Справа №718/223/14-ц
Провадження №2/718/23/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2015 року

Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючого - судді Олексюк Т.І.

при секретарі - Пітак О.В.

з участю: представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника відповідача - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засідання у залі суду м. Кіцмань справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої особи - відділу Держземагенства у Кіцманському районі Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7, після смерті якої залишилось спадкове майно: самочинно збудований житловий будинок та самочинно зведені господарські будівлі і споруди, розташовані в АДРЕСА_1; земельну ділянку та право на земельну частку (пай). 12.05.2010 року ОСОБА_7 вчинено заповіт на його користь на користь ОСОБА_3, який спадщини не прийняв і не претендує на спадкове майно. В управління та володіння спадковим майном він вступив своєчасно, похоронив померлу, розпорядився її речами, підтримує у належному стані будівлі, але оформити спадкових прав не може, оскільки будівлі зведені самочинно. Постановою державного нотаріуса Кіцманської державної нотаріальної контори Беженар А.М. від 06.02.2014 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, оскільки будівлі зведені самочинно. Відсутні оригінали правовстановлюючих документів про належність житлового будинку ОСОБА_7 Просив визнати за ним право власності на будівельні матеріали, вироби і конструкції, використані в при будівництві житлового будинку з господарськими спорудами, що розташовані в АДРЕСА_1; земельну ділянку, належну ОСОБА_7 згідно Державного акту серії НОМЕР_4 та право на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії НОМЕР_1.

Суд, відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.11.2014 року, вирішує заявлені позовні вимоги лише в частині визнання права власності на будівельні матеріали, вироби і конструкції, використані при самочинному будівництві житлового будинку.

Ухвалою суду від 12.02.2015 року ОСОБА_4 залучено до участі у справі як співвідповідача.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримали заявлені вимоги, вказуючи також, що житловий будинок будувала ОСОБА_7 та її син ОСОБА_9. ОСОБА_4 приблизно у 1975 році привів в село ОСОБА_7, по АДРЕСА_1, була невеличка «шевченківська» хатка, яка по аварійності була знесена приблизно у 2010 році. Тому ОСОБА_4 не може претендувати на будь-яке майно.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав з тих підстав, що житловий будинок будувала ОСОБА_7 та її син ОСОБА_9. ОСОБА_7 вчинила на його користь та на користь його батька ОСОБА_6 заповіт. Він відмовився від спадкування на користь батька.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник заперечували проти задоволення позову, вказуючи, що з 1974 року проживав із ОСОБА_7 в м. Чернівці, шлюб не реєстрували, у 1976 року у них народився син ОСОБА_10. У січні 1977 року померла його тітка ОСОБА_11. Залишивши заповіт на ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (його мати), які успадкували будинок в с.Зеленів, АДРЕСА_1. Мати подарувала йому ? частину будинку, а іншу ? частину він викупив у ОСОБА_12 З кінця вересня 1977 року він із ОСОБА_7 та сином стали проживати в цьому будинку. Він проживав до 30.05.1979 року. У 1980 році одружився із іншою жінкою. У 1981 році ОСОБА_7 подала його на аліменти. У вказаний будинок він більше не повертався. У 2000 році до нього звернувся син, сказав, що хоче будувати житловий будинок і він йому дозволив, допомагаючи при цьому, ліс привозив, пісок, але оплачував син. У листопаді 2002 року син поїхав на заробітки і повернувся десь у 2007 році, тоді і завершили. Земля була виділена йому під придбаний будинок. Будинок будував він із сином, тому ОСОБА_6 не може його успадкувати.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_7 проживали спільно з 1975 року по 1979 рік, у 1976 році у них народився син - ОСОБА_9.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 помер.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7.

09.11.2011 року заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_7, її спадкоємцями за заповітом є: ОСОБА_6 та ОСОБА_3, які 08.11.2011 року звернулись до державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини.

12.05.2010 року ОСОБА_7 вчинила на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_3 заповіт.

