Справа № 2-3543/11
РІШЕННЯ

Іменем України

16 січня 2015 року Бердянський міськрайонний суд

У складі: головуючого - судді Троценко Т. А.

При секретарі: Корнієнко М. Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності,

Встановив:

ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, де вказав, що йому належить на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1, а також житловий будинок АДРЕСА_2

Відповідачу ОСОБА_2 належить на праві власності житловий будинок № АДРЕСА_3.

У 2006 році вона збудувала на території свого домоволодіння гараж «Е» та душ - вбиральню «Т», розміщення яких порушує його право на безпечне використання належного йому на праві власності майна.

Так, розташування вбиральні - душу становить загрозу здоров»ю його родини, у вікна будинку проникає запах фекалій та сечі, наслідком чого він не може нормально відпочивати у своєму будинку. Витік з душу - туалету здійснюється у котлован поблизу його будинку, що спричиняє намокання зовнішньої стіни будинку «А» і її руйнування.

Гараж «Е» розташований поблизу з належною йому нежитловою будівлею «В», при цьому гаражем частково закриті його вікна, що заборонено протипожежними правилами, це також заважає нормальному користуванню своєю власністю.

На тій підставі, що усі ці будівлі здійснені самочинно, іншого способу усунення порушення не існує, просить зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні належним йому житловим будинком АДРЕСА_2 шляхом знесення самовільно збудованої вбиральні - душу «Т», яка розташована по АДРЕСА_3; і самовільно збудованого там же гаражу «Т», який заважає йому користуватись нежитловою будівлею «В» по АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_4 підтримала позовні вимоги і пояснила, що оскільки вбиральня - душ і гараж були збудовані ОСОБА_2 без належного дозволу, а потім введені в експлуатацію за спрощеною системою інспекцією ДАБК у Запорізькій області, вони незалежно від того, що на них визнано відповідачкою право власності, вважаються самочинними, порушують санітарні та протипожежні норми щодо відстані розміщення до будівель, що належать ОСОБА_1, а тому підлягають знесенню, оскільки іншого способу усунення йому перешкод у користуванні своєю власністю не існує взагалі. Висновком експертизи підтверджено наявність негативного впливу самочинних споруд на житловий будинок та на нежитлову будівлю.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і пояснив, що вбиральня - душ та гараж належать ОСОБА_2 на праві власності, розташовані на земельній ділянці, що належить їй на праві власності і виділена під будівництво житлового будинку, господарських будівель і споруд. При введенні цих будівель в експлуатацію не було виявлено ніяких порушень при їх будівництві, до того ж сам позивач розмістив стіну житлового будинку таким чином, що вона розташована на самій межі, що робить неможливим розміщення ОСОБА_2 господарських будівель без порушення будівельних норм.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, сторони по справі є сусідами, так ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09. 07. 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу ОСОБА_6, належить житловий будинок «А», розташований по АДРЕСА_2, реєстр № 1388, на підставі свідоцтва про спадщину за законом від 09. 07. 2014 року належить житловий будинок АДРЕСА_1, реєстр № 1394, до складу якого входить нежитлова будівля «В».

ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 14. 08. 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу ОСОБА_7, належить 2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_3, а на підставі договору дарування від 22. 03. 2005 року посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу ОСОБА_7, належить 1/3 частина цього ж будинку.

Земельна ділянка під домоволодіння належить відповідачу на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 156835 від 25. 10. 2005 року, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

ОСОБА_1 заявляє про порушення свого права на безпечне користування власністю у зв'язку з самочинним побудуванням у 2006 році ОСОБА_2 на своїй території вбиральні - душу та гаражу, які розташовані впритул до стіни житлового будинку «А» та нежитлової будівлі «В».

Судом встановлено, що на підставі Декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої 16. 01. 2012 року Інспекцією ДАБК у Запорізькій області гараж «Е» та вбиральня - душ «Т», розташовані на території домоволодіння ОСОБА_2, ведені в експлуатацію.

Таким чином, на момент слухання справи спірні господарчі споруди - вбиральня - душ «Т» та гараж «Е», що належить ОСОБА_2, не можуть мати статус самочинних споруд, до яких застосовуються вимоги ЦК України, що передбачають режим самочинного будівництва, і суд вважає що позиція позивача щодо застосування наслідків, передбачених ст. 376 ЦК України є помилковою.

Отже суд розглядає позов в межах ст. 391 ЦК України, про захист права власника, що було заявлено у позові.

Згідно до вказаної статті власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, тобто він має бути позбавлений повністю або частково можливості користуватись і розпоряджатись належним йому майном на підставі наявних порушень з боку відповідача.

Натомість як вбачається з матеріалів справи і пояснень представника позивача, а також з висновку судової будівельно - технічної експертизи, листа Бердянського відділу МНС України в Запорізькій області, порушення з боку ОСОБА_2 полягає у порушенні будівельних, санітарних та пожежних норм розміщення вбиральні - душу «Т» та гаражу «Е» при їх будівництві.

При цьому у висновку судової будівельно - технічної експертизи зазначено, що причиною затікання та намокання стіни будинку «А» в домоволодінні № 31 являється неякісне виконання примикання покрівлі вбиральні - душу «Т» до стіни будинку і близьке розташування накопичувального баку на даху вбиральні - душу до стіни будинку, проте не вказано рекомендації щодо можливості усунення цих недоліків.

Ніяких доказів того, що житловим будинком «А» по АДРЕСА_2 та нежитловою будівлею «В» по вул. АДРЕСА_1 ОСОБА_1 не може користуватись або розпоряджатись у зв'язку з порушенням норм розміщення суду не представлено.

Крім того, позивачем зроблено самостійний висновок щодо того, що не існує взагалі інших способів усунення перешкод у користуванні ОСОБА_1 нерухомим майном, як тільки знесення ОСОБА_2 господарських споруд, проте таке питання перед експертом, який має відповідну кваліфікацію, не ставилося і, відповідно, не досліджувалося.

Суд також зважає на той факт, що розміщення позивачем стіни житлового будинку на самій межі з домоволодінням ОСОБА_2 робить неможливим дотримання останньою усіх нормативів з розміщення своїх господарських споруд, і той факт, що таке розміщення було узгоджене з колишнім власником житлового будинку АДРЕСА_3, не може судом братись до уваги, оскільки це вочевидь є також порушенням будівельних норм з боку позивача.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги не доведені, не обґрунтовані, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 391 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 21-215 ЦПК України, суд

Вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення через Бердянський міськрайонний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:Т. А. Троценко