У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,
суддів:Гончара В.П., Дербенцевої Т.П.,Маляренка А.В., Савченко В.О,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за договором позики, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 19 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7, у якому просив стягнути з ОСОБА_7 на його користь заборгованість за договором позики у розмірі 73 833 грн 19 коп. та 3 % річних у сумі 36 грн 39 коп.

На обґрунтування позову зазначив, що 27 грудня 2012 року між ним та ОСОБА_7 укладено договір позики, згідно з яким позикодавець передав у власність відповідачу грошові кошти у розмірі 39 965 грн, що еквівалентно 5 000 доларів США за офіційним курсом Національного банку України (далі − НБУ) станом на дату укладення договору, терміном до 27 липня 2015 року. Однак у визначений сторонами термін ОСОБА_7 виконав грошове зобов'язання тільки частково, сплативши позивачу лише 1 500 доларів США, у зв'язку із чим у нього виникла заборгованість перед позивачем, яка станом на 02 червня 2015 року складає 3 500 доларів США (еквівалент яких за офіційним курсом НБУ станом на 02 червня 2015 року становить 73 796 грн 80 коп.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 липня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 27 975 грн 50 коп. − суму основного боргу та 3 % річних у сумі 36 грн 39 коп. У решті позову відмовлено. Вирішено питання судового збору.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 19 серпня 2015 року рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 липня 2015 року змінено, стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 73 796 грн 80 коп. − суму основного боргу та 3 % річних у сумі 36 грн 39 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу неправильним застосуванням судом апеляційної інстанцій норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до договору позики, укладеного між сторонами, відповідач позичив у позивача 39 965 грн, оскільки відповідачем частину боргу повернуто, а залишок складає 27 975 грн 50 коп., який і підлягає стягненню.

Змінюючи рішення місцевого суду та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив із того, що ОСОБА_7 повернув тільки частину грошових коштів - 1 500 доларів США, а іншу частину боргу не повернув до дня закінчення дії договору - 27 травня 2015 року, і ця сума еквівалентна 3 500 доларів США, яка станом на 02 червня 2015 року за офіційним курсом НБУ становить 73 796 грн 80 коп. та підлягає стягненню.

Проте з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України <nau://ukr/435-15|st1046> за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Судами встановлено, що 27 грудня 2012 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було укладено договір позики грошей, що посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Колотухою Л.С. за реєстровим номером 3809.

Відповідно до п. 1 договору позики грошей від 27 грудня 2012 року позикодавець передає у власність позичальника, а позичальник приймає від позикодавця у власність грошові кошти у сумі 39 965 грн, що за офіційним курсом НБУ станом на дату укладення цього договору еквівалентно 5 000 доларів США. Таку ж саму суму грошових коштів без нарахування процентів позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві до 27 травня 2015 року.

Згідно зі ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України <nau://ukr/435-15|st533>, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Отже, відповідно до зазначеної норми закону допускається, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті, у такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України.

Проте слід зазначити що, відповідно до договору позики грошей позичальник прийняв від позикодавця у власність грошові кошти у сумі 39 965 грн, таку ж саму суму грошових коштів без нарахування процентів позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві, тобто відповідач зобов'язався повернути суму коштів, отриманих в національній валюті − гривні. Умови договору не передбачають повернення позики у іноземній валюті, сума позики чітко визначена в гривнях.

Апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 212 <nau://ukr/1618-15|st212>−214 <nau://ukr/1618-15|st214> ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st316> вищевказаного не врахував, дійшов помилкового висновку про те, що сума, яку не виплатив відповідач, еквівалентна 3 500 доларів США, яка станом на 02 червня 2015 року за офіційним курсом НБУ становить 73 796 грн 80 коп. застосувавши при цьому ч. 2 ст. 533 ЦК України.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st339>, установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336 <nau://ukr/1618-15|st336>, 339 <nau://ukr/1618-15|st339>, 345 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st345>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 19 серпня 2015 року скасувати, рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 липня 2015 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян
Судді: В.П. Гончар Т.П. Дербенцева А.В. Маляренко В.О. Савченко