Дата документу 18.08.2015
Справа № 334/9308/14-ц
Провадження № 2/334/144/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої судді Колесник С.Г., при секретарі Манюхіні О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, які діє в інтересах своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4, треті особи: Приватний нотаріус Запорізького нотаріального округу ОСОБА_5, Орган опіки та піклування Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району м.Запоріжжя про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання заповіту, складеного його матірю на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4. В обґрунтування позову послався на наступне:

04.12.2011 року померла ОСОБА_6, 08.07. ІНФОРМАЦІЯ_1 його матір. Шлюб між батьками розірваний в 1977 році, після чого мати відразу перейшла жити в будинок №1 по вул. Огарьова, де мешкала постійно.

На праві власності ОСОБА_6 належало 3/5 частини будинку по провулку Зарічному, 14 в м. Запоріжжі, та будинок №1 по вул. Огарьова в м. Запоріжжі. Будинок по вул. Огарьова, 1 значно раніше мати подарувала братові ОСОБА_7 Свою частку власності в будинку по провулку Зарічному, 14 мати не оформляла. Після смерті матері він звернувся до Приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 з заявою про прийняття спадщини, однак 12 березня 2012 року отримав відмову на підставі того, що мати 30.09.2011 року склала заповіт на 3/5 частки в будинку 14 по провулку Зарічному на користь своїх правнуків - дітей ОСОБА_8 - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

03.10.2012 року Ленінський районний суд виніс рішення та визнав за ОСОБА_9С. та ОСОБА_4 право власності на 3/5 часток житлового будинку 14 по пер. Зарічному в м. Запоріжжі.

Вказує, що після трагічної смерті брата ОСОБА_7 йому стало відомо, що волевиявлення заповідача його матері, не було вільним і не відповідало її волі.

ОСОБА_8 є донькою ОСОБА_7 та ОСОБА_10 Вони ніколи не перебували в шлюбі, батьківство ОСОБА_7 було встановлено судом.

Мати та брат з ОСОБА_10 ніколи не підтримували близьких родинних стосунків, навпаки, між ними все життя були досить напружені відносини. ОСОБА_10 за декілька місяців до складання заповіту матір'ю, стала відвідувати брата, спілкуватися з ним.

Під впливом фізичного та психічного насильства з боку ОСОБА_7 та ОСОБА_10 матір - ОСОБА_6 склала заповіт на користь їх внуків - ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги. Про те, що волевиявлення ОСОБА_6І на час складання оскаржуваного заповіту не було вільним та не відповідало її волі свідчить те, що мати до складання заповіту і після цього, постійно була закрита в будинку, вона не мала можливості вільно вийти з нього, брат ОСОБА_7 і ОСОБА_10 до неї не допускали сусідів, родичів, не давали можливості з нею спілкуватися. На момент складання заповіту матері було 89 років. Сусіди крадькома, коли брата і ОСОБА_10.О. не було в будинку, приносили їй їжу та розмовляли з нею. Також вони заборонили і позивачу з нею спілкуватися. Особисті документи: паспорт, ідентифікаційний код, свідоцтво про народження та документи на будинок 14 по пер. Зарічному вони утримували у себе до складання заповіту, а також після цього.

Вважає, брат та мати були ошукані ОСОБА_10, на яку брат переоформив все належне йому майно. Крім того, брат спілкуючись із знайомими казав, що йому не зрозуміло, як мати могла заповідати свою частку внукам ОСОБА_10, яку вона зневажала, не признавала і не спілкувалась з нею.

Зрозумівши, що і мати, і брат були ошукані ОСОБА_10, а також те. що брат по її волі лишився своєї власності, брат 10 жовтня 2013 року її вбив та застрелився сам.

Відповідачка, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову заперечувала. Пояснила, що дійсно мати ОСОБА_10 та бабуся ОСОБА_6 за життя не спілкувалися. З батьком вона стала частіше спілкуватися після народження дівчат, які також в літку відвідували бабцю. Проте саме з позивачем бабуся не спілкувалася через те, що останній зловживав спиртними напоями та декілька разів засуджувався за вчинення крадіжок. Оформлення спадщини на неповнолітніх доньок за заповітом було оформлено рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя.

Представник органу опіки та піклування Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району м.Запоріжжя просив вирішити спір на розгляд суду з урахуванням неповнолітніх дітей.

Приватний нотаріус Запорізького нотаріального округу ОСОБА_5 надала письмові пояснення, відповідно до яких при посвідченні заповіту від імені ОСОБА_6 , яке відбувалось в приміщенні нот контори, у неї не виникло будь яких сумнівів щодо психічного стану заповідача ОСОБА_6 та вільного волевиявлення щодо розпорядження своїм майном.

Суд заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 04.12.2011 року померла ОСОБА_6, 08.07. ІНФОРМАЦІЯ_1

За життя,13.12.2003 року ОСОБА_6 склала заповіт на корить ОСОБА_7 у вигляді 2/5 частин будинку 1/60а по вул.. Огарьова/Каховська у м.Запоріжжя.

19.07.2004 року ОСОБА_6 склала заповіт на користь ОСОБА_7 у вигляді 3/5 частин будинку 14 по пров. Зарічному у м.Запоріжжя. Також зроблений запис, про те, що ОСОБА_1 вона цим заповітом спадщини позбавила.

30.09.2011 року ОСОБА_6 склала заповіт, згідно з яким все належне їй майно на користь своїх правнуків ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 03.10.2012 року за ОСОБА_9С. та ОСОБА_4 визнано право власності на 3/5 часток житлового будинку 14 по пер. Зарічному в м. Запоріжжі в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6

За даними КУ «Запорізька міська багатопрофільна клінічна лікарня №9» ОСОБА_6 на стаціонарному лікуванні з січня 2010 року до грудня 2011 не перебувала. Амбулаторна карта в регистратурі центру первинної медико-санітарної допомоги №9 відсутня.

В судовому засіданні допитані свідки, які заявлені позивачем: ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 та ОСОБА_17, пояснення яких зводяться до того, що позивач любив матір, бити її не міг. Покійна ОСОБА_6 боялася старшого сина ОСОБА_7, але мешкала разом з ним.

Але вказані пояснення протиричать письмовим доказам, а саме відомостям з Ленінського РВ ЗМУ, відповідно до яких ОСОБА_6 протягом 2007-2008 рр. зверталася до правоохоронних органів щодо противоправної поведінки та насилля з боку сина - позивача у справі ОСОБА_1

Тому до вказаних пояснень суд відноситься критично.

Слід зазначити , що жоден з вказаних свідків не підтвердив тієї обставини, що покійна ОСОБА_6 піддавалася фізичному або психічному насиллю з боку ОСОБА_7 та ОСОБА_10

Крім того, суд вважає, що наявність у заповіті, укладеного 19.07.2004 року, вказівки на позбавлення позивача спадщини, є реальним свідченням відношень між матірю та сином.

Разом з тим, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18, яка є листоношею на відділені, яке обслуговує вул..Огарьова у м.Запоріжжя, і яка на думку суду не є зацікавленою особою у вирішенні спору, пояснила, що заходила до будинку ОСОБА_6 за її життя, заносила їй пошту. Бабуся скаржилась на біль у ногах, а в цілому вона для своїх років добре виглядала. Скаржилась, що два сини і такі різні. Один пє, а другий допомагає. Раніше вона сама відкривала та закривала за нею двері, а потім її стали закривати, через старість, але вона жодного разу не скаржилась на вказану обставину та не просила про допомогу.

Положення ст. 202, ч.3 ст. 203 ЦК України, які поширюються на заповіт як на односторонній правочин, передбачають, що дії заповідача, спрямовані на досягнення певного результату, мають об'єктивно відображати його внутрішню волю і що таке волевиявлення повинно бути вільним.

Верховний суд України в п. 18 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від З0 травня 2008 року зазначив, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

Під час судового засідання позивачем не надано достатніх доказів, а судом не здобуто доказів, про те, що заповіт від 30.09.2011 року ОСОБА_6 складався з порушенням норм цивільного права, що даний правочин був вчинений без волевиявлення ОСОБА_6, що вона діяла не добровільно, а під впливом погроз, примусу, насильства, як фізичного, так і психічного, а тому підстав для його скасування немає, і в задоволені позову повинно бути відмовлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. З, 4, 15, Цивільного процесуального кодексу України, ч.2, 4 1257 ЦК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, які діє в інтересах своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4, треті особи: Приватний нотаріус Запорізького нотаріального округу ОСОБА_5, Орган опіки та піклування Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району м.Запоріжжя про визнання заповіту складеного ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу ОСОБА_5 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Колесник С. Г.