Згідно Державного акті на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 02.06.2008 року ОСОБА_7 належить земельна ділянка площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: НОМЕР_3, в с. Зеленів Кіцманського району Чернівецької області.

На підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 18.02.1997 року ОСОБА_7 має право на земельну частку (пай) розміром 1,00 в умовних кадастрових гектарах, що перебуває у колективній власності колгоспу «Дружба» с. Брусниця Кіцманського району Чернівецької області.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 12.06.2014 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_6 про визнання права на земельну ділянку згідно Державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_4, яка розташована в с. Зеленів Кіцманського району Чернівецької області, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розміром 0,2500 га, кадастровий номер: НОМЕР_3, вартістю 13 700 гривень, що належала на праві власності ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, та про визнання права на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_5, розміром 1,00 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності колгоспу «Дружба» с. Брусниця Кіцманського району Чернівецької області, вартістю 11 283 гривень, що належала ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.11.2014 року рішення апеляційного суду Чернівецької області від 12.06.2014 року в цій частині не скасовано.

ОСОБА_7 проживала в АДРЕСА_1. У вказаному господарстві самочинно збудовані житловий будинок з господарськими спорудами.

Згідно ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в том числі житловий будинок, інші споруди, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, то спадкоємиць також не набуває права власності у порядку спадкування.

До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємиць повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі № № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року роз'яснив наступне.

За змістом ч. 1 ст. 376 ЦК об'єкт нерухомості належить до самочинного будівництва за наявності однієї з наведених умов:

- земельна ділянка не відведена для цієї мети; - відсутній належний дозвіл на будівництво; - відсутній належним чином затверджений проект; - при будівництві допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

У разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно з'ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна.

Якщо відсутні документи про відведення земельних ділянок під забудову, таке будівництво слід визнавати самочинним та відмовляти у визнанні права власності на нього в порядку спадкування.

Задоволення судом позову про визнання за спадкоємцем права власності на самочинне будівництво зумовлює виникнення цього права у позивача, а не констатує його перехід у порядку спадкування, тому є неналежним способом захисту прав спадкоємців, якщо право звернутися до суду з вимогою про визнання права власності не належало спадкодавцеві (частини 3, 5 ст. 376 ЦК).

При здійсненні спадкодавцем самочинного будівництва (ч. 1 ст. 376 ЦК) до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. У разі визнання судом права власності на самочинно зведену будівлю за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій ця будівля розміщена, до складу спадщини входить право на відшкодування витрат на будівництво (ч. 6 ст. 376 ЦК). До спадкоємців, які прийняли спадщину, у разі знесення самочинного будівництва переходить обов'язок відшкодувати вартість витрат на його знесення і приведення земельної ділянки до попереднього стану (частини 4, 7 ст. 376 ЦК).

Право власності на об'єкти самочинного будівництва може бути визнано за спадкоємцем, що має право вимагати визнання такого права, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що видані на ім'я спадкодавця або спадкоємця, та актів введення будівлі в експлуатацію, якщо їх наявність необхідна відповідно до вимог законодавства, чинного на час завершення будівництва.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року № 6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст. 1218 ЦК та з урахуванням роз'яснень, наданих у п. 7 ППВСУ від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування".

За змістом зазначених роз'яснень спадкоємець не позбавлений права звернутись із позовними вимогами про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва в порядку спадкування. Це узгоджується із частинами 3, 5 ст. 376 ЦК і нормами про поняття спадкування та склад спадщини (статті 1216, 1218 ЦК).

Житловий будинок в АДРЕСА_1, зведений самочинно на належній ОСОБА_7 земельній ділянці площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03.06.2013 року у задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, виданий 02 червня 2008 року на ім`я ОСОБА_7, відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 14.08.2013 року рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03.06.2013 року залишено без змін.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20.11.2013 року у справі № 2-464/12 у задоволенні позову ОСОБА_7, правонаступниками якої згідно заповіту від 20.05.2010 року є ОСОБА_6 та ОСОБА_3, про визнання права власності на земельну ділянку та самочинно збудований житловий будинок - відмовлено.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23.04.2014 року у справі № 718/665/14-ц у задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання права власності на будівельні матеріали, визнання недійсними та скасування рішення сесії сільської ради та державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, встановлення факту будівництва, - відмовлено. Предметом позову були рішення 14 сесії 5 скликання Брусницької сільської ради від 17.12.2007 року за № 527/14Д, яким внесено зміни у рішення від 01.08.2006 року, уточнено розмір земельної ділянки з 0,20 га на 0,25 га для будівництва житлового будинку та господарських будівель, які передані у власність ОСОБА_7, та Державний акт на право власності на цю земельну серії НОМЕР_4, виданий 02.06.2008 року на ім`я ОСОБА_7.

21.09.1977 року між ОСОБА_13, ОСОБА_12 (продавці) та ОСОБА_4 (покупець) укладено договір купівлі-продажу житлового будинку в АДРЕСА_1. Вказаний житловий будинок був розміщений на земельній ділянці площею 0, 06 га, яка надана ОСОБА_4 у користування рішенням загальних зборів колгоспу «Дружба» за № 22 від 20.09.1977 року.

На належній ОСОБА_7 згідно Державного акту земельній ділянці протягом 2000-2007 років самочинно збудовані будівлі: житловий будинок (літ. А-І), сараї (літ. В, Г), підвал (літ.Пд/г), вбиральня (літ. У), криниця (літ. К), огорожа (№ 1-2); у 2010 році: літня кухня (літ. Д), гараж (літ. Е), погріб (літ. Пг/Е), сарай (літ. Ж), навіс (літ. З).

Технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_1 виготовлений у листопаді 2007 року на ім`я ОСОБА_7.

Свідок ОСОБА_14 показала, що будівництво здійснювали ОСОБА_7 та її син ОСОБА_10. ОСОБА_4 вибув з того господарства приблизно у 1976-1978 роках і проживав з іншою жінкою. ОСОБА_9 виїхав на заробітки в Італію. ОСОБА_7 тримала худобу. ОСОБА_4 не допомагав у будівництві, лише дещо власною працею. У тому господарстві була стара «шевченківська» хатка, у якої задня стіна відпала, і ОСОБА_7 із сином жили в одній, ще не зруйнованій кімнаті, поки не збудували новий будинок, а потім і решту завалили.

Як показав свідок ОСОБА_15, з 1993 року він працював землевпорядником у сільській раді, і відколи він працював ОСОБА_4 проживав по АДРЕСА_2. ОСОБА_9 був за кордоном,ю а його мати вела будівництво. Старого будинку на даний час немає.

Згідно показань свідка ОСОБА_16 будівництво здійснювали ОСОБА_7 та її син ОСОБА_10, їм допомагали родичі ОСОБА_7 Коли розпочали будувати новий будинок, частину старої хатки розібрали, бо вона валилась. Родина ОСОБА_7 подарувала їй автомобіль «Жигулі», який вона продала і купила блок.

Свідок ОСОБА_17 показала, що ОСОБА_7 її рідна сестра. Коли ОСОБА_9 хотів поїхати на заробітки в Італію, попросив її пожити із сестрою. Будівництво вели її сестра із сином, сестра продала корову, бика, свиней. Саме її син ОСОБА_25 дав їм автомобіль, який вони продали, а кошти використали на будівництво. ОСОБА_4 не допомагав. У тому господарстві була старенька хатка, половина якої завалилась, лишилась одна кімната, в якій сестра із сином жили, поки не побудували новий будинок. Вона постійно проживала із сестрою 8 років, а потім ще два роки періодично приходила до неї. Сестра варила їжу, а вона продавала овочі.

Як показала свідок ОСОБА_18, вона проживає по сусідстві із ОСОБА_7, ОСОБА_26 жив із нею десь півтора року, а потім пішов, залишивши ОСОБА_7 з дитиною. У них була дуже старенька хатка. Десь у 2000-2002 роках вони почали будівництво. З боку ОСОБА_26 допомоги вона не бачила. ОСОБА_7 тримала худобу, продавала с/г продукцію. Мати та сестра ОСОБА_7 допомагали їй, сестра біля 10 років жила із нею. ОСОБА_9 працював за кордоном і допомагав.

Свідок ОСОБА_19 надав показання, що на те будівництво він привозив дерево на прохання тата і сина. ОСОБА_4 постійно приходив туди, дав синові автомобіль «Москвич». Чи вкладав кошти у будівництво ОСОБА_4, йому не відомо. ОСОБА_4 мав іншу сім`ю.

Згідно показань свідка ОСОБА_20 коли ОСОБА_9 поїхав за кордон і коли будувався, він привозив будівельні матеріали, ОСОБА_4 допомагав, кілька разів їхав із ним за будівельними матеріалами. ОСОБА_4 дав синові автомобіль «Москвич», але коли ОСОБА_9 захворів, він автомобіль забрав. Будував будинок ОСОБА_9. Оскільки ОСОБА_7 там проживала, вона також приймала участь у будівництві.

Як показала свідок ОСОБА_21 всі будівельні матеріали, які були потрібні для будівництва, привозив її чоловік ОСОБА_4, але кошти надавав ОСОБА_9. ОСОБА_7 варила їжу. У 1977 році ОСОБА_4 придбав той будинок і йому належить земельна ділянка площею 0,06га. ОСОБА_10 дали 0,20га землі, він засадив сад, але цю землю дали ОСОБА_7 для будівництва.

Свідок ОСОБА_22 показала, що будівництво вела ОСОБА_7, ОСОБА_9 допомагав матеріально. ОСОБА_4 допомагав як батько синові. ОСОБА_9 посилав гроші, а ОСОБА_7 будувала.

ОСОБА_23, як свідок, показав, що ОСОБА_9 був в Італії, він будував, з 2002 по 2007 роки, розповідав, що важко йому, батько допомагає. ОСОБА_4 допомагав працею.

Згідно показань свідка ОСОБА_24 будівництво здійснював ОСОБА_9, ОСОБА_4 йому допомагав працею, це вона знає зі слів ОСОБА_21. За життя ОСОБА_9 не оспорював виданий 02.06.2008 року на ім`я його матері ОСОБА_7 державний акт на право власності на земельну ділянку.

Окрім того, ОСОБА_4 ані реєстрації ОСОБА_7 та ОСОБА_27, ані зняття з реєстрації його за адресою АДРЕСА_1, не оспорював.

ОСОБА_4 після смерті сина ОСОБА_9 не заявляв про свої спадкові права.

Також, судом встановлено, що житлового будинку, придбаного ОСОБА_4 у 1977 році, не існує, він був аварійний і згідно показань свідків поступово був зруйнований та знесений. Немає відомостей про вказаний будинок і у технічному паспорті на житловий будинок АДРЕСА_1, виготовленому у 2007 році на ім`я ОСОБА_7.

За вищенаведених та встановлених обставин, суд вважає, що позов в частині визнання права власності на будівельні матеріали, вироби і конструкції, використані при самочинному будівництві житлового будинку.

Враховуючи наведене, ст.ст. 376, 1218, 1220, 1233, 1235, 1268, 1269, 1270, 1275, ЦК України, керуючись ст.ст.3, 10,11, 30, 60, 61, 212-218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на спадкове майно - будівельні матеріали, вироби та конструкції, використані при будівництві житлового будинку (літ.А), господарських будівель та споруд (сараїв (літ.В, Г), підвалу (літ.Пд), убиральні (літ.У), криниці (літ. К), огорожі (№ 1-2)) в АДРЕСА_1, загальною вартістю 142 434 гривень, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: