Справа № 339/546/14-ц
Провадження № 22-ц/779/313/2015
Головуючий у 1 інстанції Сметанюк В.Б.
Суддя-доповідач Горблянський Я.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Горблянського Я.Д.

суддів: Матківського Р.Й., Фединяка В.Д.

секретаря Петріва Д.Б.

за участю: апелянта ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3

позивача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - орган опіки та піклування виконавчого комітету Болехівсьої міської ради про усунення перешкод у вихованні дитини та визначення способу участі у її вихованні,- за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Болехівського міського суду від 18 грудня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

В листопад 2014 року ОСОБА_4 звернувся в суд до ОСОБА_2 з зазначеним позовом, вимоги якого уточнив під час розгляду справи, зазначивши, що перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 06.09.2005 року, який розірвано рішенням Івано-Франківського міського суду 12.09.2014 року. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей - сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, з якими відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні та вихованні. Тому, ОСОБА_4 просив встановити наступний порядок участі у вихованні неповнолітніх дітей, надавши йому можливість зустрічатись з ними протягом року щосереди з 10 до 13 години за місцем проживання матері ОСОБА_2, у холодну пору року з 01 листопада по 31 квітня щосуботи з 09 до 18 години за місцем проживання матері ОСОБА_2, у теплу пору року з 01 травня по 01 листопада кожної п'ятниці місяця з 18 години за місцем свого проживання з обов'язковим поверненням дітей до 18 години неділі матері ОСОБА_2 до її місця проживання, та 14 днів влітку.

Рішенням Болехівського міського суду від 18.12.2014 року позов задоволено частково. Зобов'язано відповідача ОСОБА_2 усунути для ОСОБА_4 перешкоди у спілкуванні та участі у вихованні дітей - ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Встановлено наступний порядок участі батька ОСОБА_4 у вихованні неповнолітніх дітей сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, надавши можливість зустрічатись з ними : протягом року щосереди з 10 до 13 години за місцем проживання матері ОСОБА_2, у холодну пору року з 01 жовтня по 01 травня щосуботи з 09 по 18 годину за місцем проживання матері ОСОБА_2, у теплу пору року з 01 травня по 01 жовтня кожної першої та третьої п'ятниці місяця з 18 години за місцем свого проживання, з обов'язковим поверненням дітей до 18 години суботи матері ОСОБА_2 до її місця проживання, кожної другої та четвертої суботи з 09 по 18 годину за місцем проживання матері ОСОБА_2, 14 днів влітку за попереднім узгодженням такого періоду та разом із ОСОБА_2 В решті позовних вимог відмовлено.

Вважаючи рішення суду незаконним , ухваленим при неправильному застосуванні норм матеріального права, за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що відповідно до ч.1,ч.2 ст.19 СК України випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу.

Так, відповідач звертався до органу опіки та піклування Болехівської міськради із завою про визначення порядку його участі у вихованні дітей, внаслідок чого комісія з питань захисту прав дитини прийняла відповідне рішення 03.10.2014 року, яке він протягом десяти днів не оскаржував. Суд не звернув уваги, що рішення органу опіки і піклування є чинним та обов'язковим до виконання сторонами. Оскільки сторони не заявляли вимог про скасування рішення органу опіки та піклування в порядку встановленому ч.2 ст.19 СК України вважається, що спір у цій частині вирішено у передбаченому законом порядку.

Незважаючи на участь у судовому розгляді у суді першої інстанції представника органу опіки та піклування в судовому рішенні не вказується і не надається жодної оцінки щодо письмового висновку щодо розв'язання спору.

Судом не враховано обставини. які мають значення для правильного вирішення спору, а саме житлово-побутові умови проживання дітей, батьків, віддаленість місць проживання обох батьків, час позашкільного розвитку, особливості віддаленості населених пунктів та транспортне сполучення, вік, бажання дітей, схильність позивача до вживання алкоголю та створення конфліктних ситуацій.

Вказує, що відповідно до Медичного висновку №1376 від 24.12.2014 року ОСОБА_6 практично від народження постійно хворіє та періодично знаходиться на стаціонарному лікуванні, а тому потребує необхідного догляду з боку батьків та спостереження у медичних працівників, створення особливих умов перебування та оточення, які б не шкодили здоров'ю та не сприяли розвитку загостренню захворювань, адекватної миттєвої кваліфікованої поведінки з боку оточуючих.

Враховуючи зазначене, а також схильність позивача до вживання алкоголю, вчинення бійок та створення скандальних ситуацій, що негативно впливають на атмосферу вдома та на емоційний розвиток дітей, відповідач вважає неможливим, неприпустимим та таким, що грубо суперечить та загрожує інтересам та правам дітей, встановленим судом першої інстанції такого способу участі у вихованні дитини, як зустріч позивача та дітей у теплу пору року за місцем проживання позивача з 18 години п'ятниці до 18 години суботи. Вказані обставини, які повністю виключають можливість побачень позивача за своїм місцем проживання, висловив представник органу опіки та піклування при розгляді справи в суді першої інстанції, проте суд проігнорував їх.

Крім того, посилається на те, що ОСОБА_4 заперечував свій обов'язок здійснювати матеріальне забезпечення дітей, сплачуючи аліменти в розмір по 650 грн. щомісячно під час розгляду спору про стягнення з нього аліментів в Болехівському міському суді та апеляційному суді Івано-Франківської області.

Вважає позовні вимоги про вчинення нею перешкод у виконанні рішення органу опіки та піклування щодо участі у вихованні дітей безпідставними, оскільки її дії були правомірними і не суперечили вказаному рішенні, оскільки воно не зобов'язувало її забезпечувати побачення з дітьми за місцем проживання батька. Обставини, викладені ОСОБА_4 в зверненнях щодо вчинення перешкод жодним чином не підтверджуються - органом опіки та піклування не перевірялись, не досліджувались, представники цього органу не виходили на місце проживання дітей, не з'ясовували фактичні обставини справи.

За наведених доводів ОСОБА_2 просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Даним вимогам законодавства оскаржуване рішення повністю не відповідає.

Визначаючи спосіб спілкування позивача з дітьми та його участі у їх вихованні суд виходив з того, що ОСОБА_5 виповнилось 5 років і часті переміщення до місця проживання позивача будуть створювати додаткові труднощі для дитини, ОСОБА_6 - два роки і вона хворіє , потребує постійного догляду та спеціальних процедур, тривале перебування дитини такого віку та таким діагнозом в холодну пору року поза межами постійного місця проживання не є доцільним, визначення окремого часу та порядку побачень для кожної дитини з батьком може негативно вплинути на психологічний стан дітей.

Однак, при встановленні способу участі батька у вихованні дітей, місця та часу їх спілкування, суд не у повній міру врахував встановлені по справі обставини та вимоги закону.

На підставі статті 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини; батьки мають право вибирати форми й методи виховання, за виключенням тих, які суперечать закону, моральним принципам.

Відповідно до вимог статті 157 вказаного Кодексу питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкодити тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Форми й методи виховання дитини не повинні суперечити Конституції України (стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року ( статті 8,12, 16, 19, 28, 31, 32, 34 , 36, 37), Декларації прав дитини, Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року.

Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено право дитини як на проживання, так і на спілкування з батьками: дитина, яка проживає окремо від батьків або від одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків й прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь в її вихованні й мають право спілкування з дитиною, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджає нормальному вихованню дитини.

В силу частини 1 та 2 статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

На підставі статті 159 частини 2 цього Кодексу, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Судом встановлено і це підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі 06.09.2005 року до 12.09.2014 року. Від шлюбу мають малолітніх дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, яких рішенням Болехівського міського суду від 12.09.2014 року залишено на проживанні з матір'ю.

Оскільки батьками не досягнуто згоди про порядок виховання дітей та спілкування з ними виконкомом Болехівської міськрайди 03.10.2014 року, на підставі заяви ОСОБА_4 , рішення з комісії з питань захисту прав дитини виконкому Болехівської міськради та відповідних матеріалів, винесено рішення про порядок участі ОСОБА_4 у вихованні дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6, шляхом надання йому права спілкування з ними щосереди з 10 до 13 години, щонеділі з 12 до 14 години у місці за вибором сторін.(а.с.14)

Як вбачається з протоколу №9 від 25.09.2014 року засідання комісії з питань захисту прав дитини виконкому Болехівської міськради такий час та дні ОСОБА_4 погодив.(а.с.56)

Встановлено, що у зв'язку із невиконанням рішення органу опіки та піклування, ОСОБА_4 звертався із письмовими та усними зверненнями до органу місцевого самоврядування та органу опіки та піклування, що вказував також представник органу в судовому засідання.

Тому рішення суду в частині зобов'язання ОСОБА_2 усунути ОСОБА_4 перешкоди у спілкуванні та участі у вихованні дітей є законним та обґрунтованим.

Матеріалами справи підтверджується, що дочка ОСОБА_6 хворіє на бронхіальну астму, атопічна форма, важкий перебіг, дефіцитна анемія легкої ступені, атопічний дерматит, перебувала на лікуванні у Львівській обласній дитячій клінічній лікарні «Охмадтиг» та в Долинській міській дитячій лікарні.

Однак при вирішенні справи суд першої інстанції не надав належної уваги цим обставинам унаслідок чого без достатніх підстав та усупереч вимог статей 60, 212, 213 - 214 ЦПК, без належного з'ясування та аналізу питання відповідності інтересам дітей їх окремим зустрічам з батьком, визнав необхідним спілкування позивача з дітьми кожного першого та третього тижня місяця за місцем його проживання, що включає переїзд до іншого населеного пункту.

При цьому суд керувався доводами позивача, залишивши поза увагою підтверджений медичними документами характер захворювань малолітньої дитини , яка потребує постійного догляду, а перебування поза межами звичної обстановки може їй нашкодити.

За таких обставин рішення суду в цій частині не можна визнати законним та обґрунтованим.

Ураховуючи положення наведених норм закону, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей.

Колегія виходить з вимог ст. 159 СК України, встановлених фактів і обставин, передусім інтересів дітей - дочки ОСОБА_6, яка хворіє та потребує постійного догляду матері, віку сина ОСОБА_5, психологічного стану дітей в тому числі недоцільності окремих побачень їх з батьком окремо, доведеності позовних вимог в частині права ОСОБА_4 брати участь у вихованні дітей, рішення органу опіки та піклування та вважає за необхідне встановити наступний порядок участі батька у вихованні дітей щосереди з 10 до 13 години та щонеділі з 09 до 18 години за місцем проживання матері ОСОБА_6

Із врахуванням стану здоров'я молодшої дитини, виходячи з балансу інтересів дітей та їх батька, колегія суддів вважає, що встановлення судом такого способу участі батька у вихованні дитини, як його спілкування з ними за місцем проживання відповідача ОСОБА_2, на даному етапі буде максимально відповідати інтересам дітей.

З цих самих підстав колегія також відхиляє позовні вимоги в частині визначення 14 денної відпустки дітей для оздоровлення з батьком, оскільки це також пов'язане зі зміною місця проживання.

В зв'язку з вищенаведеним, рішення суду першої інстанції в частині визначення порядку участі батька ОСОБА_4 у вихованні неповнолітніх дітей підлягає зміні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Болехівського міського суду від 18 грудня 2014 року в частині визначення порядку участі батька ОСОБА_4 у вихованні неповнолітніх дітей: - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 змінити.

Визначити спосіб участі ОСОБА_4 у вихованні дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 шляхом встановлення часу спілкування з ними два рази на тиждень: щосереди з 10-00 до 13-00 год. та щонеділі з 09-00 до 18-00 год. за місцем проживання ОСОБА_2.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді: Я.Д. Горблянський

Р.Й. Матківський

В.Д. Фединяк