У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2015 р. м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 28 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 30 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Тячівської державної нотаріальної контори, третя особа - ОСОБА_3, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом ,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Тячівської державної нотаріальної контори, третя особа - ОСОБА_3, в якому просила на підставі статей 1301 та 1261 ЦК України визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки нотаріусом не дотримано вимоги щодо оформлення та процедури нотаріального посвідчення, визначені Законом України «Про нотаріат», а саме, свідоцтво про право на спадщину видається за заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. При цьому кожному спадкоємцю окремо видається свідоцтво із зазначенням прізвища, імені, по-батькові та часток у спадщині спадкоємців, а нотаріус перевіряє факт смерті і час відкриття спадщини на підставі свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про смерть спадкодавця. На початку лютого 2014 року позивачка дізналася, що 28 серпня 2006 року Тячівською державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 на її ім'я. Вважає, що дане свідоцтво є недійсним, оскільки вона не перебувала у шлюбі з ОСОБА_4. Вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 і ні з ким більше вона шлюб не укладала.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 28 листопада 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 30 березня 2015 року рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 28 листопада 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі скаржниця, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Вивчивши касаційну скаргу вважаю, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, в повному обсязі з'ясував всі обставини по справі, перевірив обґрунтування позовних вимог та заперечення проти позову, дав їм належну оцінку, вірно визначився з характером спірних правовідносин, які виникли між сторонами, вірно застосував норму матеріального права і обґрунтовано дійшли висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язанна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивач не довела свої позовні вимоги, не надала судове рішення про встановлення юридичного факту щодо особи. Відповідач довів свої заперечення на позовну заяву, зазначив та підтвердив відповідним доказом, що ім'я ОСОБА_5 та ОСОБА_4 являються тотожними іменами, а інші розбіжності - це питання органів РАЦ.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою та її представником не доведено успадкування частини житлового будинку не її чоловіка, а іншої особи.

З такими висновками погодився й суд апеляційної інстанції, і погоджується суд касаційної інстанції.

Доводи касаційної інстанції не спростовують висновків судів попередніх інстанцій.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 28 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 30 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Тячівської державної нотаріальної контори, третя особа - ОСОБА_3, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д я О.В. Попович