АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

14 травня 2015 року м.Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Вербової І.М., Панченка М.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 серпня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім'єю та поділ спільного сумісного майна, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 лютого 2015 року,-

встановила:

22.09.2014 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 серпня 2011 року, в якій просила його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позову.

Свої доводи обґрунтовувала тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 серпня 2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02 листопада 2011 року, позов ОСОБА_2 задоволено. Встановлено факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 04 травня 2005 року по 01 грудня 2009 року. В порядку поділу спільного сумісного майна визнано право власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_1, по 41/100 частині за кожним, нежилого приміщення, розташованого в АДРЕСА_1, вартістю 3772000 грн.

21.08.2014 р. заявнику стало відомо, що у ОСОБА_2 тривалий час була інша жінка, з якою він вів спільне домашнє господарство. Останні, за попередньою змовою групою осіб, щодо неї вчинили злочин, передбачений ст.190 КК України, що підтверджується зверненням до органів досудового розслідування.

Вважає, що вказана обставина спростовує той факт, що вона та ОСОБА_2 проживали однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу.

Крім цього, судове рішення ґрунтувалось на показах свідків, один з яких не був відомий заявнику, а інший - давав покази під примусом.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 лютого 2015 року ОСОБА_1 в задоволенні заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 серпня 2011 року відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 лютого 2015 року та постановити нову про задоволення заяви.

Свої доводи мотивує тим, що судом безпідставно відмовлено в задоволенні заяви про виклик свідків, оскільки відповідно до приписів ст.159 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази.

При цьому судом невірно було дано правову оцінку поняттю новоявлених обставин та неповно досліджено обставини справи.

Зазначила, що в ході розгляду кримінальної справи було встановлено, що позивач проживав разом з ОСОБА_4 та вів з нею спільне домашнє господарство без реєстрації шлюбу. Вказані особи проти заявника вчинили злочин, що також спростовує факт проживання позивача з заявником однією сім'єю. Дані обставини, про які не було відомо заявнику, могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення.

Крім цього, з невідомих причин 27.02.2015 р. судом не було проведено судове засідання, чим порушено основні принципи цивільного судочинства - гласність та відкритість судового процесу.

В судове засідання ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 повторно не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином.

Клопотання представника ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи у зв'язку з тим, що вона повинна бути присутньою в Яготинському районному суді Київської області в іншому судовому засіданні, призначеному на 14.05.2015 р. 14.00 год., колегія суддів визнала необґрунтованим, а неявку останньої - як неявку без поважної причини. При цьому судом враховано, що судове засідання по розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 за її клопотанням було відкладено з 16.04.2015 р. на 14.05.2015 р. 11.30 год.

Довідка лікаря ОСОБА_5 про звернення 14.05.2015 р. ОСОБА_1 до нього за консультацією та за наслідками УЗД якій було рекомендовано обмежити фізичне навантаження 2 тижня, не є належним доказом на підтвердження неможливості явки останньої в судове засідання.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи у відсутність вказаних осіб.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що остання підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 серпня 2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02 листопада 2011 року, позов ОСОБА_2 задоволено.

Встановлено факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 04 травня 2005 року по 01 грудня 2009 року. В порядку поділу спільного сумісного майна визнано за кожним із сторін право власності на 41/100 частину нежилого приміщення, розташованого в АДРЕСА_1, вартістю 3772000 грн.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд вказаного судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що заявник не надала суду доказів на підтвердження встановлення в ході розгляду кримінальної справи обставин, що мають істотне значення для вирішення питання про скасування судового рішення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки останній відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

На підтвердження існування юридичних фактів, які мають значення для розгляду даної справи, заявником надано відповідь слідчого СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві Загладька В.О. на заяву ОСОБА_1 від 21.08.2014 р. (а.с.6).

Як вбачається зі змісту вказаної відповіді, 21.08.2014 р. ОСОБА_1 повідомила про те, що в період часу з лютого 2007 р. по 09 серпня 2011 р. ОСОБА_2, спільно з іншими особами, шахрайським шляхом заволодів частиною нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, спричинивши їй матеріальної шкоди. Вказані відомості були внесені до ЄРДР за №0008841 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Разом з тим, внесення відомостей до ЄРДР з приводу вчинення по відношенню до заявника шахрайських дій, не є нововиявленою обставиною в розумінні ст.361 ЦПК України.

Не є такими обставинами й покази свідків, які могли б підтвердити факт існування у позивача відносин з різними жінками, а також сімейних стосунків з жінкою, з якою останній вчинив злочин проти заявника (а.с.30-31).

В даному випадку покази свідків є новими доказами, які не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Вироку суду у кримінальній справі, що набрав законної сили, який би підтвердив обставини надання свідками завідомо неправдивих показів, що потягло за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення, як підстави для його перегляду у зв'язку з нововиявленими обставинами, суду не надано.

Європейський Суд з прав людини в своєму рішення від 09.11.2004 р. в справі «Науменко проти України» зазначив, що правова певність передбачає дотримання принципу res judicata …, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип полягає в тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов'язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи. Відхилення від цього принципу можливе тільки коли воно спричинене незалежними і непереборними обставинами.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, а також те, що зазначені в заяві факти не можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстави для задоволення поданої заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 лютого 2015 р. відбувалось судове засідання, в якому сторони давали пояснення по суті поданої заяви. У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін, 09.02.2015 р. по справі оголошено перерву до 17.02.2015 р. 13.00 год. та в подальшому - на 27.02.2015 р. 08.00 год.

Відповідно до довідки секретаря суду Вітріщак Р.В., 27.02.2015 р. о 08.00 год. розглядалась справа за заявою ОСОБА_1 У зв'язку з несправністю технічних засобів фіксування судового процесу не здійснювалось, журнал судового засідання не зберігся (а.с.85).

Доказів того, що 27.02.2015 р. сторони в судове засідання з'явились, проте судове засідання не проводилось, апеляційна скарга не містить.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, і підстав для її скасування з наведених у апеляційній скарзі доводів не вбачається.

Керуючись ст.303, 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/5834/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Фролова І.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.