Справа №589/6958/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Прачук О. В.
Номер провадження 22-ц/788/1560/15 Суддя-доповідач - Семеній Л. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Сибільової Л. О. , Бойка В. Б.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 16 червня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Гарантія»,

про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

в с т а н о в и л а:

24 грудня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 18 вересня 2014 року з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено його автомобіль і сума витрат на відновлювальний ремонт склала 8225 грн., яку і просить стягнути з ОСОБА_3 Крім того, просить стягнути з відповідача на його користь 50000 грн. моральної шкоди, а також 70000 грн. завданої моральної шкоди його сину - ОСОБА_5, який керував автомобілем в момент пригоди.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 16 червня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 завдану йому майнову шкоду пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 7895 грн., 700 грн. моральної шкоди та 235,54 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в позові.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що його відповідальність застрахована в приватному акціонерному товаристві «Страхове товариство «Гарантія» (далі - ПрАТ СТ «Гарантія»), обов'язок щодо повідомлення страховика ним виконано, позивачу також було повідомлено назву страховика, розмір завданої шкоди не перевищує ліміт страхового відшкодування, а тому законних підстав для задоволення позовним вимог у повному обсязі суд не мав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_3, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу представника позивача ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи вимоги до ОСОБА_3 в частині стягнення вартості відновлювального ремонту, суд першої інстанції вважав недостатнім те, що цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована, оскільки позивач має право пред'являти вимоги про відшкодування завданої шкоди до її заподіювача, а не лише до страховика і таким правом скористався, тому стягнув вартість відновлюваного ремонту та моральну шкоду з відповідача.

Проте, з цим висновком колегія суддів погодитися не може.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 18 вересня 2014 року на вул. Колеснікова в смт. Вороніж Шосткинського району сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного ОСОБА_4 автомобіля ВАЗ-21051 ЗНГ, державний номер НОМЕР_1 під керуванням його сина ОСОБА_5, та належного ОСОБА_3 автомобіля Hyundai IX35, державний номер НОМЕР_2.

Постановою Деснянського районного суду м.Чернігова від 30.10.2014 року визнано відповідача винним у скоєнні цього ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована в ПрАТ СТ «Гарантія», що підтверджується відповідним полісом № АІ/7119029 від 21 липня 2014 року строком дії з 22 липня 2014 року по 21 липня 2015 року.

Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, визначено у сумі 100000 грн., розмір франшизи - 50000 грн. (а.с. 40).

Про страховий випадок ОСОБА_3 повідомив страховика телефоном 18 вересня 2014 року та відповідною заявою 22 вересня 2014 року (а.с. 41, 83).

Крім того, відповідач повідомив страховику про власника пошкодженого автомобіля - позивача у справі та адресу його проживання (а.с. 84).

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, а саме: деформація переднього правого крила, переднього бамперу, передньої металевої частини, зміщення кузова (а.с. 12).

На підставі укладеного між позивачем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 договору підряду № 234 від 17 жовтня 2014 року здійснено ремонт автомобіля ОСОБА_4, вартість якого згідно з рахунком № 234 від 22 вересня 2014 року склала 8225 грн. (а.с. 13, 14, 136,137).

Актом виконаних робіт від 25 жовтня 2014 року засвідчено виконання ремонту автомобіля в повному обсязі, їх прийняття замовником та оплату у повному обсязі (а.с. 87, 88).

За викладених обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що 18 вересня 2014 року мав місце страховий випадок, вказавши при цьому фактичні обставини, що засвідчують як про застраховану цивільно-правову відповідальність відповідача в ПрАТ СТ «Гарантія», так і обізнаність позивача про це.

Згідно зі ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З роз'яснень, викладених в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», вбачається, що оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону N 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону N 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.

У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

За таких обставин, враховуючи, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована, про страховий випадок у встановленому законом порядку відповідач страховика повідомив, сам ОСОБА_3 відмовляється відшкодовувати понесені ОСОБА_4 витрати на відновлювальний ремонт автомобіля, а сума цих витрат не перевищує ліміту відповідальності страховика згідно умов страхового полісу, тому висновки суду першої інстанції про право позивача отримати відшкодування від заподіювача шкоди не ґрунтуються на вимогах закону.

При цьому посилання місцевого суду на обставини повідомлення чи неповідомлення страховиком необхідної інформації позивачу чи його сину для звернення з відповідною вимогою про відшкодування завданої шкоди у даній справі значення не мають та не є обставинами, що позбавляють відповідача передбаченого законом права на захист своїх майнових інтересів за рахунок страховика.

Зазначеного суд першої інстанції не врахував та безпідставно стягнув вартість відновлювального ремонту з відповідача.

Вирішуючи спір, в частині стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 700 грн. суд першої інстанції виходив з того, що завдання такої шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої є відповідач, - позивачем доведене.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, оскільки відшкодування моральної шкоди за рахунок страховика законом і договором не передбачене, а розмір спричиненої моральної шкоди суд визначив з урахуванням перенесених позивачем моральних страждань внаслідок пошкодження належного йому майна, який відповідає вимогам розумності і справедливості.

Погоджується колегія суддів і з висновками суду про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди на користь сина позивача, який не є стороною у даній справі і самостійних вимог не пред'являв.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог про стягнення з відповідача майнової шкоди, завданої ушкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди не відповідає положенням ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, а тому відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 цього Кодексу підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні цих вимог.

Відповідно до ч.5 ст. 88 ЦПК України розподіл судових витрат підлягає зміні.

Враховуючи часткове задоволення позову, пропорційно до задоволених вимог з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений та документально підтверджений судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. за розгляд справи в суді першої інстанції, а з позивача на користь відповідача 121,80 грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом, тому шляхом взаємозаліку з відповідача на користь позивача слід стягнути 121,80 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 16 червня 2015 року, в частині вирішених вимог про стягнення майнової шкоди, скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 121 грн. 80 коп. за розгляд справи в суді першої інстанції.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -