АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1052/15 Справа № 187/571/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Іщенко І. М. Доповідач - Каратаєва Л.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Кочкової Н.О., Григорченка Е.І.

за участю секретаря - Левцунова І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства "Українська пожежна-страхова компанія", ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяною дорожньо-транспортною пригодою, -

в с т а н о в и л а:

29 липня 2014 року Петриківським районним судом Дніпропетровської області ухвалено рішення про задоволення позову ОСОБА_5 до ПАТ "Українська пожежна-страхова компанія", ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, в повному обсязі. Стягнуто з ПАТ "Українська пожежно - страхова компанія" на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 18 025, 67 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду 20 000,00 грн. Стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача судові витрати в розмірі 421 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.10.2013 року о 01:10 годині відповідач ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Рено Магнум», державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом, державний номерний знак НОМЕР_2, який належить третій особі ОСОБА_6, рухаючись по автодорозі Р-52 (Дніпропетровськ - Царичанка - Кобеляки - Решетилівка ) з боку м. Дніпропетровська в напрямку смт. Петриківка на перехресті автодороги Т-01-14 (Дніпродзержинськ - Петриківка - Магдалинівка), порушив ПДР та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5 В результаті ДТП позивач отримав легкі тілесні ушкодження (а.с.16), а автомобіль - механічні пошкодження.

Внаслідок отриманих травм, ОСОБА_5 був госпіталізований спочатку в Петриківську районну центральну лікарню, а потів продовжив стаціонарне лікування в КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарні ім. І.І.Мечникова» (а.с.14-15).

Постановою Токмацького районного суду Запорізької області від 22.05.2014 року ОСОБА_4 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнутий до адміністративної відповідальності (а.с 43 ).

23.12.2013 року позивач звертався до ПАТ «УПСК» (страховика) з заявою - повідомленням про страховий випадок та відшкодування шкоди (а.с.39), однак у виплаті відшкодування йому відмовили у зв'язку з відсутністю постанови суду про встановлення особи винуватої в ДТП.

У відповідності із ст. 22 ЦК України, особа якій задано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до висновку № 2801-13 від 29.11.2013 року Дніпропетровського Науково - дослідного інституту судових експертиз сума матеріальних збитків, завданих ОСОБА_5 внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, становить 22 006 грн. 98 коп. (а.с. 18-27). ПАТ «УПСК» визнала матеріальну шкоду в розмірі 18 025,67 грн. (а.с.53), як суму страхового відшкодування. ОСОБА_5 погодився із даною сумою.

Згідно вказаному висновку, відновлювальні роботи по ремонту даного транспортного засобу становлять 43 306,24 грн., а його ринкова вартість складає 22 006,98 грн. тобто відновлювати даний транспортний засіб економічно недоцільно, так як ринкова вартість його набагато нижча. В зв'язку з чим та відповідно до ст. 30 Закону України «Про страхування», якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо - транспортної пригоди.

Крім того, відповідно до ст. 12 зазначеного вище Закону, передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вирішуючи питання щодо стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції послався на ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Така шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно п.17-1 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" потерпілий, тобто особа, якій заподіяно моральну шкоду внаслідок незаконних дій, має право пред'явити позов про її відшкодування.

Пунктом 3 цієї ж постанови встановлено, що під моральною (немайновою) шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Окрім цього, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) було роз'яснено, що заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб в розмірі відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_5, яку він просить стягнути з ОСОБА_4 в розмірі 20 000 грн., суд першої інстанції, врахував характер та обсяг заподіяних моральних, душевних, психічних і фізичних страждань, яких зазнав позивач у зв'язку з спричиненими йому легкими тілесними ушкодженнями, перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров'я, а саме: в період часу з 10.10.2013 року по 01.11.2013 року знаходився на лікуванні спочатку в Петриківській ЦРЛ, а потім в КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарні ім. І.І.Мечникова», переніс фізичний біль та дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди ґрунтуються на законі та доказах, які містяться в матеріалах справи та повинні бути стягнуті з ОСОБА_4, як особи винної в даній дорожньо - транспортній пригоді в розмірі 20000 грн.

З рішенням суду першої інстанції в цих частинах, колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та наявних в матеріалах справи доказах. Доводи апеляційної скарги полягають лише в порушенні прав відповідача (апелянта) через розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до вимог ст..ст. 10, 60 ЦПК останнім не наведено жодних доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Проте, вирішуючи питання про солідарне стягнення з відповідачів понесених позивачем судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що під час звернення до суду з позовом, відповідно до Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_5 сплатив державне мито (а.с.1) в розмірі 421 грн. та відповідно до процесуального законодавства має право на його відшкодування та стягнув ці витрати у солідарному порядку, що є порушенням норм чинного законодавства, а саме ст.88 ЦПК. Тому, в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового - про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Українська пожежна-страхова компанія" на користь позивача судових витрат в розмірі 221 грн., з ОСОБА_4 - 200 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2014 року в частині солідарного стягнення Публічного акціонерного товариства "Українська пожежна-страхова компанія", ОСОБА_4 судових витрат в сумі 421 грн. скасувати.

Стягнути на користь ОСОБА_5 з Публічного акціонерного товариства "Українська пожежна-страхова компанія" судові витрати в розмірі 221 грн., з ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 200 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду чинне з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: