Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді Оніпко О.В., суддів - Собіни І.М., Хилевича С.В.

секретар Ковальчук Л.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 18 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з'явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 18.11.2014 р. позов ОСОБА_2 задоволено частково: стягнуто на її користь з ОСОБА_1 неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 1 163,22 грн. Вирішено питання про судові витрати. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В поданій на рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на його незаконність, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що він не ухилявся від сплати аліментів та сплачував їх по мірі можливості в зв'язку із скрутним матеріальним становищем через відсутність постійної роботи та стабільних доходів, наявність інших утриманців - двох непрацездатних батьків та неповнолітньої дитини від другого шлюбу.

Крім того, вказує на наявні в матеріалах справи квитанції, що підтверджують сплату ним заборгованості по аліментах та на те, що позивачка відмовлялась від отримання коштів і вони повертались з поштового відділення, а потім сплачувані ним кошти зараховувались на картковий рахунок дитини - ОСОБА_3, тому заборгованість не погашалась. Просив рішення суду 1-ї інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити за безпідставністю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду 1-ї інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді 1-ї інстанції, колегія суддів приходить до висновку про її часткове задоволення, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Здолбунівського районного суду від 07.10.2009 р. відповідач зобов'язаний сплачувати на користь ОСОБА_2 ( яка є опікуном дитини) на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 250 грн. щомісячно, починаючи з 21.07.2009 р. і до досягнення нею повноліття ( до ІНФОРМАЦІЯ_2).

24.06.2014 р. ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом та зазначала, що

___________________________________________________ ________________________________________________________________

Справа № 562/1776/14-ц Головуючий суддя 1 інстанції: Плевако О.П.

Провадження № 22-ц787/35/2015 Суддя-доповідач : Оніпко О.В.

оскільки з вини ОСОБА_1 виникла заборгованість зі сплати аліментів за період : з 21.07.2009 р. по ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 5 507,23 грн., що підтверджується довідкою ВДВС Здолбунівського РУЮ у Рівненській області, у неї виникло право на стягнення з нього 47 858,86 грн. неустойки (пені).

Частково задовольняючи позов, суд 1-ї інстанції прийшов до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 щодо ухилення ОСОБА_1 від сплати аліментів на її користь на утримання дочки, у зв»язку з чим виникла заборгованість, що є підставою для застосування правил ст. 196 СК України щодо нарахування і стягнення з відповідача неустойки за прострочення сплати аліментів в розмірі 1 163,22 грн.

Проте з висновком місцевого суду щодо визначення розміру неустойки (пені) колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно до роз»яснень п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" , передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення .

Як вбачається з довідки ВДВС Здолбунівського районного управління юстиції від 17.06.2014 року №3987, заборгованість у відповідача зі сплати аліментів утворилася з 21.07.2009 р. по ІНФОРМАЦІЯ_2 включно ( до дати досягнення дочкою ОСОБА_3 повноліття ) та складає 5507 грн. 23 коп. ( а.с. 10).

З урахуванням того, що відповідно до положень Сімейного кодексу України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 цього Кодексу пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

Це пов'язано з тим, що ст. 61 Конституції України забороняє притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а за положеннями ч. 2 ст. 550 ЦК України відсотки на неустойку (як повторна пеня) не нараховуються. У зв'язку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається на наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певної суми заборгованості. При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішенням про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, що висловлена в ухваленій за наслідками розгляду справи № 6-81цс13 постанові від 11.09.2013р., оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих зобов'язань, яке мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо, від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України і в постанові від 1 жовтня 2014 року за наслідками розгляду справи №6-149цс14.

Застосований позивачем спосіб нарахування розміру неустойки ( а.с. 37-38) не відповідає наведеній правовій позиції, яка згідно із ч. 1 ст. 360 (7) ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України . Також, колегія суддів не погоджується з розрахунком, наведеним у рішенні судом 1-ї інстанції.

Так, неустойку (пеню) необхідно вираховувати з 21 липня 2009 року по 15 вересня 2013 року, а саме: кількість днів прострочення множаться на 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Аліменти за липень 2009 р. ОСОБА_1 зобов'язаний був сплатити в сумі 32 грн. 24 коп., з 01 серпня 2009 р. на них нараховується неустойка (пеня) в розмірі 1% з врахуванням сукупної кількості днів прострочення, що складає 712 днів .

