Справа № 626/2035/14-ц
Провадження № 2/626/26/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12.01.2015 року м. Красноград

Красноградський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Дудченка В.О.

при секретарі Зінченко Л.В.

представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Краснограді цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення факту, що має юридичне значення, проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

В зміненій позовній заяві позивач ОСОБА_4 просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме проживання з 07.11.1997 року і по ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4, однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з померлим ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6, а також визнати за нею право власності на 3/4 частини спільного сумісного нерухомого майна з померлим ОСОБА_6 у вигляді Житлового будинку (А-1) з Прибудовою (а) та Прибудовою (а-1), Гаража (Б), Сараю (В), Літньої кухні (В-1), Погріба (Г), Огорожі (Н) за адресою: АДРЕСА_4.

В обґрунтування позову вона зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_5 по АДРЕСА_4, помер ОСОБА_6, з яким вона прожила однією сім'єю з 07.11.1997 року по 01.01.2004 року, а з 01.01.2004 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Після його смерті вона поховала свого чоловіка ОСОБА_6 та понесла всі витрати, пов'язані з похованням. На день смерті ОСОБА_6, вона була зареєстрована разом з ним по АДРЕСА_4. Вказаний житловий будинок з надвірними будівлями належав померлому ОСОБА_6 на підставі Договору купівлі - продажу від 21.03.2000 року, який було придбано в розстрочку за спільні кошти. Проживати однією сім'єю з ОСОБА_6 вони вирішили 07.11.1997 року, після святкування свята Жовтневої революції, і розпочалося воно в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, і в цей день вони здійснили спільне фото в цій квартирі.

Під час спільного проживання з 07.11.1997 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, вони вирішили змінити своє місце проживання, і з березня 2000 року продовжили проживати однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в АДРЕСА_4.

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 08.07.2014 року її заяву про встановлення факту проживання однією сім'єю було задоволено, та встановлено юридичний факт, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала однією сім'єю з 07.11.1997 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 з ОСОБА_6 по день його смерті в його будинку в АДРЕСА_4.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 19.11.2014 року вказане рішення Красноградського районного суду від 08.07.2014 року було скасовано, а її заяву про встановлення факту проживання однією сім'єю залишено без розгляду, та роз'яснено про моє право на звернення до суду в позовному провадженні.

Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_4, на час його купівлі за їхні спільні кошти мав загальну площу 30,6 кв. метрів, жилу площу - 16,6 кв. метрів, складався із однієї кухні та 2-х жилих кімнат, при якому були Б-гараж, В- Сарай, Г - погріб, Н - огорожа.

В 2000 році вони спільно розпочали користуватись вказаним житловим будинком з надвірними будівлями, обробляли огород, де і розпочали постійно проживати, оскільки внаслідок спільної праці завели підсобне господарство, що вимагало постійної уваги та присутності.

В серпні 2002 року внаслідок спільної праці вони здійснили покращення даного будинку, шляхом його газифікації, а в липні 2008 року здійснили його підключення до мережі водопостачання.

Після смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 відкрилась спадщина, в тому числі на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_4.

ОСОБА_5 є рідною донькою померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 члена її сім'ї ОСОБА_6 та є спадкоємцем першої черги.

Постановою від 03 вересня 2014 року державного нотаріуса Красноградської державної нотаріальної контори Мошковою Н.О., позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме, видачі свідоцтва про право власності на 1/2 частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4, оскільки факт реєстрації шлюбу не доведено, виявляється неможливим видати свідоцтво про право власності на 1/2 частку житлового будинку у відповідності до статті 63 Сімейного кодексу України.

В зв'язку з чим позивач вважає, що вона має в судовому порядку набути право власності на 3/4 частини вказаного житлового будинку з надвірними прибудовами на підставі наступного.

Майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.( ч.1 ст.17 ЗУ "Про власність").

Якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь - якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.(ч.1 ст.74 СК України).

На майно, що є об'єктом права спільної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь - якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. (ч.2 ст.74 СК України).

У разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. (ч. 1 ст. 70 СК України).

Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.(ч.4 ст.368 ЦК України).

За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.(ч.2 ст.372 ЦК України).

Істотними обставинами є тривале проживання та покращення житлового будинку і надвірних будівель, їх утримання, створення фактично нового нерухомого майна. Розведення домашнього господарства та оброблення огороду, проживання малолітньої дитини ОСОБА_9, 2002 року народження, в зв'язку з чим вона просить визнати за нею право власності саме на 3/4 частини вказаного житлового будинку з надвірними прибудовами.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримали в повному обсязі, пославшись на доводи та факти, викладені в позові.

Представники відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнали, заперечували факт проживання однією сім'єю ОСОБА_4 та ОСОБА_10, а також вважали, що вимоги позивача про визнання за нею права власності на 3/4 частину спірного майна є безпідставними та необгрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки будинок АДРЕСА_4 за життя був придбаний покійним батьком ОСОБА_5 - ОСОБА_6, що підтверджується договором купівлі продажу від 21 березня 2000 року за 7293 грн., з яких було одноразово сплачено 6450 грн. Решту грошей, а саме 150 доларів США було сплачено батьком 31 травня 2000 року відповідно до нотаріально посвідченої розписки. Будь-яких відомостей щодо купівлі вказаного будинку за спільні гроші з позивачкою, та подальша сплата решти коштів ні договір купівлі продажу, ні розписка не містить, що виключає можливість права позивачки на частину спадщини - права власності.

Суд заслухавши всіх осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та надані сторонами документи, оцінивши всі наявні докази в сукупності та давши їм належну оцінку, вважає що позов підлягає частковому задоволенню.

В частині встановлення факту, що має юридичне значення, а саме проживання з 07.11.1997 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4, однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з померлим ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6, суд задовольняє частково, виходячи з наступного.

Так, відповідно до позовної заяви та пояснень в судовому засіданні, позивачка стверджувала що вона разом з померлим ОСОБА_6 проживала однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 07.11.1997 року по ІНФОРМАЦІЯ_5: а саме з 07.11.1997 року по березень 2000 року вини мешкали в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, а з березня 2000 року продовжили однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в АДРЕСА_4, пославшись при цьому на матеріали справи, а саме довідки Піщанської сільської ради та пояснення допитаних свідків в судовому засіданні.

В ході судового розгляду справи встановлено наступне.

Відповідно до довідок Піщанської сільської ради №147, 148 від 16.10.2008 року, померлий ОСОБА_6 та ОСОБА_4, проживали разом по АДРЕСА_4(а.с.74-75).

Згідно копії паспорта ОСОБА_4 та довідки Піщанської сільської ради №621 від 19.05.2014 року, ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 з 10.02.2003р.(а.с.5-7, 21, 72).

Допитані в ході судового розгляду справи свідки зі сторони позивача - ОСОБА_11 та ОСОБА_12, що мешкають по АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6, показали в судовому засіданні, що з березня 2000 року, вони почали бачити у себе по сусідству в будинку АДРЕСА_4 раніше невідомих чоловіка та жінку. Як вони узнали в подальшому це були ОСОБА_6 та ОСОБА_4, які мешкали у вказаному будинку, вони разом вели спільний побут, город, тримали хазяйство.

Відповідно до довідки Піщанської сільської ради №331 від 25.02.2014 року, ОСОБА_4, що мешкає по АДРЕСА_4, поховала свого чоловіка ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5(а.с.71).

Таким чином, проаналізувавши вище наведені докази та покази свідків, суд вважає доведеним факт проживання однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 в АДРЕСА_4, а саме з березня 2000 року по ІНФОРМАЦІЯ_5.

При цьому враховуючи положення п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України та ст.74 СК України, встановлення такого факту як проживання однією сім'єю як чоловік та жінка без шлюбу було введено тільки з прийняттям "нового" цивільно-процесуального кодексу України, який набрав чинності тільки 01.09.2005 року, таким чином вказаний факт можливо встановити тільки з даного часу, оскільки ЦПК України 1963 року не передбачав встановлення такого факту.

З урахуванням наведеного суд вважає доведеним факт проживання однією сім'єю як чоловік та жінка без шлюбу ОСОБА_4 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 з березня 2000 року по ІНФОРМАЦІЯ_5, а саме з березня 2000 року по 01.09.2005 року - факт спільного проживання, а з 01.09.2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 - факт проживання однією сім'єю як чоловік та жінка без шлюбу.

Поряд з цим, факт проживання однією сім'єю з 07.11.1997 року по березень 2000 року, про що вказувала позивача, суд вважає невстановленим та відмовляє в цій частині в зв'язку з недоведеністю позовних вимог, виходячи з наступного.

Так, в матеріалах справи будь яких достовірних доказів в підтвердження вказаного факту сумісного проживання не мається, не надано таких сторонами і в судовому засіданні. Жоден з заявлених та допитаних свідків в судовому засіданні, факту проживання однією сім'єю з 07.11.1997 року по березень 2000 року не підтвердив, також і в справі немає жодного документу в його підтвердження.

Одні лише ксерокопії фотокарток на які посилається позивач та його представник, які з їх пояснень були зроблені саме 07.11.1997 року, після святкування свята Жовтневої революції, коли вони і розпочали сумісно проживати в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, не можуть свідчити про такий факт за даний період, оскільки суд надає їм критичну оцінку, т.я. з наданих фотокарток, взагалі не можливо встановити, час їх виникнення, місце, де вони були зроблені, яку подію вони підтверджують та який саме факт вони засвідчують(а.с.73).

При цьому в судовому засіданні були дослідженні всі докази надані сторонами, а також допитані всі заявлені свідки, окрім тих, клопотання про виклик яких самим позивачем було знято.

Статтею 10 ЦПК України передбачене, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно положенням ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4 в частині встановлення факт проживання однією сім'єю з 07.11.1997 року по березень 2000 року з ОСОБА_6, за недоведеністю вказаних позовних вимог.

При цьому, відмова у задоволенні позову з вказаних підстав не перешкоджає позивачу звернутись повторно до суду, обравши у відповідності до ст.16 ЦК України належний спосіб захисту прав та інтересів неповнолітніх дітей, які вони вважають порушеними та доводити свої вимоги у відповідності до положення ст.ст.10, 60 ЦПК України.

Також суд відмовляє в задоволенні позову в частині визнання права власності за позивачем ОСОБА_13 на 3/4 сумісного нерухомого майна з померлим ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 у вигляді Житлового будинку (А-1) з Прибудовою (а) та Прибудовою (а-1), Гаража (Б), Сараю (В), Літньої кухні (В-1), Погріба (Г), Огорожі (Н) за адресою: АДРЕСА_4, виходячи з наступного.

Так, в обґрунтування позову в цій частині позивачка посилається на положення ст.ст.70, 74 СК України та ст.ст.368, 372 ЦПК України, а саме про те що вона разом з ОСОБА_6 проживала однією сім'єю як чоловік та жінка без шлюбу, а також що майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю. В 2000 році вони спільно з померлим ОСОБА_6 за спільні кошти придбали житловий будинок за адресою: АДРЕСА_4, розпочали користуватись вказаним житловим будинком з надвірними будівлями, обробляли огород, де і розпочали постійно проживати, внаслідок спільної праці завели підсобне господарство, що вимагало постійної уваги та присутності. В серпні 2002 року внаслідок спільної праці вони здійснили покращення житлового будинку, шляхом його газифікації, а в липні 2008 року здійснили підключення житлового будинку до мережі водопостачання.

В ході розгляду справи було встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку в розстрочку від 21.03.2000 року, ОСОБА_14 продав, а ОСОБА_6 купив житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_4, на підставі чого, саме за ОСОБА_6 було і зареєстровано право власності на вказаний будинок. В подальшому, а саме 31.05.2000 року ОСОБА_6 передав продавцю залишок недоплаченої суми в розмірі 150 доларів США за вищезазначений будинок, що підтверджено відповідною розпискою(а.с.10-12).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 - помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть(а.с.20).

Допитаний в якості свідка ОСОБА_14 пояснив суду, що він був колишнім власником житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_4, а в березні 2000 року здійснив його продаж. При укладанні договору купівлі-продажу з іншого боку були присутні чоловік та жінка, прізвища яких він не пам'ятає, від кого саме він отримав основну суму коштів за вказаний будинок, а також потім доплату по розписці 31.05.2000 року, він не пам'ятає, в зв'язку з тим, що вказані події відбувалися майже 15 років тому. При цьому, оглянувши в судовому засіданні сам договір купівлі-продажу від 21.03.2000 року та розписку від 31.05.2000 року свідок пояснив, що вказані документи є справжніми, підпис належить йому, тобто сторони з якими укладався договір на той час були ті, які там вказані.

Таким чином, відповідно до наданих суду документів, єдиним власником вказаного житлового будинку є тільки ОСОБА_6

Також суд вважає неспроможнім посилання позивача про те, що в серпні 2002 року внаслідок саме спільної праці вони здійснили покращення житлового будинку, шляхом його газифікації, а в липні 2008 року здійснили підключення житлового будинку до мережі водопостачання, оскільки будь-яких доказів позивачем з цього приводу також не надано. З наданих позивачем доказів, вбачається що вся технічна документація з цього приводу оформлена тільки на власника будинку - ОСОБА_6(а.с.15-19).

Відповідно до пояснень самої позивачки в судовому засіданні з 2000 року вона не працює.

Таким чином в ході судового розгляду справи не було встановлено та доведено, що будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_4, було придбано саме за спільні кошти позивачки ОСОБА_4 та ОСОБА_6, а також що внаслідок саме спільної праці вони здійснили покращення даного житлового будинку, оскільки будь-яких достовірних доказів чи документів про це матеріали справи не містять, не підтверджено це і показами допитаних свідків в ході судового розгляду справи.

Окрім цього, як встановлено в ході судового розгляду справи, оспорюваний будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_4 було придбано ОСОБА_15 21 березня 2000 року, а положення ст.ст.368, 372 ЦПК України, як і всього кодексу взагалі, на які посилається позивач, набрали чинності тільки з 01.01.2004 року, тобто після набуття права власності на вказаний будинок ОСОБА_15, в зв'язку з чим дані положення закону не поширюються на дані правовідносини.

Стосовно положень ст.ст.70, 74 ЦПК України, на які теж посилається позивач, як на підставу набуття права власності на будинок, теж набрали чинності тільки з 01.09.2005 року, тобто після набуття ОСОБА_15 права власності на вказаний будинок, в зв'язку з чим дані положення закону також не поширюються на дані правовідносини, оскільки право власності виникло раніше.

З урахуванням вище наведеного, в судовому засіданні було встановлено лише факт проживання однією сім'єю як чоловік та жінка без шлюбу ОСОБА_4 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 з березня 2000 року по ІНФОРМАЦІЯ_5, а саме з березня 2000 року по 01.09.2005 року - факт спільного їхнього проживання, а з 01.09.2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 - факт проживання однією сім'єю як чоловік та жінка без шлюбу.

Підстав для задоволення позову в частині встановлення факту проживання однією сім'єю з позивачки ОСОБА_4 з ОСОБА_6 з 07.11.1997 року по березень 2000 року та визнання за ОСОБА_4 права власності на 3/4 сумісного нерухомого майна з померлим ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 у вигляді житлового будинку та надвірних будівель, судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 4, 57-60, 10, 11, 16, 209, 212, 214, 215, 256 ЦПК України, ст.ст.368, 372 ЦК України, ст.70, 74 СК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, ОСОБА_4 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 з березня 2000 року по ІНФОРМАЦІЯ_5.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення в апеляційний суд Харківської області через Красноградський районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дудченко В.О.