Справа №487/5898/13-ц 12.05.2015 12.05.2015 12.05.2015
Провадження №22-ц/784/945/15
Головуючий першої інстанції: Андрощук В.В.
Категорія: 28 Суддя-доповідач апеляційного суду: Коломієць В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Коломієць В.В.

суддів Довжук Т.С., Шолох З.Л.

при секретарі Богуславській О.М.,

за участю: позивачки ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3., його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків і моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування збитків і моральної шкоди.

Позивачка зазначала, що вона є членом садівничо-виноградного товариства «Вітамін», на території якого знаходиться її земельна ділянка та садовий будинок.

Навесні 2011 року між нею та ОСОБА_3 в усній формі було укладено договір будівельного підряду, за умовами якого останній зобов'язався виконати роботу щодо перекриття покрівлі на належному їй садовому будинку. Протягом березня-вересня 2011 року ОСОБА_3 були виконані роботи з ремонту покрівлі. На придбання будівельних матеріалів та їх доставку нею було витрачено 8000 грн. Після закінчення виконання робіт, відповідачу була сплачена обумовлена сума у розмірі 7000 грн. Однак, 15 грудня 2012 року нею було виявлено, що уся покрівля на садовому будинку пошкоджена: частина шиферу знесена, решта даху - пошкоджена. Усунути недоліки своєї роботи ОСОБА_3 відмовився. З метою усунення виявлених недоліків, позивачка була змушена звернутися до іншого фахівця. 17 грудня 2012 року між нею та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 був укладений договір підряду. Згідно акту, складеному фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5, покрівлю було пошкоджено внаслідок того, що облаштування перекриття та встановлення будівельної системи покрівлі було проведено підрядником неякісно, з порушенням будівельних норм, без належного кріплення елементів покриття, що призвело до деформації перекриття та деформації шиферу. За здійснені ФОП ОСОБА_5 роботи нею були понесені наступні витрати: 19278 грн. - оплата вартості ремонтних робіт, вартість придбаних матеріалів, 1710 грн. - оплата транспортних послуг з доставки матеріалів.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_2 просила стягнути з ОСОБА_3 20988 грн. у відшкодування понесених витрат на усунення недоліків, внаслідок неякісного проведення будівельних робіт.

Крім того, як вказала позивачка, діями відповідача їй спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює у 10 000 грн. та просить стягнути на свою користь.

Відповідач та його представник позов не визнали. Не заперечуючи проти факту виконання ним робіт по ремонту покрівлі, та отримання за це грошової винагороди, але у меншому розмірі, ніж заявлено позивачкою, ОСОБА_3 стверджував, що його вини у пошкодженні даху не має, оскільки по закінченню виконання цих робіт навесні 2011 року ніяких претензій, щодо їх якості від позивача не отримував, а з моменту ремонту покрівлі до виявлення позивачкою пошкоджень у грудні 2012 року пройшов тривалий період часу і позивачкою не доведено, що це сталося саме з його вини.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 жовтня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у відшкодування майнової шкоди - 15 000 грн., у відшкодування моральної шкоди - 1000 грн., а всього 16 000 грн.

Додатковим рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 квітня 2015 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 460 грн. судового збору. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 27, 20 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм матеріального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове, про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки, відповідача та його представника, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 в усній формі уклала з ОСОБА_3 договір підряду, за яким відповідач зобов'язався за обумовлену плату виконати роботи щодо перекриття покрівлі на належному позивачці садовому будинку з придбаних за її кошти будівельних матеріалів.

З пояснень сторін в суді першої і апеляційної інстанції вбачається, що такі роботи відповідачем були виконані у квітні-травні 2011 року.

15 грудня 2012 року ОСОБА_2 було виявлено, що покрівля на садовому будинку пошкоджена.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що саме з вини ОСОБА_3, який неякісно виконав будівельні роботи, відповідачці спричинені збитки в розмірі її витрат на придбання будівельних матеріалів та оплати робіт відповідачу з перекриття даху, а також завдана моральна шкода, які підлягають стягненню з ОСОБА_3 на її користь.

Проте з таким висновком колегія суддів не може погодитися.

Загальні підстави покладення на підрядника відповідальності за неналежну якість роботи та види цієї відповідальності зазначені у ст. 858 ЦК України.

Відповідно до частин 1-3 ст. 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов'язаний негайно повідомити про це підрядника.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що виконані відповідачем у травні 2011 року роботи з перекриття покрівлі були фактично прийняті позивачкою, що нею не заперечувалось, а тому саме у момент фактичної передачі ОСОБА_2 мала оглянути якість переданих робіт. Крім того, виявивши 15 грудня 2012 року пошкодження покрівлі на садовому будинку, ОСОБА_2 не повідомила про це відповідача, а уклала 17 грудня 2012 року з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 договір підряду на виконання робіт з ремонту покрівлі, яким ці роботи були виконані, що унеможливило проведення передбаченої ч. 4 ст. 853 ЦК України експертизи на час судового розгляду справи.

З огляду на вимоги ч. 4 ст. 853 ЦК України, ч. 2 ст. 59 ЦПК України акт обстеження даху садового будинку позивачки, складений 17 грудня 2012 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5, не є допустимим доказом відступу ОСОБА_3 від умов укладеного з ОСОБА_2 договору підряду, які погіршили роботу, або виконання ним цих робіт з недоліками, які зробили дах будинку непридатним для використання.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність позовних вимог ОСОБА_2 щодо стягнення збитків, оскільки позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження причинно-наслідкового зв'язку між спричиненням їй збитків у розмірі понесених витрат на проведений ФОП ОСОБА_5 ремонт покрівлі з діями відповідача.

За такого також є помилковим висновок суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок неналежного виконання підрядних робіт, в розмірі 1000грн. До того ж, задовольняючи частково зазначені позовні вимоги із посиланням на положення Закону «Про захист прав споживачів», суд не звернув належної уваги на те, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 цього Закону виконавець - це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; тобто, на відносини, де виконавцем робіт є громадянин, що не є підприємцем, дія цього Закону не поширюється.

За таких обставин, відповідно до п.2 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення - про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 жовтня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків і моральної шкоди.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді