АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 527/305/14-ц Номер провадження 22-ц/786/524/15Головуючий у 1-й інстанції Марущак Р. М. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Одринської Т.В.

Суддів: Лобова О.А., Акопян В.І.

При секретарі: Гнатюк О.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобинський м'ясокомбінат»

на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 28 листопада 2014 року

по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобинський м'ясокомбінат» про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просив стягнути на його користь солідарно з ТОВ «Глобинський м»ясокомбінат» та ОСОБА_2 в порядку регресу 26 533 грн. 61 коп., а також судові витрати, понесені на сплату судового збору в сумі 265 грн. 34 коп.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 28 листопада 2014 року позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» - задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Глобинський м'ясокомбінат» на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (р/р 01 в ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» м. Києва, МФО 300120, ):

- 26533 грн. 61 коп. - у відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу;

- 265 грн. 34 коп. - у відшкодування судових витрат.

Додатковим рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 06 квітня 2015 року в задволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу - відмовлено.

З даним рішенням суду не погодився ТОВ «Глобинський м'ясокомбінат» та подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохав скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Зокрема в апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що страхове відшкодування було виплачено неналежній особі, тобто не був виконаний обов'язок страхової компанії по виплаті страхового відшкодування потерпілій особі, а відтак на думку апелянта не виникає права на регрес передбачений ст. 38 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», крім того вважає, що розмір матеріального збитку не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки кваліфікаційний рівень особи, яка провела оцінку збитку, не відповідає законодавчим вимогам щодо оцінювачів.

05 лютого 2015 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» в своїх запереченнях на апеляційну скаргу прохає відмовити в задволенні апеляційної скарги залишивши рішення місцевого суду без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи, 03 вересня 2012 року автомобіль НОМЕР_1, належний на праві власності ТОВ «Глобинський м'ясокомбінат», згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/4748478, було застраховано у ПАТ «СК «Провідна», на строк з 06 вересня 2012 року по 05 вересня 2013 року включно. Страховий поліс передбачав ліміт відповідальності - 50000 грн. за шкоду заподіяну майну, з розміром франшизи -500 грн.

21 серпня 2012 року напівпричіп «ОДАЗ», д.н.з. НОМЕР_2, належний на праві власності ТОВ «Глобинський м'ясокомбінат», згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/47484447, було застраховано у ПАТ «СК «Провідна», на строк з 21 серпня 2012 року по 20 серпня 2013 року включно. Страховий поліс передбачав ліміт відповідальності - 50000 грн. за шкоду заподіяну майну.

Страховим випадком, згідно обох полісів, є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу.

28 грудня 2012 року о 22.15 год. водій ОСОБА_2 на 397 км + 700 м автодороги Київ-Харків-Довжанський, керуючи автомобілем НОМЕР_1, НОМЕР_3, порушив вимоги пункту 2.3 «А» ПДР України - перед виїздом не перевірив та не забезпечив технічно справний стан транспортного засобу, внаслідок чого відірвалося колесо з напівпричепа з послідуючим наїздом на транспортний засіб Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_3

Постановою Коломацького районного суду Харківської області від 11 лютого 2013 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_2 визнано винним в зазначеному вище ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Згідно звіту № 12 від 27 лютого 2013 року по визначенню вартості відновлювального ремонту, виконаного суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 на підставі договору, укладеного з ПрАТ «СК «Провідна», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_4, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу склала 27033,61 грн.

29 грудня 2012 року ОСОБА_3 звернувся до філії ПрАТ «СК «Провідна» в м. Харкові із заявою про виплату страхового відшкодування, в якій зазначив, що під час керування ним 28 грудня 2012 року автомобілем «Skoda Octavia» від причепу вантажного автомобіля, який рухався попереду нього, відскочило заднє ліве колесо, яке заскочило під його авто. Через те, що все трапилося дуже швидко і в умовах поганої видимості, йому не вдалося уникнути зіткнення. Автомобіль, яким він керував, отримав технічні ушкодження.

На підставі страхового акту № 1, 2101/39/3207/93619 від 3 квітня 2013 року ПАТ «СК «Провідна» виплатила ОСОБА_3 страхове відшкодування в сумі 26 533,61 грн., що підтверджено платіжним дорученням ПАТ «ВТБ Банк» № 0023294 від 29 квітня 2013 року, завіреним належним чином.

На час вчинення ДТП ОСОБА_2 перебував в трудових відносинах з ТОВ «Глобинський м'ясокомбінат» і виконував свої трудові обов'язки, як водій.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з положень п.6 Постанови № 3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якими визначено, що не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку, відповідно до ст. 1191 ЦК України.

Такий висновок місцевого суду відповідає встановленим по справі обставинам та ґрунтується на законі.

Відповідно до п.9.1 ст.9 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ст.993 ЦКУ).

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків (ст.1172 ЦКУ).

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ст.1187 ЦКУ).

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч.1 ст.1191 ЦКУ).

Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК.

Страховик виконав взяті на себе зобов'язання, здійснивши виплату страхового відшкодування, розмір якого був визначений у відповідності до вимог Закону. Завдана шкода відшкодована особі, яка на правовій підставі керувала транспортним засобом, що узгоджується з нормами діючого законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Апелянт визначену позивачем суму шкоди належними та допустимими доказами не спростував.

Суд першої інстанції повно та об'єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог до ТОВ «Глобинський м'ясокомбінат».

При цьому суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права відповідно до характеру правовідносин, що склалися між сторонами та в межах заявлених позовних вимог.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України , колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобинський м'ясокомбінат» - відхилити.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 28 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий суддя : /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Т.В. Одринська