Справа № 177/2273/14-ц
Провадження № 2/177/48/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 січня 2015 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Строгової Г. Г.

за участі: секретаря Дзиговської Т. Б.,

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_5 звернувся до суду 28.07.2014 року із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував на те, що відповідачем ОСОБА_3 01.01.2011 року йому були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості, за що вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 19.10.2011 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі та на підставі ст. ст. 75 КК України від відбування призначеного судом покарання його було звільнено з випробуванням строком на 1 рік.

Позивач зазначив, що у зв'язку з спричиненням йому відповідачем ОСОБА_3 умисних тілесних ушкоджень, сім'я останнього понесла значні матеріальні витрати, а саме: ними було витрачено кошти на придбання пального на поїздки до районної лікарні, до судмедексперта, до головного дитячого травматолога в с. Даманське, Криворізького райвідділу міліції, Криворізького районного суду. Зазначені вище поїздки були здійсненні на транспортному засобі, який належить його бабусі, за весь час поїздок ними було використано 4 522,94 грн. на придбання пального, крім того, 860, 00 грн. на придбання моторного масла.

Також, за отримання довідки про наявність та кількість опадів у м. Кривий Ріг та Криворізькому районі з Дніпропетровського обласного центра гідрометеорології було сплачено 118,00 грн. Всього матеріальна шкода спричинена позивачу склала 5 500, 94 грн.

Крім того, позивач зазначив, що діями відповідача ОСОБА_3 йому була спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що він переніс фізичний біль, моральні страждання, які мали місце протягом довгого часу, в період його лікування, також те, що він визнаний інвалідом дитинства та на час спричинення відповідачем йому тілесних ушкоджень був неповнолітнім, про що відповідач знав, однак це його не зупинило. Дії відповідача також, принизили його перед однолітками та друзями, оскільки він не міг самостійно себе захистити, що також спричинило йому страждання, отже спричинену моральну шкоду він оцінює у 25 000, 00 грн.

Тому просить суд стягнути з відповідача на його користь спричинену матеріальну шкоду в розмірі 5 500, 94 грн. та моральну в розмірі 25 000, 00 грн.

Представник позивача - ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в судовому засіданні, кожна окремо, підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, про що надав письмові заперечення (а.с. 50), просив суд відмовити в задоволені матеріальної шкоди в розмірі 5 500, 94 грн., оскільки надані позивачем докази, а саме копія договору № 19 р від 29.06.2011 року укладена стороною яка не є позивачем по справі, надані фіскальні чеки на придбання пального не ідентифіковані. Щодо моральної шкоди визнає частково в розмірі 500, 00 грн., посилаючись на те, що він є сиротою, постійного місця проживання та роботи не має, отже його матеріальний стан вкрай важкий.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши докази, які містяться в письмових матеріалах справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_3 01.01.2011 року позивачу ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості, у зв'язку з чим вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 19.10.2011 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі та на підставі ст. ст. 75 КК України від відбування призначеного судом покарання його було звільнено з випробуванням строком на 1 рік (а.с. 22-23).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Як зазначив в позовній заяві позивач його сім'єю, у зв'язку з спричиненням йому тілесних ушкоджень середньої тяжкості було понесені матеріальні збитки на придбання пального на поїздки до районної лікарні 06.01.2014 року, 21.01.2011 року, до судмедексперта 11.02.2011 року, 18.02.2011 року, 23.02.2011 року, до головного дитячого травматолога в с. Даманське 14.02.211 року, 21.02.2011 року, 24.02.2011 року, до Криворізького райвідділу міліції 29.04.2011 року, 05.05.2011 року, 14.05.2011 року, 17.05.2011 року, до Криворізького районного суду 15.06.2011 року, 22.06.2011 року, 07.09.2011 року, про що надав фіскальні чеки на придбання пального (а.с. 10-16), також на придбання моторного масла було витрачено 860, 00 грн. (а.с. 8). Як зазначив позивач зазначені вище поїздки були здійсненні на транспортному засобі - Автобус-D, д/н НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2, що вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 20), яка є бабусею позивача.

Крім того, при розгляді кримінального провадження № 1-139/11 ними було оплачено довіку про наявність та кількість опадів у м. Кривий Ріг та Криворізькому районі з 25.12.2010 року по 01.01.2015 року надану 21.06.2011 року Дніпропетровським обласним центром з гідрометеорології державної гідрометеорологічної служби Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, вартість якої склала 118, 27 грн. (а.с. 4). Отже, з наданого позивачем розрахунку матеріальна шкода спричинена йому діями відповідача склала 5 500, 94 грн.(а.с. 18).

Відповідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу, при цьому відповідно до вимог ст. 587, 58 ЦПК України надані сторонами докази повинні бути належними та допустимими.

Оцінивши вищевказані докази з точки зору належності та допустимості, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 5 500, 94 грн. задоволенню не підлягає. Надані позивачем фіскальні чеки на придбання пального на суму 4 522,94 грн. та придбання моторного масла на суму 860, 00 грн., суд не може прийняти до уваги оскільки вони не ідентифіковані, поїздки до установ у вказані позивачем дати нічим не підтверджені, тобто не надано ніяких довідок з відповідних установ, що саме в зазначені вище дати ОСОБА_5 перебував в кожній з них. Також, як зазначає позивач, поїздки були здійснені на транспортному засобі, який належить його бабусі, однак з матеріалів справи не вбачається доказів родинних стосунків між ОСОБА_2 та позивачем.

Суд також, не може прийняти до уваги доводи позивача про оплату ним довідки про наявність та кількість опадів у м. Кривий Ріг та Криворізькому районі з 25.12.2010 року по 01.01.2015 року від 21.06.2011 року, оскільки договір № 19р від 29.06.2011 року щодо надання інформації був укладений між Дніпропетровським обласним центром з гідрометеорології державної гідрометеорологічної служби Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи та АО «Юридична консультація Ц-Міського району м. Кривого Рогу» (а.с. 7), оплачена зазначена послуга та прийнята ОСОБА_2 (а.с. 5,6).

Отже, з наданих доказів не вбачається, того що позивачем були понесені зазначені витрати, а тому у задоволені позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч. 1,2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Відповідно до ч.4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Як зазначив в судовому засіданні позивач діями відповідача ОСОБА_3 йому спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що він переніс фізичний біль, моральні страждання, які мали місце протягом довгого часу, в період його лікування, також те, що він визнаний інвалідом дитинства та на час спричинення відповідачем йому тілесних ушкоджень був неповнолітнім, про що відповідач знав, однак це його не зупинило. Дії відповідача також, принизили його перед однолітками та друзями, оскільки він не міг самостійно себе захистити, що також спричинило йому страждання.

Згідно п.17-1 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» потерпілий, тобто особа, якій заподіяно моральну шкоду внаслідок незаконних дій, має право пред'явити позов про її відшкодування. Пунктом 3 цієї ж постанови встановлено, що під моральною (немайновою) шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Окрім цього, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03. 1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди «(зі змінами та доповненнями) було роз'яснено, що заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб в розмірі відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди на користь позивача ОСОБА_5 суд, враховує характер та обсяг заподіяних позивачу моральних, душевних і психічних страждань, яких зазнав позивач характер немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення), також враховує майновий стан відповідача, який не має постійного місця проживання та заробітку, приходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди ґрунтуються на законі та повинні бути стягнуті з відповідача, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути моральну шкоду в розмірі 15 000, 00 грн.

Оскільки рішення постановляється на користь позивача, якого звільнено від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 5 ЗУ «Про судовий збір», то згідно з ч. 2 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 213-215 ЦПК України, ст. 16, 22, 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ін НОМЕР_2, на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 15 000, 00 грн. (п'ятнадцять тисяч грн.. 00 коп.).

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ін НОМЕР_2, на користь держави судові витрати в розмірі 243, 60 (двісті сорок три грн. 60 коп.).

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом того ж строку з дня отримання копії рішення.

Суддя: