Ухвала

іменем україни

29 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення страхового відшкодування, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 12 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому з урахуванням змін та доповнень просила стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (далі - ТзДВ «СТ «Домінанта») на її користь 24 818,96 грн страхового відшкодування, пеню в розмірі 2 901,30 грн та витрати за проведення експертизи в розмірі 2 152 грн.

На обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що 30 серпня 2013 року на перехресті вулиць Шевченка та Кільцевої у м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої ОСОБА_4, керуючи автомобілем Nissan X-Treil, державний номерний знак НОМЕР_1, заподіяв технічних ушкоджень автомобілю Mitsubishi Outlender, державний номерний знак НОМЕР_2, який належить їй на праві особистої власності і яким керувала ОСОБА_5 Постановою Київського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2013 року та 23 вересня 2013 року ОСОБА_4 визнано винним.

Вказувала, що цивільна відповідальність ОСОБА_4 застрахована в ТзДВ «СТ «Домінанта» на суму 50 000 грн. Згідно з висновком судово-автотоварознавчої експертизи від 21 липня 2014 року розмір майнової шкоди склав 53 586,66 грн, а з відрахуванням франшизи 1 000 грн - 49 000 грн. Зазначала, що страховою компанією їй сплачено 24 181,04 грн, залишок суми в розмірі 24 818,96 грн їй не відшкодовано, пеня з 10 січня 2014 року за 285 днів склала 2 901,30 грн, вартість експертизи становить 2 152 грн.

Ураховуючи наведене, позивачка просила позов задовольнити.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2014 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12 січня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ТзДВ «СТ «Домінанта» на користь ОСОБА_3 суму страхового відшкодування в розмірі 941,70 грн, витрати, пов'язані з проведенням експертизи, у розмірі 86,10 грн, судовий збір - 243,60 грн, всього 1 271, 40 грн. В іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалені судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення апеляційного суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 30 серпня 2013 року за участю автомобіля Mitsubishi Outlender, державний номерний знак НОМЕР_3, який належить на праві особистої власності ОСОБА_3 і яким керувала ОСОБА_5, та автомобіля Nissan X-Treil, державний номерний знак НОМЕР_1, яким керував водій ОСОБА_4, сталася дорожньо-транспортна пригода.

Відповідно до постанови Київського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2013 року дорожньо-транспортна пригода мала місце внаслідок порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4

Відповідальність ОСОБА_4 на момент ДТП була застрахована в ТзДВ «СК «Домінанта» згідно з полісом обов'язкового страхування зі строком його дії з 13 липня 2013 року до 12 липня 2014 року, розмір ліміту - 50 000 грн, франшиза - 1 000 грн.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції, виходив із того, що внаслідок ДТП власнику транспортного засобу заподіяні збитки, які мають бути відшкодовані страховою компанією, але у межах пошкоджень автомобіля, зафіксованих за участю страховика.

Суд апеляційної інстанції погодився з рішенням суду першої інстанції і зазначивши також, що проведена судова автотоварознавча експертиза від 21 липня 2014 року, тобто після складеного 18 грудня 2013 року страхового акту, не може бути підставою для повного задоволення позову, так як була проведена після того, як автомобіль позивачки було відремонтовано.

Проте з таким висновком апеляційного суду погодитися не можна.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона зобов'язується у разі настання певної події виплатити другій стороні або іншій особі, визначеній у договорі, страхову суму, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором.

Звертаючись з позовом до суду, ОСОБА_3 посилалась на те, що страхове відшкодування їй виплачено не в повному обсязі. Зокрема, вартість майнового збитку, завданого її автомобілю, становить 59 647,00 грн, і ця сума значно перевищує суму відновлювального ремонту та страхового відшкодування, розрахованого страховиком.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів.

У матеріалах справи наявні страховий акт від 18 грудня 2013 року, складений ТзДВ «СК «Домінанта», в якому визначена сума страхового відшкодування ОСОБА_3 у розмірі 24 181,04 грн, та висновок судової автотоварознавчої експертизи від 21 липня 2014 року, проведений Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса, згідно з яким сума матеріального збитку складає 53 586,66 грн.

Зазначені вище висновки є письмовими доказами у розумінні ч. 2 ст. 57 ЦПК України.

Поклавши в основу свого рішення страховий акт, у якому визначена сума страхового відшкодування у розмірі 24 181,04 грн, суд не врахував вимог глави 5 ЦПК України, згідно з якими суд повинен усунути ці розбіжності шляхом оцінки кожного із доказів у порядку ст. 212 ЦПК України.

При цьому суд повинен навести правові підстави для неврахування такого доказу, визначитись із тим, які норми права регулюють відповідальність страховика і в якому обсязі, а які - вину особи, винної в ДТП.

Наведене свідчить про те, що суд на порушення ст. 10 ЦПК України, не сприяв всебічному та повному з'ясуванню обставин справи, не встановив обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не дав відповідної правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Суд апеляційної інстанції на порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України на вищевказане уваги не звернув, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, безпідставно не взяв до уваги та не перевірив в достатньому обсязі доводів апеляційної скарги, не дослідив висновку експертизи й не усунув вказані вище розбіжності.

Оскільки розгляд справи апеляційним судом здійснюється за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими главою 1 розділу 5 ЦПК України, то судове рішення апеляційного суду має ґрунтуватися на відповідних доказах, досліджених у судовому засіданні, та містити доводи, за якими відхилені ті чи інші докази.

За таких обставин ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 342, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 12 січня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко