Справа № 306/2833/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

21 серпня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів ГОТРИ Т.Ю., КОЖУХ О.А.

при секретарі МАРЧИШАКУ Ю.М.

за участю сторін розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційну скаргу прокурора Свалявського району Закарпатської області В. Свистака в інтересах Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України на ухвалу Свалявського районного суду від 31 жовтня 2014 р. про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_2, -

в с т а н о в и л а :

Прокурор Свалявського району Закарпатської області В. Свистак оскаржив ухвалу Свалявського районного суду від 31.10.2014, якою задоволено заяву ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України у зв'язку з наявністю неврегульованих боргових зобов'язань, встановленого ухвалою Свалявського районного суду від 12.06.2013. На думку апелянта, ухвала суду не ґрунтується на законі, оскільки, по-перше, зняття такого обмеження щодо особи належить до компетенції державного виконавця, а не суду, по-друге, зняття такого обмеження щодо боржника не сприяє виконанню відповідних рішень у рамках зведеного виконавчого провадження.

Апелянт просить ухвалу скасувати, у задоволенні заяви боржника - відмовити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення: прокурора Машкаринець Т.М. і представника Закарпатської митниці ДФС України Яворського Б.В., які апеляцію підтримали, боржника ОСОБА_2, який апеляцію не визнав, обговоривши доводи учасників процесу, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

Задовольняючи заяву боржника про скасування тимчасового його обмеження у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції виходив з наявності в нього повноважень вирішувати відповідне питання та з обґрунтованості заяви боржника. Втім, погодитись із таким судовим рішенням не можна, оскільки воно не ґрунтується на законі.

Встановлено, що у Відділі ДВС Свалявського райуправління юстиції перебуває зведене виконавче провадження № 42330350, у рамках якого виконуються два виконавчі листи № 710/2004/12, видані Свалявським районним судом 12.09.2012, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» 91256,17 грн і постанова Чопської митниці від 14.04.2013 № 0625/30500/13 про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави 8500,00 грн, станом на 30.10.2014 з указаних боргів стягнуто 517,96 грн на користь держави (а.с. 4-7, 29, 43-45, 49).

Ухвалою Свалявського районного суду від 12.06.2013 задоволено подання держвиконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України у зв'язку з наявністю неврегульованих боргових зобов'язань (а.с. 14).

14.10.2014 ОСОБА_2 подав до Свалявського районного суду заяву про скасування тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України, встановленого ухвалою Свалявського районного суду від 12.06.2013 (а.с. 36). Боржник посилався на необхідність виїжджати за кордон з метою заробітку коштів для сплати боргів, на урегульованість боргових зобов'язань внаслідок звернення стягнення на його пенсію та на закриття у зв'язку з цим виконавчого провадження. Орган ДВС проти задоволення заяви заперечував, вказував на наявність боргів та відкритого зведеного виконавчого провадження.

Ухвалою від 31.10.2014 заяву боржника ОСОБА_2 задоволено, тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України, встановлене ухвалою Свалявського районного суду від 12.06.2013, скасовано (а.с. 52).

Вирішивши по суті вищезазначену заяву боржника та скасувавши встановлене щодо нього тимчасове обмеження, суд не врахував наступного.

Особа вправі вимагати захисту свого права, усунення перешкод у його здійсненні, в т.ч., скасування встановлених щодо неї обмежень, не у будь-який спосіб, а лише у той, який передбачений, у даному випадку, законом, суд, вирішуючи заяву особи та здійснюючи правосуддя, повинен виходити з того, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову, захищаючи права, свободи та інтереси особи суд має діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.ст. 6, 19 Конституції України, ст. 2 ч.ч. 1, 3, ст. 3 ч. 1, ст. 4 ЦПК України). Тож суд не вправі втручатися в компетенцію відповідних державних органів, посадових осіб, які здійснюють власні або делеговані повноваження, а вирішує спір, який виник з таких дій (бездіяльності).

За приписами Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мінюсту України від 02.04.2012 № 512/5 (реєстрація в Мінюсті від 02.04.2012 за № 489/20802), обов'язок направлення засвідченої копії судового рішення про тимчасове обмеження особи у праві виїзду за межі України органу Державної прикордонної служби України лежить на державному виконавцеві (п. 11.3.); тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України стосовно особи знімається у разі винесення державним виконавцем постанови про, зокрема, закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 8 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», тобто, внаслідок фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, у постанові вказуються номер та дата винесення судового рішення про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, постанова протягом трьох робочих днів надсилається до Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України (п. 11.4.).

Отже, тимчасове обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України законом покладено на суд, відповідне питання вирішується за правилами ст. 377-1 ЦПК України, а припинення обмеження виїзду у зв'язку з виконанням обов'язку за рішенням, що перебувало на виконанні, покладено на державного виконавця.

Розпорядившись своїми правами на власний розсуд, боржник у виконавчому провадженні звернувся до суду по вирішення питання, яке належить до компетенції держвиконавця, а не суду, задовольнивши заяву суд, по суті, перебрав на себе повноваження зазначеної службової особи та вчинив дію, яка для суду законом не передбачена. Водночас боржник не позбавлений права оскаржити судовим порядком відмову держвиконавця зняти встановлене обмеження (у разі наявності такої) і в такий, передбачений законом спосіб реалізувати своє конституційне право на судовий захист (ст. 55 Конституції України).

Відтак, заява боржника у виконавчому провадженні про скасування тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України у зв'язку з наявністю неврегульованих боргових зобов'язань, встановленого судом, не підвідомча суду, тож не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства і, відповідно, не може вирішуватися по суті, внаслідок чого в порядку ст. 8 ч. 8, ст. 205 ч. 1 п. 1, ст. 310 ч. 1 ЦПК України апеляцію прокурора слід задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції скасувати, провадження за заявою закрити.

Керуючись ст. 8 ч. 8, ст. 205 ч. 1 п. 1, ст. 310 ч. 1, ст.ст. 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Свалявського району Закарпатської області В. Свистака в інтересах Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України задовольнити частково, ухвалу Свалявського районного суду від 31 жовтня 2014 р. скасувати, провадження за заявою ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України у зв'язку з наявністю неврегульованих боргових зобов'язань, встановленого ухвалою Свалявського районного суду від 12 червня 2013 р., закрити, оскільки вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Роз'яснити, що розгляд питання про зняття (скасування) обмеження щодо особи у праві виїзду за межі України належить до компетенції державного виконавця.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскар¬жена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді