочного рішення про відмову в задоволенні позовів ОСОБА_1; апеляційна скарга ОСОБА_1 про скасування рішення суду першої інстанції;

- копія спадкової справи № 879/2013 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_7 (а.с. 139-160), якою підтверджується факт звернення ОСОБА_4 до Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом;

- свідоцтво про смерть (а.с. 163), яким підтверджується факт і дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_14 ОСОБА_28;

- фотографічні знімки ( а.с.164-165), із зображенням ОСОБА_7 та ОСОБА_1;

- заява ОСОБА_32 та ОСОБА_33 (а.с. 177), які, як колишні сусіди ОСОБА_1, підтверджують факт відсутності ОСОБА_7 в період з 1993 року по 1997 рік

за адресою: АДРЕСА_10, та факт відсутності спільного господарства із ОСОБА_1, так як остання не мешкала постійно за вказаною адресою з причини відсутності енергопостачання;

- довідки Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська (а.с. 182 -185), якими підтверджується розмір пенсії ОСОБА_1 в період часу з 1993рокупо 2013 рік;

- матеріал про відмову (а.с. 186-2010), яким підтверджується факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_7 в період часу з 1995 року до 2010 року за адресою: АДРЕСА_1,

- повідомлення ПАТ КБ "ПриватБанк" від 20 жовтня 2014 року (а.с. 205, 225-240), якими підтверджується факт відкриття на ім'я ОСОБА_7 рахунків в період часу з 26 листопада 2008 року по 10 січня 2013 року.

Вислухав прокурора, ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_4, представника відповідачів ОСОБА_5, свідків ОСОБА_1 та відповідачів, вивчивши письмові докази та матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_11 помер ОСОБА_7, який на момент смерті, з листопада 1997 року, був зареєстрований у квартирі, розташованій АДРЕСА_1. В цій же квартирі з 17 червня 2008 року зареєстрована і ОСОБА_1, що підтверджується довідками ТОВ "Абонент ХХІ" та паспортом ОСОБА_1 ( а.с. 9, 10)

Також судом достовірно встановлена, що зазначена квартира була придбана ОСОБА_7 та ОСОБА_1 за їх спільні кошти, що підтверджується договором купівлі-продажу квартиру, укладеного між ОСОБА_34 та ОСОБА_35, як продавцями, та ОСОБА_1 та ОСОБА_7, як покупцями, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_36, зареєстрованого у реєстрі за № 1802 ( а.с. 15).

Як пояснили в судовому засіданні свідки ОСОБА_12, ОСОБА_14, ОСОБА_15, вони добре знають ОСОБА_37, яка проживала в АДРЕСА_10, до 2007 року, вона завжди мала добре господарство, утримувала худобу, птицю, висаджувала город, і торгувала на базарі продуктами сільськогосподарського призначення. Ці ж свідки підтвердили суду, що у 1993 році ОСОБА_1 познайомилася із ОСОБА_7 і вони стали підтримувати фактичні шлюбні відносини, разом утримували господарство, торгували на базарі, мали спільний бюджет та спільний побут та проюивали в АДРЕСА_10..

Крім цього, не заперечував факт спільного проживання однією сім'єю, як чоловіка та дружини, без реєстрації шлюбу і сам ОСОБА_7, коли у 2011 році ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського РВ м. Дніпродзержинська із заявою щодо прийняття мір до свого співмешканця ОСОБА_7, який заволодів грошовими коштами, що знаходилися на депозитному рахунку, відкритому на ім'я ОСОБА_7 в сумі 53000 грн. І згідно постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_7 з 1995 року до 2010 року проживали спільно, і в цей період часу, а саме в 2004 році, був відкритий депозитний рахунок на ім'я ОСОБА_7 (а.с. 187), що свідчить про накопичення грошових коштів ОСОБА_7 та ОСОБА_1 в період фактичного спільного проживання, і ці кошти є їх спільною власністю. Ця постанова сторонами не оскаржувала ся, а отже є допустимим доказом у справі.

Не зважаючи на невизнання відповідачем ОСОБА_4 позову, вона також не заперечувала в судовому засіданні факт спільного проживання свого батька ОСОБА_7 та ОСОБА_1 і факт придбання ними у спільну сумісну власність квартири по АДРЕСА_1, що підтверджує, що станом на 1997 рік ОСОБА_1 та ОСОБА_7 мали спільне господарство, спільно витрачали кошти на придбання нерухомості, вони були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. А це дає суду підстави прийняти до уваги як такі що відповідають дійсності ствердження ОСОБА_1, яка пояснила, що у цивільному шлюбі із ОСОБА_7 вона стала проживати у 1993 році.

Таким чином, квартира по АДРЕСА_1 та грошові кошти, що були внесені ОСОБА_7 в період з 1993 року до ІНФОРМАЦІЯ_11 на вклади (рахунки) в банківських установах також належать до спільної сумісної власності ОСОБА_7 та ОСОБА_1, і кожен з них мав право на 1/2 частку зазначеного спільного майна.

Також суд звертає увагу, що на пенсійному депозитному рахунку від 22 січня 2004 року у заповідальному розпорядженні ОСОБА_7 назвав ОСОБА_1 дружиною і поставив підпис під цим розпорядженням ( а.с. 16).

ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_7 помер, і після його смерті відкрилася спадщина у вигляді частки квартири, земельної ділянки, розташованої на території Петриківської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, кадастровий номер НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_4, як спадкоємець за заповітом, який був складений ОСОБА_7 та посвідчений нотаріально 11 серпня 2010 року, своєчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом ( а.с. 139-160 - спадкова справа № 879/2013).

ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, що належало померлому ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_7, у зв'язку з відсутністю у ОСОБА_1 документів, що підтверджують наявність підстав для закликання до спадкоємства ( а.с. 160- постанова нотаріуса).

Суд вважає, що ОСОБА_1 дійсно має право на 1/2 частку спірної квартири та 1/2 частку грошових коштів, як на частку її із ОСОБА_7 спільного майна чоловіка та дружини, які проживали без реєстрації шлюбу, і в цій частині позов підлягає задоволенню.

Що стосується земельної ділянки, то судом було встановлено, що земельна ділянка площею 2,0 га із земель державного резервного фонду, розташованої в масиві, площею 108 га на території Петриківської селищної ради, була виділена ОСОБА_7 згідно розпорядження Голови районної державної адміністрації від 18 березня 2004 року, № 63-р-04 (а.с. 48) у власність для ведення особистого селянського господарства .

Суд встановив, що ця земельна ділянка є особистою приватною власністю ОСОБА_7 і не спільним майном його та ОСОБА_1, оскільки остання не була придбана за їх спільні грошові кошти, а безоплатно була передана ОСОБА_7 у власність, як громадянину України, відповідно до діючого земельного законодавства України. Як пояснили в судовому засіданні відповідач ОСОБА_4, і не заперечувала ОСОБА_1 на цю земельну ділянку був отриманий кадастровий номер та виданий державний акт на право приватної власності на землю на ім'я ОСОБА_7

Відповідно до п."а" ч. 2, п."а" ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України, до земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги), які передаються у власність та надаються у користування: громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Отже, ОСОБА_7 придбав право власності на зазначену земельну ділянку відповідно до п."в" ч.1 ст. 81 Земельного кодексу України, згідно якої громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі:….. в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування, та відповідно до п "а" ч.3 ст. 116 Земельного кодексу України, згідно якої безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

Як зазначено в ч. 4 ст. 116 Земельного кодексу України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Відповідно до п. "б", "в" ч.1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах:….б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара; в) для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара;

Таким чином, суд вважає, що саме ОСОБА_7 використав своє право на отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, внаслідок чого набув право приватної особистої власності на земельну ділянку.

А отже зазначена земельна ділянка не є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_7, і не підлягає розподілу між ними, а тому в цій частині позову прокурора належить відмовити.

Також суд вважає, що належить відмовити і в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 63440,74 грн. в рахунок погашення шкоди , завданої померлим ОСОБА_7, оскільки факт завдання померлим шкоди ОСОБА_1 не був встановлений рішенням суду за життя спадкодавця.

Суд вважає встановленим наявність фактів, якими підтверджується часткове задоволення позовних вимог прокурора в інтересах ОСОБА_1, з таких мотивів.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України докази встановлюються на підставі... пояснень сторін, показань свідків, письмових доказів...

Згідно частин 2, 4 статті 3 Сімейного Кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. …… Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 57 СК України 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України .

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1-3 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 74 СК України якщо чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Керуючись ст.ст.60,74 СК України, 368, 370, 392, 1218 ЦК України, ст. ст. 8,10, 57, 59, 60, 88, 158, 213-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов Прокурора міста Дніпродзержинська в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Третя Дніпродзержинська державна нотаріальна контора - задовольнити частково.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1, 1937 року народження, і ОСОБА_7, 1946 року народження, як дружини та чоловіка з 1993 року по ІНФОРМАЦІЯ_11.

Визнати право власності за ОСОБА_7 і ОСОБА_1, за кожним, на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1.

Визнати право власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину грошових коштів вкладів (рахунків) в банківських установах на ім'я ОСОБА_7, внесених ним в період з 1993 року по ІНФОРМАЦІЯ_11.

В іншій частині в позові відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.Б. Ковальова