Враховуючи зазначені вимоги закону, розмір пені за прострочення сплати аліментів становитиме: 21 липня 2009 р.: 32 грн. 24 коп. * 0,01 * 712 дні = 229 грн. 55 коп.; серпень 2009 р.: 250 грн. 00 коп. * 0,01 * 701 днів = 1752 грн. 50 коп.; вересень 2009 р.: 250 грн. 00 коп. * 0,01 * 670 днів = 1675 грн. 00 коп.; жовтень 2009 р.: 250 грн. 00 коп. * 0,01 * 640 днів = 1600 грн. 00 коп.; листопад 2009 р.: 250 грн. 00 коп. * 0,01 * 609 днів = 1522 грн. 50 коп.; грудень 2009 р.: 250 грн. 00 коп. * 0,01 * 579 днів = 1447 грн. 50 коп.;

Із січня 2010 р. по вересень 2013 року відповідач сплачував аліменти в розмірі 150 грн. щомісячно, тому розмір пені за вказаний період має нараховується наступним чином:

січень 2010 р.: 100 грн. (залишок заборгованості за місяць) * 0,01 * 548 днів = 548 грн.; лютий 2010 р.: 100 грн. 00 коп. * 0,01 * 535 дні = 535 грн. 00 коп.; березень 2010 р.: 100 грн. 00 коп. * 0,01 * 524 день = 524 грн. 00 коп.; квітень 2010 р.: 100 грн. 00 коп. * 0,01 * 511 днів = 511 грн. 00 коп.; травень 2010 р.: 100 грн. 00 коп. * 0,01 * 499 дні = 499 грн. 00 коп.; червень 2010 р.: 100 грн. 00 коп. * 0,01 * 486 днів = 486 грн. 00 коп.; липень 2010 р.: 100 грн. 00 коп. * 0,01 * 474 днів = 474 грн. 00 коп.; серпень 2010 р.: 100 грн. 00 коп. * 0,01 * 461 дні = 461 грн. 00 коп.; вересень 2010 р.: 100 грн. 00 коп. * 0,01 * 448 дні = 448 грн. 00 коп.; жовтень 2010 р.: 100 грн. 00 коп. * 0,01 * 436 днів = 436 грн. 00 коп.; листопад 2010 р.: 100 грн. 00 коп. * 0,01 * 423 днів = 423 грн. 00 коп.; грудень 2010 р.: 100 грн. 00 коп. * 0,01 * 411 дні = 411 грн. 00 коп.; січень 2011 р.: 100 грн. 00 коп. * 0,01 * 398 дні = 398 грн. 00 коп.; лютий 2011 р.: 100 грн. 00 коп. * 0,01 * 385 дні = 385 грн. 00 коп.; березень 2011 р.: 100 грн. 00 коп. * 0,01 * 374 дні = 374 грн. 00 коп.; квітень 2011 р.: 100 грн. 00 коп. * 0,01 * 361 дні = 361 грн. 00 коп.; травень 2011р.: 100 грн. 00 коп. * 0,01 * 349 дні = 349 грн. 00 коп.; червень 2011 р.: 100 грн. 00 коп. * 0,01 * 336 дні = 336 грн. 00 коп.; липень 2011 р.: 100 грн. 00 коп. * 0,01 * 324 дні = 324 грн. 00 коп.; серпень 2011 р.: 100 грн. 00 коп. * 0,01 * 311 днів = 311 грн. 00 коп.; вересень 2011 р.: 100 грн. 00 коп. * 0,01 * 298 день = 298 грн. 00 коп.; жовтень 2011 р: 100 грн. 00 коп. * 0,01 * 286 днів = 286 грн. 00 коп.; листопад 2011 р.: 100 грн. 00 коп. * 0,01 * 273 днів = 273 грн. 00 коп.; грудень 2011 р.: 100 грн. 00 коп. * 0,01 * 261 дні = 261 грн. 00 коп.; січень 2012 р.: 100 грн. 00 коп. * 0,01 * 248 дні = 248 грн. 00 коп.; лютий 2012 р.: 100 грн. 00 коп. * 0,01 * 235 днів = 235 грн. 00 коп. березень 2012 р.: 100 грн. 00 коп. * 0,01 * 223 днів = 223 грн. 00 коп.; квітень 2012 р.: 100 грн. 00 коп. * 0,01 * 210 днів = 210 грн. 00 коп.; травень 2012р.: 100 грн. 00 коп. * 0,01 * 198 дні = 198 грн. 00 коп.; червень 2012 р.: 100 грн. 00 коп. * 0,01 * 185 дні = 185 грн. 00 коп.; липень 2012 р.: 100 грн. 00 коп. * 0,01 * 173 дні = 173 грн. 00 коп.; серпень 2012 р.: 100 грн. 00 коп. * 0,01 * 160 дні = 160 грн. 00 коп.; вересень 2012 р.: 100 грн. 00 коп. * 0,01 * 147 днів = 147 грн. 00 коп.; жовтень 2012 р: 100 грн. 00 коп. * 0,01 * 135 днів = 135 грн. 00 коп.; листопад 2012 р.: 100 грн. 00 коп. * 0,01 * 122 днів = 122 грн. 00 коп.; грудень 2012 р.: 100 грн. 00 коп. * 0,01 * 110 дні = 110 грн. 00 коп.; січень 2013 р.: 100 грн. 00 коп. * 0,01 * 97 днів = 97 грн. 00 коп.; лютий 2013 р.: 100 грн. 00 коп. * 0,01 * 84 днів = 84 грн. 00 коп. березень 2013 р.: 100 грн. 00 коп. * 0,01 * 73 днів = 73 грн. 00 коп.; квітень 2013 р.: 100 грн. 00 коп. * 0,01 * 60 дні = 60 грн. 00 коп.; травень 2013р.: 100 грн. 00 коп. * 0,01 * 48 день = 48 грн. 00 коп.; червень 2013 р.: 100

грн. 00 коп. * 0,01 * 35 днів = 35 грн. 00 коп.; липень 2013 р.: 100 грн. 00 коп. * 0,01 * 23 днів = 23 грн. 00 коп.; серпень 2013 р.: 74 грн. 99 коп. * 0,01 * 10 днів = 7 грн. 49 коп.;

За вересень 2013 року з відповідача до сплати підлягали аліменти в сумі 124 грн. 99 коп., а ним сплачено в розмірі 300 грн., тому пеня за вказаний місяць не нараховується, а переплата в сумі 175 грн. 01 коп. переходить в часткове погашення заборгованості за серпень 2013 року (250,00 - 175,01 = 74,99).

Всього сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 21 липня 2009 року до 15 вересня 2013 року включно становить 20512 грн. 54 коп., яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивачки.

У відповідності до вимог ст.ст. 10,11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Проте, всупереч зазначеним вимогам закону, жодного доказу на підтвердження своїх доводів щодо ухилення позивачки від отримання надісланих на її адресу аліментів, відповідачем суду не надано, як не доведено і тих обставин, що він звертався із заявами в органи ДВС з приводу відмови стягувачки від отримання аліментів або з приводу зарахування переказаних ним поштовими грошовими переказами ( за період з квітня по жовтень 2014 р.) або внесками на картковий рахунок на ім»я ОСОБА_3 сум саме у рахунок погашення заборгованості по аліментах, що виникла з примусового виконання рішення суду від 07.10.2009 р.

Сплата відповідачем коштів за зазначеними квитанціями не може бути взята судом до уваги, оскільки заборгованість по сплаті аліментів за рішенням суду від 07.10.2009 р. існує і на даний час, і позивачка просить стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів за той період, коли ця заборгованість утворилась і до моменту досягнення дитиною повноліття.

Крім того, вказаним судовим рішенням аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 стягнуто з відповідача на користь її опікуна ОСОБА_2, а не на користь неповнолітньої ОСОБА_3 і саме ОСОБА_2 є стороною - стягувачем у виконавчому провадженні , відкритому на виконання зазначеного судового рішення.

Також, рішенням Здолбунівського районного суду від 20.12.2013 р. задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення з нього аліментів у сумі 300 грн. щомісячно на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, починаючи з 06.12.2013 р. і згідно з поясненнями позивачки, не спростованих представником відповідача, кошти ОСОБА_1 у 2014 році були сплачені на картковий рахунок дочки на виконання зазначеного рішення.

Отже, посилання ОСОБА_1 на відсутність його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів за періорд - липня 2009 р. по вересень 2013 р., є безпідставними, оскільки будь-яких доводів, що заслуговують на увагу та належних і допустимих доказів на їх підтвердження, які доводять зазначені обставини, відповідачем суду не надано.

У зв»язку з наведеним, рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі - про часткове задоволення позову ОСОБА_2 та стягнення з відповідача на її користь неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у сумі 20512 грн. 54 коп.

Також, на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача в дохід держави судові витрати в сумі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, ст. 196 СК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Здолбунівського районного суду від 18 листопада 2014 року - скасувати.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у сумі 20 512 ( двадцять тисяч п»ятсот дванадцять ) грн. 54 коп. та 243 грн. 60 коп. судового збору в дохід держави.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий :

Судді :