Справа 2/431/3555/15-ц
Провадження 2/431/1992/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року Старобільський районний суд

Луганської області

у складі: головуючого - судді Озерова В.О.,

при секретарі Дубініній О.О.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Старобільську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Старобільського районного відділу Управління державної міграційної служби України в Луганській області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстраційного обліку,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Старобільського районного відділу Управління державної міграційної служби України в Луганській області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстраційного обліку.

В подальшому позивач ОСОБА_1 звернувся з додатковими позовними вимогами про стягнення з відповідача ОСОБА_2 судового збору та витрат на правову допомогу.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 13 жовтня 1999 року, виданого головою районної держадміністрації ОСОБА_3. Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована в належній йому квартирі, але не проживає в ній з часу реєстрації в ній по теперішній час. Реєстрація відповідача була зроблена на підставі прохання її чоловіка ОСОБА_4, який вирішував питання щодо прийняття спадщини від померлих батьків, щоб у подальшому у спадковому будинку зареєструвати свою дружину - відповідача по справі. Спадкова квартира розташована за адресою: АДРЕСА_2. По теперішній час ОСОБА_4 так і не вирішив питання щодо прийняття спадщини та перереєстрації своєї дружини ОСОБА_2 Більш того відповідач ОСОБА_2 на неодноразові прохання позивача знятися з реєстрації у квартирі, не реагує, хоча і погоджується знятися з реєстрації, але кожний раз вигадує усякі причини. Прописка відповідача перешкоджає позивачу користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися. Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява, в якій просив розглянути справу за його відсутності та відсутності його представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, за невідомих суду обставин про дату, час та місце слухання справи була належним чином повідомлена, про причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони або інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин.

Представник відповідача ОСОБА_6 районного відділу Державної міграційної служби України в Луганській області у судове засідання не зявився, до початку судового засідання надав письмові заперечення проти позову, у яких посилався на те, що жодних відносин та зобовязань між ними та позивачем немає та просив відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 13 жовтня 1999 року, виданого головою районної держадміністрації ОСОБА_3, позивачу належитьквартира за адресою: АДРЕСА_1.

Те, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрована в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, підтверджується довідкою про склад сімї, виданої сільським головою Малохатської сільської ради № 259 від 12 серпня 2015 року.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідач ОСОБА_2 не проживає за вищевказаною адресою понад одного року. Право користування житлом ОСОБА_2 набула, як член сімї, оскільки вона є його невісткою.

Тому суд вважає, що дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 405 ЦК України, відповідно до якої члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Суд робить висновок, що відповідач ОСОБА_2 добровільно не проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, оскільки вона понад один рік в ньому не мешкає, позовів про її вселення чи інших позовів до власника житла про усунення перешкод у користуванні майном надано не було.

Що стосується вимог позивача ОСОБА_7 про зобовязання Старобільський РВ УДМС України в Луганській області зняти відповідача ОСОБА_2 з реєстрації у вищевказаній в позові квартирі, то суд вважає у цій частині позову відмовити у звязку з наступним:

Згідно п. 3.1 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого Наказом МВС України від 22.11.2012 № 1077, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2109/22421 зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Оскільки зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням, зобовязання відповідача ОСОБА_6 районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Луганській області зняти відповідача з реєстрації, на думку суду, є зайвим.

Враховуючи вищевикладене, суд позов задовольняє частково та визнає відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України, суд стягує з відповідача ОСОБА_2 витрати на правову допомогу на користь позивача в розмірі 300 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача ОСОБА_2 судовий збір на користь позивача в розмірі 243 грн. 60 коп.

На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 386-388, 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 10-11, 77, 84, 88, 209-210, 212-215, 294 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Старобільського районного відділу Управління державної міграційної служби України в Луганській області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстраційного обліку - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) витрати на правову допомогу в розмірі 300 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд шляхом подачі скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.О. Озеров