Справа №587/495/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Степаненко О. А.
Номер провадження 22-ц/788/1522/15 Суддя-доповідач - Левченко Т. А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Дубровної В. В. , Околота Г. М.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 07 липня 2015 року

у справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 про стягнення грошових сум за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

17.02.2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся з вищезазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що 23 травня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0. Відповідно до укладеного договору відповідачу наданий кредит в іноземній валюті - 65000 доларів США, який він зобов'язувався повернути у повному обсязі не пізніше 22 травня 2029 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 9,0 % річних. Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 29.01.2015 року має заборгованість 58473,33 доларів США, що за курсом НБУ станом на 29.01.2015 року становить 927939,29 гривень-заборгованість по кредиту та процентам та 4522,45 гривень-пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, з яких: 55139,83 доларів США, що за курсом НБУ станом на 29.01.2015 року становить 875038,50 гривень - кредитна заборгованість, 3333,50 доларів США, що за курсом НБУ станом на 29.01.2015 року становить 52900,79 гривень - заборгованість по процентам, 1282,72 гривень - пеня за прострочення сплати за кредитом, 3239,73 гривень пеня за прострочення сплати процентів. Тому позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати по справі.

Рішенням суду від 07 липня 2015 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 55139,83 доларів США заборгованості за договором кредиту та процентам, що за курсом НБУ станом на 29 січня 2015 року становить 927939,29 гривень; 3333,50 доларів США кредитної заборгованості по процентах, що за курсом НБУ станом на 29 січня 2015 року становить 52900 гривень 79 копійок; 1282 гривні 72 копійки пені за прострочення сплати за кредитом; 3239 гривень 73 копійки пені за прострочення сплати процентів за кредитним договором та 3654 гривні судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить змінити резулютивну частину судового рішення виклавши її наступним чином: «Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 45139,50 доларів США заборгованості за тілом кредиту, що у гривнему еквіваленті станом на 29 січня 2015 року становить 715 912 грн. 47 коп.; 1333,50 доларів США кредитної заборгованості по процентах, що за курсом НБУ станом на 29 січня 2015 року становить 21149 грн. 31 коп.; 851 грн. 20 коп. пені. Розмір стягнутого судового збору залишити без змін. В доводах апеляційної скарги зазначає, що рішення суду є необгрунтованим, його висновки не підтверджуються зібраними по справі доказами. Зокрема, вважає, що позивач не довів розмір заборгованості за кредитним договором належними доказами, який на його думку є меншим.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_4, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що 23 травня 2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 (а.с.6-13)

Відповідно до укладеного договору відповідачу наданий кредит в іноземній валюті - 65000 доларів США. Відповідач зобов'язувався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 22 травня 2029 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 9,0 % річних. Так як відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує у нього виникла заборгованість, яка станом на 29.01.2015 року складає: 55139,83 доларів США - заборгованість за кредитом, що за курсом НБУ станом на 29 січня 2015 року становить 927939,29 гривень; 3333,50 доларів США - заборгованість по процентах, що за курсом НБУ станом на 29 січня 2015 року становить 52900 гривень 79 копійок; 1282 гривні 72 копійки пені за прострочення сплати кредиту; 3239 гривень 73 копійки пені за прострочення сплати процентів.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, а тому повинен сплатити на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитом, заборгованості по простроченим процентам та пені за несвоєчасну сплату кредиту та процентів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, так як суд дійшов його правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. ст. 526, 530 ч.1 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Ст. 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.

Відповідно до п. 5.5. кредитного договору, укладеного сторонами, у випадку несплати позичальником чергового ануїтетного платежу в установлений цим договором день сплати ануїтетного платежу більше ніж на один місяць, та/або порушення інших умов договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів у порядку встановленомурозділом 12 цього договору.

Згідно п. 12.1. розділу 12 кредитного договору сторони погодили, що у випадку настання обставин, визначених у п.п. 2.3., 4.9., 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 8.4., 10.2., 10.14. цього договору та направлення банком на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 31 календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від банку, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 32 календарний день з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку, при цьому у випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни позичальником адреси, без попереднього про це письмового повідомлення банку чи у разі неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку з інших підстав протягом 40 (сорока) календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) банком, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 41 календарний день з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку.

02 грудня 2014 року ОСОБА_3 було направлено рекомендованим листом повідомлення, передбачене п. 12.1. кредитного договору, в якому банк повідомив його, що в зв'язку з нездійсненням ним платежів за кредитним договором, він зобов'язаний сплатити заборгованість по кредиту в сумі 55139,83 доларів США, в тому числі прострочену в сумі 819,45 доларів США, а також прострочену заборованість по процентам в сумі 2070,85 доларів США (а. с. 35-39).

Так як відповідач порушив взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, суд першої інстанції виходячи з положень ст. ст. 526, 527, 623 ЦК України, прийшов до обгрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що позивач не вказав в розрахунку заборгованості з якого часу у відповідача утворилась прострочена заборгованість та в якому розмірі.

Так, з розрахунку заборгованості вбачається, що з червня 2014 року відповідач припинив вносити платежі на погашення кредиту, а з липня 2014 року також припинив вносити платежі на погашення процентів. Станом на 29.01.2015 року прострочена заборгованість відповідача по тілу кредиту складає 1326,02 доларів США, прострочена заборгованість по процентам - 3333,50 доларів США. В розрахунку заборгованості також вказано розмір облікової ставки НБУ за яким розраховано пеню та строк за який вона нарахована, а саме: за період з 25.07.2014 року по 29.01.2015 року, а тому колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги про те, що сума заборгованості є не зрозумілою.

Щодо тверджень представника відповідача в судовому засіданні апеляційного суду про те, що до суми заборгованості не враховано платежі, які банк перерахував з зарплатної картки відповідача, то вони спростовуються довідкою-розрахунком заборгованості за кредитним договором, з якої вбачається, що в розрахунку заборгованості враховані всі платежі, здійснені відповідачем станом на 29.01.2015 року. Доказів здійснення відповідачем яких-небудь платежів до 29.01.2015 року, які не відображені у розрахунку заборгованості ні відповідачем, ні його представником суду не надано.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування рішення суду. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.1; 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 07 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -