Дата документу 12.05.2015 Справа № 554/5922/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року м.Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави в складі:

головуючого - судді Тімошенко Н.В.

при секретарі - Бойко А.В.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька ,-

встановила :

Позивач ОСОБА_1 у 2015 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. В якому прохала:

- визнати відмову ОСОБА_3 на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітнього ОСОБА_2;

- надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України до Туреччини у строк з 01 червня 2015 по 15 червня 2015 року у супроводі матері ОСОБА_1;

У судовому засіданні позивач позов підтримала, просила задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з»явився.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову.

Судом встановлено, що позивач перебувала у шлюбі з ОСОБА_3

25.06.2010 року Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області наш шлюб було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 267.

У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 року у сторін народився син ОСОБА_2, прізвище якого 10 листопада 2012 року змінено на «ОСОБА_2» у зв'язку з позбавленням його батька ОСОБА_3 батьківських прав.

20 серпня 2010 року /позивач вийшла заміж вдруге і Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області було зареєстровано її шлюб зі ОСОБА_4, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 960.

Після реєстрації шлюбу позивачу було присвоєно прізвище ОСОБА_2.

16 жовтня 2012 року позивач змінила прізвище на своє дівоче прізвище «ОСОБА_1».

Після розірвання шлюбу з ОСОБА_3, син ОСОБА_2 проживає разом позивачем та її чоловіком, знаходиться на повному їх утриманні та вихованні.

З 01 червня 2015 року по 15 червня 2015 року позивач разом зі своїм теперішнім чоловіком та разом з дитиною, має намір тимчасово виїхати за межі України, до Туреччини, з метою оздоровлення дитини, оскільки син має ослаблений імунітет та часто хворіє на ОРЗ.

ОСОБА_3 заперечує проти цього та відмовляється надати позивачу нотаріально посвідчену згоду.

Раніше, з 18 серпня 2011 по 28 серпня 2011 року позивач разом з дитиною вже відпочивали в Туреччині, маючи на це згоду відповідача.

Оскільки відповідач не надає згоди на виїзд дитини за кордон, позивач змушена була звернутись до суду.

Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами).

У відповідності до положень ч.2 ст.4 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.

Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Оскільки у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст.313 ЦК України, ст.4 п.2 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст.ст.150, 154 СК України, ст.ст.60, 77, 213-215, 224 ЦПК України , суд , -

вирішила:

Позов ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька - задовольнити.

Визнати відмову ОСОБА_3 на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітнього ОСОБА_2 безпідставною.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України до Туреччини у строк з 01 червня 2015 по 15 червня 2015 року у супроводі матері ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через районний суд шляхом подання протягом 10 днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

СуддяН. В. Тімошенко