Провадження №2-н/751/636/15
У Х В А Л А

11 листопада 2015 року м. Чернігів

Суддя Новозаводського районного суду м. Чернігова Філатова Л. Б.,

розглянувши матеріали заяви Публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за теплову енергію з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

Встановила :

ПАТ «Облтеплокомуненерго» звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення солідарно заборгованості за теплову енергію з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в сумі 3 772 гривні 27 копійок станом на 01.08.2015 року та судових витрат в сумі 1609 гривень 90 копійок.

Питання відкриття наказного провадження, повернення заяви про видачу судового наказу та відмови у відкритті наказного провадження регулюється статтею 100 ЦПК України, зокрема, відповідно до п.2 ч.3 вказаної статті суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

З метою забезпечення правильного й однакового застосування судами норм цивільного процесуального законодавства, що регулює наказне провадження, Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи прийнята постанова №14 від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження».

Так, п.9 вказаної Постанови передбачено, що наявність спору про право (п.2.ч.3 ст.100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність субєктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення субєктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обовязок перед заявником (кредитором). Така вимога може бути вирішена лише в позовному провадженні ( ч.3 ст.267 ЦК України).

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як вбачається з заяви та матеріалів, заявник просить стягнути борг за період з березня 2012 року по 01.08.2015 року, що підтверджується доданим розрахунком. Тобто, заявник звернувся до суду з вимогою про стягнення з боржника грошових коштів за період більший ніж встановлено ст. 257 ЦК України.

Крім того, заявником не додано до заяви документів, які підтверджують факт користування ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 наданими послугами за адресою: м. Чернігів, вул.Ю.Гагаріна, 6/45 або документів, що підтверджують право власності боржників на вказану квартиру.

За вказаних обставин, вважаю, що у прийнятті заяви про видачу судового наказу необхідно відмовити, оскільки із заяви та поданих документів вбачається спір про право, пропуск позовної давності, а тому вищевказані вимоги підлягають розгляду в порядку позовного провадження.

Керуючись ст. ст. 96, 100, 101, 293 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

Ухвалила:

Відмовити у прийнятті заяви Публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за теплову енергію з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Розяснити заявнику право на звернення з заявленими вимогами до суду в порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд м. Чернігова шляхом подачі апеляційної скарги в пяти денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л. Б. Філатова