Провадження № 2/712/1608/15
Справа № 712/4374/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2015 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі - ТІТОВА О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області, третя особа: ОСОБА_1 про звільнення майна з під арешту,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про звільнення майна з-під арешту, посилаючись на те, що 20 листопада 2006 року між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» укладено кредитний договір № 0. З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника між Банком та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки № 31640 від 20 листопада 2006 року.

Згідно п. 1.1 Договору іпотеки ОСОБА_1 передала в іпотеку Банку житловий будинок по АДРЕСА_1.

12 грудня 2012 року між ТОВ «Кей-Колект» та ПАТ «УкрСиббанк» укладено Договір факторингу № 1 щодо відступлення прав вимоги за кредитним договором та Договір про відступлення прав за іпотечним договором, згідно яких позивач набув право, право вимоги за кредитним договором № 0 від 20 листопада 2006 року та відповідним іпотечним договором.

На даний час між ТОВ «Кей-Колект» та ОСОБА_1 проводиться переговорний процес щодо добровільного вирішення питання погашення кредитної заборгованості. При цьому, було виявлено, що постановами державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області від 02 березня 2012 року накладено арешт на вищевказаний будинок та на все майно боржника. Наявність арешту заважає позивачу, як пріоритетному обтяжувачу, реалізувати своє право на першочергове задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмети іпотек, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Третя особа до судового засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги просила задоволити.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини які регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства та Законом України «Про виконавче провадження».

Як встановлено в судовому засіданні, 20 листопада 2006 року між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» укладено кредитний договір № 0. З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника між Банком та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки № 31640 від 20 листопада 2006 року.

Згідно п. 1.1 Договору іпотеки ОСОБА_1 передала в іпотеку Банку житловий будинок по АДРЕСА_1.

13 грудня 2011 року Соснівським районним судом видано виконавчий лист № 2-2004/11 на користь ПАТ «УкрСиббанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки.

12 грудня 2012 року між ТОВ «Кей-Колект» та ПАТ «УкрСиббанк» укладено Договір факторингу № 1 щодо відступлення прав вимоги за кредитним договором та Договір про відступлення прав за іпотечним договором, згідно яких позивач набув право, право вимоги за кредитним договором № 0 від 20 листопада 2006 року та відповідним іпотечним договором.

На даний час між ТОВ «Кей-Колект» та ОСОБА_1 проводиться переговорний процес щодо добровільного вирішення питання погашення кредитної заборгованості. При цьому, було виявлено, що постановою державного виконавця від 02 березня 2012 року накладено арешт на вищевказаний будинок.

З матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області про відкриття виконавчого провадження ВП № 31623403 від 02 березня 2012 року накладено арешт на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить боржнику ОСОБА_1, у межах суми звернення стягнення - 546 713 грн. та заборонено здійснювати відчуження вказаного майна.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області про відкриття виконавчого провадження ВП № 31621778 від 02 березня 2012 року накладено арешт на все майно (невизначене майно), що належить боржнику ОСОБА_1

Постановою державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві від 05 травня 2015 року виконавчий лист № 2-2004/11 від 13 грудня 2011 року про звернення стягнення на предмет іпотеки - будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, повернуто стягувачеві на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення. Вказаною постановою встановлено, що Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року заборонено примусове стягнення нерухомого житлового майна, яка є предметом іпотеки за споживчим кредитом. Згідно кредитного договору про надання споживчого кредиту № 0 від 20 листопада 2006 року встановлено, що кредит надавався для споживчих цілей у іноземній валюту, а саме в доларах США., що виключає звернення стягнення. При цьому накладений державним виконавцем арешт скасований не був.

Таким чином, на момент винесення державним виконавцем постанов про відкриття виконавчого провадження, якою накладено арешт на все майно ОСОБА_1 та на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, останній вже перебував в іпотеці Банку.

Відповідно до ч. 6 та ч. 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Згідно ч. 2 ст. 590 ЦК України, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця,

згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 33 цього ж Закону, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Тому з урахуванням положень ч. 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання. допускається лише за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Оскільки Договір іпотеки був укладений та зареєстрований в Державному реєстрі заборон та відчужень значно раніше, ніж арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, позивач вважається пріоритетним обтяжувачем.

Наявність арештів предмета іпотеки заважає позивачу реалізувати предмет іпотеки для погашення заборгованості перед ТОВ «Кей-Колект», який має першочергове право на повернення коштів вимог.

У відповідності до вимог ст. 16 ЦК України, захист права позивача необхідно вчинити шляхом припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення, тобто звільнити заставне майно з-під арешту.

У відповідності до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 р. № 14 дії державного виконавця, пов'язані з реалізацією арештованого майна, є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків. До таких правовідносин мають застосовуватись загальні положення про захист цивільних прав шляхом пред'явлення позову, оскільки Банк не є стороною та учасником виконавчого провадження в порядку вимог ст. ст. 11, 16 Цивільного кодексу України має повне право звернутись в порядку позовного провадження до суду.

Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212- 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 54, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 16 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Постанову Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області про відкриття виконавчого провадження ВП № 31623403 від 02 березня 2012 року, в частині накладення арешту на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1, у межах суми звернення стягнення - 546 713 грн. та заборони здійснювати відчуження вказаного майна - скасувати. В решті постанову - залишити без змін.

Постанову Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області про відкриття виконавчого провадження ВП № 31621778 від 02 березня 2012 року, якою накладено арешт на невизначене майно, все майно, що належить ОСОБА_1, в частині накладення арешту на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - скасувати. В решті постанову - залишити без змін.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: