У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого - судді Максимчук З.М.,

суддів - Григоренка М.П., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання - Пиляй І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 27 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна із володіння,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 27 березня 2015 року провадження у справі зупинено до вирішення зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що суд прийняв вищезазначену ухвалу всупереч вимог п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України, оскільки право набуте ОСОБА_1, що слугувало підставою до витребування квартири в жодній судовій справі не оскаржується.

Зазначає, що в порушення ч.1 ст.321 ЦК України суд, постановивши ухвалу від 27 березня 2015 року про зупинення провадження у справі, позбавив ОСОБА_1 у вільному здійсненні його прав як законного власника на користування квартирою номер АДРЕСА_1, оскільки квартира знаходиться у власності ОСОБА_2

Доводить, що суд не взяв до уваги, що підставою для позову є порушення вже реальних зареєстрованих державою прав власника ОСОБА_1 на вищезазначену квартиру. У справі Рівненського міського суду №1715/14099/12 предметом спору не є законність набуття прав власника ОСОБА_1, а поділ майна подружжя.

Також зазначає, що суд постановив ухвалу в інтересах ОСОБА_3, яка не набула прав власника і з метою утруднення повернення до законного власника ОСОБА_3, фактично вчинивши удавану «фіктивну» угоду з продажу по вдвічі заниженій ціні подала заяву про зміну предмета позову у справі №1715/14099/12, замість квартири просить виділити кошти від продажу у сумі 320 000 грн (станом на момент продажу квартира коштувала біля 700 000 грн), а отже приховати орієнтовно 400 000 грн від повернення.

________________________________________________________________________________

Справа № 569/1126/15-ц Головуючий у суді 1 інстанції - Харечко С.П.

Провадження № 22-ц/787/967/2015 Суддя-доповідач - Максимчук З.М.

Просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, а також вимог, заявлених в суді першої інстанції, правильність застосування судом норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог Закону.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що дану справу неможливо розглянути до розгляду іншої цивільної справи.

З даним висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки він відповідає вимогам закону.

Згідно п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Відповідно до положень закріплених ч.4 п.33 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільно-процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК підстав, за яких провадження у справіпідлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті -неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Таким чином, необхідність у зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі, оскільки встановлення юридичного факту в іншій справі буде мати преюдиційне значення для вирішення первинної справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 24 лютого 2015 року об»єднано в одне провадження справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя та позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю.

Оскільки справу про витребування майна із володіння неможливо розглянути до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі про визнання майна особистою приватною власністю, суд дійшов обґрунтованого висновку про зупинення провадження у справі, адже стаття 387 ЦК України надає саме власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Доводи апелянта колегія суддів взяти до уваги не може, оскільки вони не мають правового значення при вирішенні питання про зупинення провадження у справі.

Виходячи з викладеного, ухвала Рівненського міського суду Рівненської області від 27 березня 2015 року є законною та обґрунтованою, підстав для її зміни та скасування колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст.293, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 27 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : З.М.Максимчук

Судді : М.П.Григоренко

Н.М.Ковальчук