У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2015 року Іллічівський районний суд м. Маріуполя під головуванням судді Іванченко А.М., при секретарі Сагайдак Є.Л. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі заяву Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» про скасування судового наказу про стягнення з нього заборгованості по заробітній платі, -

В С Т А Н О В И В:

31.07.2015 року Іллічівським райсудом м. Маріуполя за заявою ОСОБА_1 було видано судовий наказ про стягнення з ПрАТ «Азовелектросталь» заборгованості з виплати заробітної плати.

13.08.2015 року представник ПрАТ «Азовелектросталь» звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу, посилаючись на те, у заяві про видачу судового наказу будь-яке обґрунтування заявленої вимоги щодо стягнення з ПрАТ «Азовелектросталь» заборгованості по заробітній платі у розмірі 9131,10 грн. відсутнє. У якості доказу наявності заборгованості у розмірі 9131,10 грн. заявник додав до своєї заяви лише копію розрахункового листа та виписку з банку, які в жодному разі не можуть бути доказом наявності чи відсутності заборгованості з боку ПрАТ «Азовелектросталь». Зазначив, що у сторін мається спір про право, а саме щодо розміру заборгованості.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява представника ПрАТ «Азовелектросталь» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.1. ч.1 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 98 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу зокрема має бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

Викладене також узгоджується із позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», яка закріплена у п.12 постанови № 14 від 23 грудня 2011 року, з якої вбачається, що якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати (пункт 1 частини першої статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати (Закон України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці», звязку). До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо.

Так, заявником на підтвердження наявності заборгованості у ПрАТ «Азовелектросталь» з виплати йому заробітної плати було надано до суду копію розрахункового листа, згідно якого розмір заборгованості з виплати заробітної плати становить 9131,10 грн. і про стягнення саме цієї суми заборгованості просив заявник, яку за судовим наказом було стягнуто з боржника.

Таким чином, у суду не виникає сумнівів з приводу розміру заборгованості з виплати заробітної плати, і суд розцінює розрахунковий лист як доказ наявної заборгованості з виплати заробітної плати у ПрАТ «Азовелектросталь» перед ОСОБА_1 саме у розмірі 9131,10 грн.

Інших обставин, які свідчать про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача, представником ПрАТ «Азовелектросталь» суду не надано.

Згідно ч.8-9 ст. 105-1 ЦПК України за результатами розгляду заяви про скасування судового наказу суд має право: 1) залишити заяву про скасування судового наказу без задоволення; 2) скасувати судовий наказ та роз'яснити, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову; 3) змінити судовий наказ. Про залишення заяви про скасування судового наказу без задоволення та про скасування судового наказу суд постановляє ухвалу, а в разі зміни судового наказу видає судовий наказ.

Таким чином, суд приходить до висновку, що судовий наказ винесено законно та обґрунтовано, доказів його необґрунтованості представник боржника суду не надав, а тому заяву представника ПрАТ «Азовелектросталь» про скасування судового наказу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 105-1, 293 ЦПК України, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» №14 від 23 грудня 2011 року, -

У Х В А Л И В :

Заяву Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» про скасування судового наказу про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати на користь ОСОБА_1 залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подана апеляція до Апеляційного суду Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. У разі, якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_2