Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/500/15 Головуючий у 1 інстанції: Воробйов С.О.
2015 р. Суддя-доповідач: Савченко О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„22" січня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Гончар М.С., Стрелець Л.Г.

при секретарі: Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 02 жовтня 2014 року у справі за заявою ОСОБА_2 про зміну способу і порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Красноармійського районного суду Донецької області від 10.02.1998 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 були стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у виді 1 / 4 частини з усіх видів заробітку, починаючи з 30.01.1998 року і до повноліття сина.

За заявою ОСОБА_3 судовим рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 вересня 2013 року, яке набрало законної сили 16.10.2013 року, був виданий дублікат виконачого листа про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утриманння сина.

Постановою державного виконавця ВДВС Красноарміського УЮ від 18.10.2013 року за названим виконавчим листом відкрито виконавче провадження.

Згідно довідки-розрахунку, складеного державним виконавцем, заборгованість по аліментам на утримання сина за період з 2010 року до повноліття сина становить 15477 грн. 56 коп.

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення суду про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_3 на утриманння сина ОСОБА_4, в якій зазначає, що заборгованість утворилася з 2010 року, коли він став інвалідом П групи та втратив роботу.

На теперішній час з нього стягується заборгованість по аліментам у розмірі 20% з пенсійних виплат щомісячно.

Вказуючи на те, що оскільки останні два роки син, який досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає разом із батьком, однак аліменти на його утримання перераховуються ОСОБА_3, яка є стягувачем, однак з нею син разом не мешкає, то вважає, що за вказаних обставин кошти, які утримуються з нього, як заборгованість по аліментам, повинні отримуватися повнолітній син ОСОБА_4 і витрачатися ним на власний розсуд.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд в порядку зміни спосіб і порядок виконання рішення Красноармійського міськрайонного суду від 10.02.1998 року шляхом перерахування його заборгованості за аліментами на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на особистий рахунок останнього, що відкритий в Ощадному банку України.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 02 жовтня 2014 року у задоволені заяви ОСОБА_2 про зміну способу і порядку виконання рішення Красноармійського районного суду Донецької області від 10.02.1998 року у справі №2-52/98 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом перерахування заборгованості по аліментами за період з 18.10.2010 року по 17.10.2013 року в сумі 15 477 грн. 48 коп. на особистий рахунок, відкритий згідно договору про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки від 04.08.2014 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_4, - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про задоволення заяви.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, постановою судді Красноармійського районного суду Донецької області від 10.02.1998 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 були стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у виді 1 / 4 частини з усіх видів заробітку, починаючи з 30.01.1998 року і до повноліття сина(а.с.6).

За заявою ОСОБА_3 судовим рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 вересня 2013 року, яке набрало законної сили 16.10.2013 року, був виданий дублікат виконачого листа про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утриманння сина(а.с.5).

Постановою державного виконавця ВДВС Красноарміського УЮ від 18.10.2013 року за названим виконавчим листом відкрито виконавче провадження(а.с.7).

Згідно довідки-розрахунку, складеного державним виконавцем, заборгованість ОСОБА_2 по аліментам на утримання сина за період з жовтня 2010 року становить 15477 грн. 56 коп.(а.с.8).

Повноліття ОСОБА_4, на утримання якого з заявника ОСОБА_2 стягувалися аліменти, досягнув ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до положень ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім"ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, заміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Аналогічне положення міститься і у ч.1 ст. 36 Закону України „Про виконавче провадження".

За змістом зазначених норм, під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленим.

Змінюючи спосіб і порядок виконання рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

За вказаних обставин висновок суду про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про зміну способу і порядку виконання рішення про стягнення з нього аліментів є правомірним, враховуючи також, що фактичні вимоги ОСОБА_2, як боржника, були спрямовані на заміну стягувача, як сторони виконавчого повадження , а це за змістом не може бути способом виконання рішення в порядку ст. 373 ЦПК України.

Заміна сторони виконавчого провадження є окремою процесуальною дією, яка врегульована ст. 378 ЦПК України.

За вказаних обставин безпідставними слід визнати посилання в апеляціній скарзі на те, що повнолітній на терепішній час син заявника ОСОБА_4 вже декільки років проживає разом із батьком, враховуючи, що ухвалене з цих підстав рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15.01.2013 року про задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4 було скасовано рішенням апеляційного суду Донецької області від 30.07.2013 року і у задоволенні зазначеного позову відмовлено.

Відповідно ж до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими і висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 02 жовтня 2014 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: