Справа № 2011/7056/12
Провадження № 2/638/26/15
РІШЕННЯ

Іменем України

26 січня 2015 року. Дзержинський районний суд міста Харкова

у складі: головуючого - судді Федосенко В.В.

при секретарі - Прядко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» звернулося до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 28 липня 2006 року між ним та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала кредитні кошти від АТ «Укрсиббанк» у сумі 58 690,00 швейцарських франків строком користування до 28 липня 2027 року зі сплатою процентної ставки у розмірі 8,99% річних. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_2 передала АТ «УкрСиббанк» в іпотеку двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 згідно з договором іпотеки від 28.07.2006 року, посвідченим ПН ХМНО ОСОБА_3 за № 2866.

Починаючи з грудня 2008 р., ОСОБА_2 припинила виконувати кредитні зобов`язання, внаслідок чого за кредитним договором виникла прострочена заборгованість, в зв`язку з чим АТ «УкрСиббанк» 07.12.2009 р. звернувся з позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості до Дзержинського районного суду м.Харкова. Рішенням від 08.11.2010 р. позовні вимоги АТ «УкрСиббанк» було задоволено в повному обсязі; виконавчі листи передано позивачем до Дзержинського ВДВС ХМУЮ для виконання зазначеного рішення, але виконавчі провадження закінчувалися двічі в зв`язку з відсутністю у ОСОБА_2 майна, на яке можливо звернути стягнення.

23.12.2010 р. Господарським судом Харківської області постановою по справі № Б-50/224-10 ФОП ОСОБА_2 визнано банкрутом. Дану постанову Харківським апеляційним господарським судом 06.09.2011 р. скасовано

Під час дії постанови про визнання ФОП ОСОБА_2 банкрутом ліквідатором ОСОБА_4 25.05.2011 р. виключено записи з державних реєстрів про обтяження іпотекою та забороною відчуження квартири АДРЕСА_1 і продано її ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу від 25.05.2011 р.

01.03.2012 р. позивачем отримано листа від КП «ХМБТІ» про те, що квартира АДРЕСА_1 з 18.08.2011 р. належить ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 за реєстровим № 744, в зв`язку з чим позивачем уточнено позовні вимоги, а саме - в якості відповідача визначено ОСОБА_1

Позивач зазначає про те, що грошові кошти, отримані від продажу предмета іпотеки, ліквідатором йому не перераховані; рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 08.11.2010 р. не виконано; з посиланням на. ст.ст.589, 590 ЦК України, ст.ст.4, 7, 23, 33, 39 Закону України «Про іпотеку» просить звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1.

Представник позивача в судовому засіданні піхов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив суд в його задоволенні відмовити, посилаючись на безпідставність позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 28 липня 2006 року між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала кредитні кошти в сумі

58 690,00 швейцарських франків строком користування до 28 липня 2027 року зі сплатою процентної ставки у розмірі 8,99% річних.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки, посвідчений 28.07.2006 р. ПН ХМНО ОСОБА_3 за №2866.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова по справі № 2-13633 від 08.11.2010 р. задоволено вимоги АТ «УкрСиббанк» про стягнення з ОСОБА_2 кредитної заборгованості в зв`язку з невиконанням нею зобов`язань за кредитним договором.

Вказане судове рішення не виконане. Виконавчі листи в зв`язку з відсутністю у ОСОБА_2 майна, за рахунок якого можливо стягнення, поверталися до позивача з Дзержинського ВДВС ХМУЮ двічі.

Відповідно до постанови Господарського суду Харківської області від 23 грудня 2010 року справа №Б-50/224-10, фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 визнано банкрутом, та відкрито ліквідаційну процедуру. Зазначена постанова скасована постановою Харківського апеляційного Господарського суду від 06 вересня 2011 року (справа №Б-50/224-10).

Під час дії ліквідаційної процедури ліквідатором ОСОБА_4 обтяження іпотекою та забороною відчуження квартири АДРЕСА_1 знято та відчужено ОСОБА_5 відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 25.05.2011 р. приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 за реєстровим №290.

Останнім власником предмета іпотеки є ОСОБА_1, яка набула право власності за договором купівлі-продажу, посвідченим 18.08.2011 р. приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 Грошові кошти, отримані ліквідатором від продажу квартири, позивачу не перераховані, що вбачається з розрахунку заборгованості, доданого позивачем до позовної заяви, а також з відсутності рішення господарського суду Харківської області про розподіл коштів, отриманих від продажу майна, в справі про банкрутство фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 № Б-50/224-10

Відповідно до ч.1 ст. 589 ЦК України - у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» - у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно з пунктом 4.1 договору іпотеки іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов`язання за цим договором та/або порушення боржником будь-якого зобов`язання, забезпеченого іпотекою.

Станом на 12.05.2014 року сума заборгованості за кредитним договором складає 87 266,14 франків, що за офіційним курсом НБУ становить 1 145 320,70 грн., з яких 52 166, 92 шв. франків (за офіційним курсом НБУ - 684 662,50 грн.) - прострочений борг за кредитом; 35 099,22 шв. франків (за офіційним курсом НБУ - 460 658,20 грн.) - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом; 25 275, 61 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 57 348,49 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам.

Згідно з ч.1 ст. 590 ЦКУкраїни - звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки, збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору та ін.

Згідно зі ст. 4 Закону України « Про іпотеку» (в редакції, що діяла станом на день продажу відповідачу предмета іпотеки - 18.08.2011 р.) - обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога

іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно.

Стаття 17 Закону України «Про іпотеку» містить виключний перелік підстав припинення договору іпотеки. Таку підставу, як відсутність реєстрації обтяжень на день відчуження предмета іпотеки, стаття 17 зазначеного Закону не містить..

Отже, відсутність реєстрації обтяження іпотекою станом на день продажу предмета іпотеки ОСОБА_1 не припиняє правовідносин за договором іпотеки.

Відповідно до ч.1 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, в тому числі, в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Згідно з ч.2 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Тож, виходячи з системного аналізу ст.ст. 589, 590 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 4, 7, 17, 23, 33 Закону України «Про іпотеку», суд приходить до висновку про те, що теперішній власник квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_1 в силу перелічених законодавчих норм набрала статусу іпотекодавця відносно іпотекодержателя, яким є позивач.

Пленум Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. у п. 36 стосовно застосування ст.23 Закону України «Про іпотеку» дійшов такого висновку: «у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі, в порядку спадкування чи правонаступництва, суди мають враховувати, що іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки».

Також суд приходить до висновку про те, що позивач вправі захистити своє порушене право, звернувшись до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки позичальник - ОСОБА_2 та Іпотекодавець - ОСОБА_1 є особами, відмінними одна від одної. Так, пунктом.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012р. встановлено право кредитора на звернення до суду як з позовом про стягнення заборгованості, так і з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі, якщо позичальник та Іпотекодавець є різними особами.

Згідно ч.1 ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» у рішенні суду про звернення стягнення на предмет іпотеки зазначається початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно до п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року в резолютивній частині судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/ незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню.

Судові витрати суд розподіляє у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

На підставі ст.ст. 589, 590 ЦК України, ст.ст. 4, 7, 17, 23, 33 Закону України «Про іпотеку» та керуючись

ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, яка належать ОСОБА_1, іпн. НОМЕР_1, задовольнивши вимоги АТ «УкрСиббанк» в межах суми заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 28.07.2006 року, а саме:

87 266 (вісімдесят сім тисяч двісті шістдесят шість) швейцарських франків 14 сант., пені в сумі 82 624,10 грн. та витрат позивача по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 2 823,00 (дві тисячі вісімсот двадцять три) грн. 00 коп. на рахунок № 0113 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, код 09807750, шляхом проведення прилюдних торгів за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на пiдставi оцінки, проведеної суб'єктом оцiночної дiяльностi на стадiї оцiнки майна пiд час проведення виконавчих дiй.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення

Суддя: Федосенко В.В.

26 січня 2015 року року м. Харків