Справа № 755/5908/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" травня 2015 р., суддя Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Реєстраційної служби головного управління юстиції у м. Києві про відміну реєстрації права власності на вселення, -

В С Т А Н О В И В:

20 березня 2015 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшов позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Реєстраційна служба головного управління юстиції у м. Києві про відміну реєстрації права власності та вселення.

23 березня 2015 року вказану позовну заяву було передано в провадження судді Катющенко В.П. в порядку визначеному ст. 11-1, ч.1 ст. 118 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 24 березня 2015 року позовна заява ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 була залишена без руху та надано строк для усунення недоліків не більше ніж три дні з дня отримання позивачами ухвали.

Копію ухвали судді від 24 березня 2015 року позивачем ОСОБА_2 було отримано 29 квітня 2015 року, про що свідчить розписка про отримання копії ухвали суду.

29 квітня 2015 року на виконання вимог ухвали судді від 24 березня 2015 року, позивачами до суду було подано заяву про усунення недоліків, до якої було додано відредаговану позовну заяву.

Суддя, вивчивши доводи поданої заяви та відредагованої позовної заяви, приходить до наступного.

Так, підставами для залишення позовної заяви без руху слугувало те, що законодавцем не передбачено такого способу захисту права як визнання недійною реєстрацію права власності, у спорі між фізичними особами, які не наділені повноваженнями щодо реєстрації права власності, у зв'язку з чим позивачам необхідно було навести мотивування заявлених позовних вимог та зазначити які цивільно-правові відносини виникли між позивачами та відповідачем ОСОБА_4 Крім того, позивачами в позовній заяві не було наведено нормативно-правового обґрунтування в частині позовних вимог про визнання недійсною реєстрацію права власності, беручи до уваги те, що дії, пов'язані з реєстрацією права власності на нерухоме майно здійснюється уповноваженим органом державної влади. Також, судом було звернуто увагу позивачів на те, що у разі наявності спору щодо вчинення безпосередніх дій із проведення державної реєстрації права та їх обтяжень, такий спір у відповідності до вимог Кодексу адміністративного судочинства, виникає із суб'єктом владних повноважень та відповідно підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Як вбачається з поданої позивачами відредагованої позовної заяви, відповідачем у вказаній позовній заяві визначено крім гр. ОСОБА_4 також Реєстраційну службу Головного управління юстиції у м. Києві.

В той же час, за вимог ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України заміна неналежного відповідача належним або залучення до участі в справі співвідповідача, можливе лише на стадії судового розгляду справи, тобто після відкриття провадження у справі.

Відповідно до заявлених позовних вимог, позивачі просять суд: витребувати з реєстраційної служби реєстраційну справу та рішення про реєстрацію рішення 14 квітня 2014 року права власності на квартиру АДРЕСА_1 за № 5742692 на громадянку ОСОБА_4 недійсною; визнати вищевказане рішення та реєстрацію незаконною та відмінити їх; вселити ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2 в АДРЕСА_2.

При цьому, в мотивування наведених позовних вимог позивачі посилаються на те, що Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві винесла незаконне рішення про внесення в реєстр право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_3 на ОСОБА_4 у зв'язку з чим просять витребувати це рішення на підставі якого була проведена ця реєстрація (надати реєстраційну справу), та визнати його незаконним згідно ч. 2 п. 10 ст. 16 Цивільного кодексу України. На підставі п.п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦКУ відносити становище яке існувало до порушення, тобто реєстрацію права власності на вищевказану квартиру ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (в рівних частках) поновити реєстрацію прав власності на об'єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 2152 від 15 липня 2003 року в "Київське міське бюро технічної інвентаризації".

Позов - це звернена через суд матеріально-правова вимога позивача до відповідача щодо захисту порушеного, оспорюваного чи невизнаного права або охоронюваного законом інтересу, яка розглядається у визначеному законом процесуальному порядку. Позов як складне явище має кілька елементів, до яких належать: предмет, підстава, зміст.

Таким чином, з огляду на вищевикладене вбачається, що позивачі в обґрунтування заявлених позовних вимог посилаються на обраний ним спосіб захисту свого порушеного права, а саме на п.п. 10 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, який передбачає такий спосіб захисту як - визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

В той же час, відповідно до п. 1 Положення про Державну реєстраційну службу України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року N 401/2011, Державна реєстраційна служба України (Укрдержреєстр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра юстиції України та входить до системи органів виконавчої влади.

З огляду на вищевикладене, з позовної заяви вбачається, що спір щодо реєстрації права власності на спірну квартиру, на думку позивачів, виник у зв'язку з незаконністю рішення саме Державної реєстраційної служби як органу виконавчої влади, у зв'язку з чим такий спір у відповідності до вимог Кодексу адміністративного судочинства, що виник із суб'єктом владних повноважень підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. В той же час, позивачами не було звернуто уваги на дане положення законодавства. Крім того, позивачами не визнано цивільно-правових відносин, що виникли між ними та відповідачами.

Відповідно до ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивач відповідно до ухвали суду, у встановлений строк, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали, не виконає вимоги визначені ст. ст. 119, 120 ЦПК України, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Частиною 5 ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду у разі повернення заяви або скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 121, 210, 293, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 7 Закону України "Про судовий збір", суд -,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Реєстраційної служби головного управління юстиції у м. Києві про відміну реєстрації права власності на вселення, вважати такою, що не подана та повернути позивачам.

Повернути ОСОБА_2:

- сплачений 19 березня 2015 року судовий збір в розмірі 122 (сто двадцять дві) гривні, що були сплачені в ПАТ "Укрсоцбанк" відповідно до квитанції № 13388668 на розрахунковий рахунок 0005, код банку отримувача 820019, код отримувача 38012871 на користь УДКСУ у Дніпровському районі м. Києва;

- сплачений 19 березня 2015 року судовий збір в розмірі 123 (сто двадцять три) гривні, що були сплачені в ПАТ "Укрсоцбанк" відповідно до квитанції № 13388668 на розрахунковий рахунок 0005, код банку отримувача 820019, код отримувача 38012871 на користь УДКСУ у Дніпровському районі м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: