У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мартинюка В.І.,

Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4, яка діє від імені публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», на рішення апеляційного суду Херсонської області від 7 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з указаним позовом. Зазначало, що 25 липня 2005 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого останньому надано кредит у розмірі 3 000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30, 00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 22 травня 2012 року з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість у розмірі 13 709 грн 66 коп. Посилаючись на те, що після ухвалення вказаного рішення утворилась заборгованість, загальна сума якої станом на 19 листопада 2014 року становить 44 534 грн 19 коп., просило задовольнити позов.

Рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 11 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 7 квітня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено з інших підстав.

Шуліка A.B., яка діє від імені ПАТ КБ «ПриватБанк», звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи спір суд першої інстанції виходив із того, що строк позовної давності щодо стягнення пені закінчився 5 червня 2012 року, тому дійшов висновку про відмову у позові про стягнення заборгованості по відсотках за користування кредитом, заборгованості по комісії та пені.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції і ухвалюючи нове рішення про відмову у позові за необгрунтованістю, суд апеляційної інстанції виходив із того, що рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 22 травня 2012 року стягнуто заборгованість за кредитним договором, зобов'язальні правовідносини сторін кредитного договору у зв'язку із закінченням строку його дії припинилися.

Проте з такими висновками судів погодитися не можна.

Судами встановлено, що 25 липня 2005 року між банком та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого останньому надано кредит у розмірі 3 000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30, 00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 22 травня 2012 року з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість у розмірі 13 709 грн 66 коп.

Згідно п. 2. 2. 2 кредитного договору позичальник зобов'язується сплатити відсотки за користуванням кредитом у відповідності з п. п. 1. 1, 3. 1, 3. 2 договору. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту.

Пунктом 3. 2 договору передбачено, що відповідно до ст. 549 ЦК України при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту передбачених п. п. 1. 1, 2. 3. 1, 2. 3. 2, 3. 3 даного договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 8,33 % на місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Розраховані відповідно до цього пункту договору відсотки сплачуються позичальником окремо понад зазначену в п. 1.1 суму щомісячного платежу по кредиту разом з несплаченим залишком попереднього щомісячного платежу.

Відповідно до п. 3. 4 кредитного договору нарахування відсотків здійснюється, починаючи з дати списання коштів із кредитного рахунку, до дати повного погашення кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України <nau://ukr/435-15|st598> зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Ухвалення судом рішення про стягнення боргу, який не повернуто, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним зобов'язання та не позбавляє кредитора права вимагати покладення на останнього відповідальності за неналежне виконання зобов'язання, зокрема, сплати процентів, пені до виконання зобов'язання.

Обов'язок сплачувати проценти за весь період фактичного користування грошима передбачений ст. 536, ч. 1 ст. 1048, ч. 2 ст. 1054, ст. 1056 ЦК України та умовами кредитного договору (п. 2. 2. 2, п. п. 1. 1, 3. 1, 3. 2, 3. 4 договору).

З огляду на викладене зроблений в рішенні апеляційного суду висновок про відсутність у ОСОБА_3 обов'язку сплачувати проценти за користування коштами після ухвалення рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 22 травня 2012 року і до їх повернення та, у зв'язку із цим, про безпідставність позову банку в цій частині є передчасними.

Дані про те, що отримані відповідачем в якості кредиту кошти були повернуті, в матеріалах справи відсутні.

Наслідком порушення боржником зобов'язання є виникнення у нього обов'язку по сплаті неустойки (ст. 610 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843682/ed_2013_10_12/pravo1/T030435.html?pravo=1>).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 551 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843621/ed_2013_10_12/pravo1/T030435.html?pravo=1> та умов кредитного договору (п. 4. 1) при порушенні позичальником кожного із зобов'язань передбачених п. п. 2. 2. 2, 2. 2. 3 цього договору банк має право нараховувати, а позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню у розмірі 0,15 % від суми непогашеної заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Зробивши помилковий висновок про відсутність підстав для задоволення позову у зв'язку із припиненням між сторонами зобов'язання, апеляційний суд на вказані положення закону та умови договору уваги не звернув, не врахував того, що за своєю правовою природою припинення зобов'язання і дія договору не є тотожними поняттями.

З огляду на наведене, не можна визнати обґрунтованими зроблені в рішенні суду першої інстанції висновки про пропущення позовної давності щодо стягнення пені.

Що стосується відмови цим судом у стягненні процентів, комісії, які не є пенею, то висновків щодо підстав відмови у задоволенні цих вимог ухвалене ним рішення взагалі не містить.

Крім того, судами не з'ясовано, чи було видано виконавчий лист за рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 22 травня 2012 року, чи був він пред'явлений до виконання і чи знаходиться на виконанні, а якщо ні, то чи не сплив строк пред'явлення його до виконання, оскільки відсутність у кредитора права вимагати примусового виконання судового рішення, яким стягнуто тіло кредиту, може вказувати на припинення зобов'язання між сторонами (ст. 598 ЦК України) на підставах встановлених Законом України «Про виконавче провадження».

З приводу наведеного суди ніяких висновків не зробили, хоча вони впливають на вирішення спору по суті.

Наведені порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому судові рішення не можна визнати законними та обґрунтованими, в зв'язку з чим вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, яка діє від імені публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», задовольнити частково.

Рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 11 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 7 квітня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді:Т.Л. Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук