Справа № 369/8338/14 Головуючий у І інстанції Нікушин В. В.
Провадження № 22-ц/780/604/15 Доповідач у 2 інстанції Верланов С.М.
Категорія 52 19.01.2015
УХВАЛА

Іменем України

19 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Воробйової Н.С., Сліпченка О.І.,

при секретарі - Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України про нарахування надбавки за стаж наукової роботи,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду вказаним позовом, який мотивувала тим, що з 1983 року вона працює в дослідному господарстві «Новосілки», яке в подальшому було реорганізоване в Інститут садівництва Національної академії аграрних наук України. Зазначала, що з 01 квітня 2001 року за результатами атестації вона була переведена на посаду провідного інженера - конструктора центру конструкторських розробок, а з 01 січня 2004 року - на посаду провідного інженера - конструктора відділу наукових і конструкторських розробок техніки для садівництва. З 01 січня 2007 року вона була переведена на посаду провідного інженера-конструктора лабораторії наукових розробок техніки для садівництва, а з 28 квітня 2012 року - затверджена на посаді провідного інженера конструктора лабораторії наукових розробок техніки для садівництва за результатами атестації. В подальшому з 01 квітня 2014 року її було переведено на посаду провідного інженера-конструктора відділу наукових розробок техніки для садівництва.

Позивач вказує, що зазначені вище посади є посадами наукових працівників відповідно до ст.22-1 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» та включені до Переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів ІІІ-VІ рівнів акредитації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2004 року №257,перебування на яких дає право для призначення пенсії та виплати грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до вказаного Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність».

Посилаючись на те, що відповідач не нараховував і не виплачував надбавки за стаж наукової роботи у розмірах, встановлених п.3 Порядку виплати надбавки за стаж наукової роботи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 квітня 2004 року №494, позивач просила зобов'язати відповідача нарахувати їй надбавку за стаж наукової роботи за період з 01 січня 2004 року по день ухвалення судового рішення.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 грудня 2014 року в позові ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на неповне зсування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач, як науковий працівник, була атестована лише 28 квітня 2012 року, а відтак строк набуття права на надбавку за стаж наукової роботи ще не настав. Тому суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову.

Такі висновки суду є правильними й такими, що ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що наказом № 118-к від 10 вересня 1983 року ОСОБА_2 з 12 вересня 1983 року прийнята на роботу до відкритого господарства «Новосілки», реорганізованого в подальшому у Інститут садівництва Національної академії аграрних наук України.

Встановлено, що наказом № 82-к від 25 квітня 2001 року ОСОБА_2 з 01 квітня 2001 року переведена на посаду провідного інженера - конструктора центру конструкторських розробок за результатами атестації.

Наказом № 1-к від 08 січня 2004 року ОСОБА_2 з 01 січня 2004 року переведена на посаду провідного інженера-конструктора відділу наукових і конструкторських розробок техніки для садівництва.

Згідно з посадовою інструкцією провідного конструктора відділу наукових і конструкторських розробок ОСОБА_2, затвердженою 06 лютого 2004 року, провідний конструктор здійснює керівництво і організацію окремих стадій або направлень проектно-конструкторських робіт і приймає участь у їх виконанні.

Наказом № 1-к від 09 січня 2007 року ОСОБА_2 з 01 січня 2007 року переведена на посаду провідного інженера-конструктора лабораторії наукових розробок техніки для садівництва на підставі.

Згідно з посадовою інструкцією провідного конструктора лабораторії наукових розробок техніки для садівництва ОСОБА_2 здійснює керівництво і організацію окремих стадій або направлень проектно-конструкторських робіт і приймає участь у їх виконанні. Права, обов'язки та відповідальність залишаються такими же, як і у попередній посадовій інструкції.

Наказом № 57-к від 14 квітня 2008 року «Про наслідки проведення атестації наукових та інженерно-технічних співробітників інституту» ОСОБА_2 атестовано як інженерно-технічного співробітника лабораторії наукових розробок техніки для садівництва (а.с. 52-55).

У матеріалах справи відсутні дані про те, що зазначений наказ скасований та визнаний недійсним у встановленому законом порядку.

Згідно з посадовими обов'язками провідного конструктора лабораторії наукових розробок техніки для садівництва ОСОБА_2: проводить дослідно-конструкторську роботу по розробленню машин в якості відповідального виконавця або разом з науковим керівником; організовує збір, обробку, аналіз і систематизацію науково-технічної інформації; розробляє технічні завдання на проектування, технічні пропозиції по створенню нових машин, ескізні і технічні проекти, інструкції з експлуатації і технічному обслуговуванню машин; розробляє робочу конструкторську документацію згідно з ЕКСД; організовує і приймає участь в проведенні випробувань та аналізує їх результати; складає звіти про виконання дослідно-конструкторських робіт і публікує результати досліджень (а.с.23-24, 25-26).

Наказом № 43-к від 28 квітня 2012 року «Про наслідки проведення атестації наукових та інженерно-технічних співробітників інституту» ОСОБА_2 атестовано як наукового працівника лабораторії наукових розробок техніки для садівництва (а. с. 56-59).

З 28 квітня 2012 року за результатами атестації ОСОБА_2 затверджена на посаді провідного інженера-конструктора лабораторії наукових розробок техніки для садівництва за результатами атестації.

На підставі наказу № 43-к від 27 лютого 2014 року ОСОБА_2 з 01 березня 2014 року переведена на посаду провідного інженера-конструктора відділу наукових розробок техніки для садівництва.

По справі встановлено, що на звернення ОСОБА_2 щодо порушення її права на отримання наукового стажу, 19 серпня 2013 року Інститут садівництва Національної академії аграрних наук України надав письмову відповідь, що за результатами проведення атестації наукових та інженерно-технічних працівників ОСОБА_2 атестовано в якості наукового працівника з 28 квітня 2012 року (наказ № 43-к від 28 квітня 2012 року). До цього часу вона була атестована в якості науково-технічного працівника (а.с.12).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», науково-технічна діяльність - інтелектуальна творча діяльність, спрямована на одержання і використання нових знань у всіх галузях техніки і технологій. Її основними формами (видами) є науково - дослідні, дослідно - конструкторські, проектно - конструкторські, технологічні, пошукові та проектно - пошукові роботи, виготовлення дослідних зразків або партій науково-технічної продукції, а також інші роботи, пов'язані з доведенням наукових і науково-технічних знань до стадії практичного їх використання.

Науковий працівник - вчений, який за основним місцем роботи та відповідно до трудового договору (контракту) професійно займається науковою, науково-технічною, науково-організаційною або науково-педагогічною діяльністю та має відповідну кваліфікацію незалежно від наявності наукового ступеня або вченого звання, підтверджену результатами атестації.

Статтею 6 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» передбачено, що науковий працівник зобов'язаний у встановленому порядку проходити атестацію на відповідність займаній посаді.

Згідно зі ст.22-1 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» до посад наукових працівників наукових установ та організацій (їх філіалів, відділень тощо) віднесені посади провідного конструктора, провідного інженера, а відповідно до ст.22-3 зазначеного Закону до стажу наукової роботи зараховується, зокрема, час роботи на посадах наукових працівників, визначених статтею 22-1 цього Закону.

Частиною 2 статті 23 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» встановлено, що заробітна плата наукових працівників складається з посадових окладів (ставок), премій, доплати за наукові ступені, вчені звання, надбавки за стаж наукової (науково-педагогічної) роботи та інших надбавок, доплат та винагород за наукову (науково-педагогічну) діяльність, передбачених законодавством.

Згідно з пунктами 3, 4 Порядку виплати надбавки за стаж наукової роботи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 квітня 2004 року № 494, надбавка за стаж наукової роботи виплачується щомісяця працівникам залежно від стажу наукової роботи у таких розмірах: понад три роки - 10 % посадового окладу. Документами для визначення стажу наукової роботи є трудова книжка та інші документи, які відповідно до законодавства підтверджують стаж наукової роботи.

Відповідно до Положення про атестацію наукових працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 серпня 1999 року № 1475, атестації підлягають наукові працівники, посади яких включено до переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до статті 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність». Атестація наукових працівників проводиться не рідше одного разу на п'ять років.

Установивши, що за результатами проведення атестації наукових та інженерно-технічних працівників ОСОБА_2 атестовано в якості наукового працівника лише з 28 квітня 2012 року (наказ № 43-к від 28 квітня 2012 року), колегія суддів вважає, що суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що строк набуття права на надбавку за стаж наукової роботи ще не настав, оскільки згідно з вимогами закону кваліфікація наукового працівника підтверджується результатами атестації, а на наукового працівника в свою чергу покладається обов'язок у встановленому порядку проходити атестацію на відповідність займаній посаді.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що підставою для нарахування надбавки є факт перебування на посаді наукового працівника, а не проходження атестації на відповідність посаді, є необгрунтованими, так як саме по собі перебування на посаді, яка віднесена до категорії наукових працівників, ще не є підставою для виплати відповідної надбавки.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що наказом від 14 квітня 2008 року № 57-к «Про наслідки проведення атестації наукових та інженерно-технічних співробітників інституту» ОСОБА_2 помилково атестовано як інженерно-технічного співробітника, а не як наукового працівника, не заслуговують на увагу, оскільки зазначений наказ у встановленому законом порядку не скасований та не визнаний недійсним.

Інші докази та обставини, на які посилається ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, правильно встановив фактичні обставини справи, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов обгрунтованого висновку про відмову у позові та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді