Справа № 362/4917/14 Головуючий у І інстанції Ковбель М. М.
Провадження № 22-ц/780/603/15 Доповідач у 2 інстанції Верланов С.М.
Категорія 47 19.01.2015
УХВАЛА

Іменем України

19 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Воробйової Н.С., Сліпченка О.І.,

при секретарі - Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/2 від всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дітьми повноліття та допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Вимоги позову обґрунтувала тим, що з 19 серпня 2005 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 25 вересня 2014 року було розірвано. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач не виконує свого обов'язку щодо матеріального забезпечення дітей, позивач просила її позов задовольнити.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто на її користь з ОСОБА_2 аліменти на утримання двох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/2 від всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 жовтня 2014 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позову, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

За правилами ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 СК України передбачені способи виконання батьками такого обов'язку.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України).

Згідно з ч.2 ст.183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що сторони з 19 серпня 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2014 року. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти проживають разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідками виконавчого комітету Саливонківської сільської ради Васильківської району Київської області від 09 жовтня 2014 року №771, №772 (а.с. 11,12).

Відповідач працює оператором виробничої дільниці у публічному акціонерному товаристві «Саливонківський цукровий завод» та щомісячно отримує заробітну плату, що підтверджується довідкою публічного акціонерного товариства «Саливонківський цукровий завод» про доходи ОСОБА_2 від 13 жовтня 2014 року №164 (а.с.10).

Із наявної в матеріалах справи заяви відповідача ОСОБА_2 від 10 листопада 2014 року вбачається, що він позовні вимоги ОСОБА_3 визнає (а.с.15).

Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз'яснено, що за змістом ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, який не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Установивши, що діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, відповідач має регулярний дохід та погодився на сплату аліментів у визначеному позивачем розмірі, подавши заяву про визнання позову, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що позовні вимоги є доведеними та задовольнив позов.

Таким чином рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що діти знаходяться на утриманні відповідача відповідно до довідки виконавчого комітету Саливонівської сільської ради Васильківської району Київської області від 08 грудня 2014 року №981 та довідки фельдшерсько-акушерського пункту с. Саливонки від 25 листопада 2014 року № 292, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Однак відповідач не довів, що він подавав до суду першої інстанції вказані вище документи і йому було відмовлено у їх дослідженні, а також те, що неподання цих документів було зумовлено поважними причинами.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та висновків суду не спростовують.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив обставини справи, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про задоволення позову і ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвалу апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді