Номер провадження: 22-ц/785/3983/15
Головуючий у першій інстанції Калінюк Р. Б.
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Артеменка І.А., Черевка П.М.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 4 березня 2014 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний банк" до ОСОБА_2 - "Про стягнення заборгованості за кредитним договором", -

ВСТАНОВИЛА:

02.12.2013 року ПАТ "ПУМБ" звернулись до суду із зазначеним позовом, по якому просили стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 5327262 від 11.05.2007 року в загальному розмірі 691388,78 грн., судові витрати.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилався на те, що 11.05.2007 року між ЗАТ "ПУМБ", правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є ПАТ "ПУМБ" та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 5327262, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 381000 грн., а відповідач зобов'язався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути позивачу кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені кредитним договором, сплатити проценти за користування кредитним коштами, а також усі інші платежі, передбачені кредитним договором. Позивач належним чином виконав свої обов'язки за кредитним договором, відкривши відповідачу позичковий рахунок та надавши йому обумовлені кредитним договором грошові кошти у повному обсязі, що підтверджується меморіальним ордером № 308252705 від 14.05.2007 року. Проценти за користування коштами за кредитним договором за період часу з 11.05.2007 року по 22.03.2009 року відповідачем сплачено в повному обсязі, проте, починаючи з 23.03.2009 року, відповідач повністю припинив виконання взятих на себе зобов'язань щодо сплати процентів за користування наданим йому кредитом.

Представник позивача до суду не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якій також зазначено, що позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду.

Відповідач до суду не з'явився, повідомлявся належним чином.

Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 04.03.2014 року позов ПАТ "ПУМБ" до ОСОБА_2 задоволений, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ "ПУМБ" заборгованість за кредитним договором № 5327262 від 11.05.2007 року в загальному розмірі 691388,78 грн., а також судові витрати у розмірі 3441 грн.

17.03.2015 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на вказане рішення суду, по якій просить рішення районного суду скасувати, ухвалити у справі нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати або змінити рішення суду.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає частково.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші.

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з врахуванням положень ст. ст. 57-66 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно з'ясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу.

Згідно до п.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно до ст. 11 ЦПК Україн, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

По справі встановлені наступні фактичні обставини.

11.05.2007 року між ЗАТ "Перший Український Міжнародний банк", правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є ПАТ "Перший Український Міжнародний банк" та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 5327262 від 11.05.2007 року, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 381000 грн., а відповідач зобов'язався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути позивачу кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені кредитним договором, сплатити проценти за користування кредитним коштами, а також усі інші платежі, передбачені кредитним договором.

08.06.2009 року між сторонами була укладена додаткова угода № 7735995 до кредитного договору № 5327262 від 05.11.2007 року, відповідно до п. 1 якої внесено зміни до графіку повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом.

Позивач належним чином виконав свої обов'язки за кредитним договором, відкривши відповідачу позичковий рахунок та надавши йому обумовлені кредитним договором грошові кошти у повному обсязі, що підтверджується меморіальним ордером № 308252705 від 14.05.2007 року.

Відповідач, в свою чергу, зобов'язався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути позивачу кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені кредитним договором.

Вказані обов'язки закріплено, зокрема, у пунктах 1.1, 1.3., 3.1, 3.2 та інших пунктах кредитного договору. Умови нарахування та сплати процентів за користування кредитом встановлені пунктами 1.3, 3.1, 3.3 кредитного договору.

В позовній заяві банк зазначив, що проценти за користування коштами за кредитним договором за період часу з 11.05.2007 року по 22.03.2009 року відповідачем сплачено в повному обсязі, проте, починаючи з 23.03.2009 року відповідач повністю припинив виконання взятих на себе зобов'язань щодо сплати процентів за користування наданим йому кредитом. Виходячи з наведеного, банк зазначив, що станом на 25.10.2013 року сума нарахованих та не сплачених процентів за кредит ним договором складає 248630,28 грн.

Також, в позові зазначено, що, починаючи з 29.12.2008 року, відповідачем також не виконуються зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, тому 19.09.2013 року у відповідності до вимог ч.10 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", п.2 ст.1050 ЦК України та п.п. 3.5.7. і 3.5.8. кредитного договору банком було направлено відповідачу письмову вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та нарахованих процентів. Дана вимога була отримана відповідачем 25.09.2013 року. Загальна сума заборгованості відповідача перед банком за основною сумою кредиту станом на 25.10.2013 року складала 323602,20 грн.

З наведеними розрахунками заборгованості по процентам та основної суми кредиту помилково погодився і районний суд з порушенням норм матеріального і процесуального права, не врахувавши практику Верховного Суду України з цього питання.. Зокрема, районним судом не застосовані вимоги закону про позовну давність, на чому наполягав у своїх запереченнях відповідач.

Так, умовами кредитного договору передбачався кінцевий строк повернення кредиту - 11 травня 2017 року, так і щомісячне погашення платежів.

Таким чином, графіком погашення платежів, який складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч.3 ст. 354 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Як зазначалось банком у позові, відповідач перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту з 29 грудня 2008 року, а з 23 березня 2009 року - зобов'язання зі сплати процентів за користування кредитом, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом та з вимогами про дострокове повернення кредиту банк звернувся 12 грудня 2013 року.

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові згідно положень ч.4 ст. 267 ЦК України.

Оскільки умовами договору ( графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Наведені обґрунтування закріплені як правова позиція у Постанові Верховного Судду України від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13, що відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України; суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Аналогічні положення містяться у п.3.5.7. кредитного договору.

Таким чином, виходячи із наведеного, підлягають стягненню прострочені щомісячні платежі платежі з 12 грудня 2010 року та дострокове повернення основної суми кредиту та нарахованих процентів, які складають: основна сума кредиту - 266319,91 грн.; нараховані проценти - 157502,12 грн.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені).

За змістом ст. 549 ЦК України під пенею розуміється грошова сума, яку боржник має передати кредитору у випадку порушення боржником зобов'язання, що встановлюється у відсотковому відношенні до простроченої суми за кожен день прострочення виконання грошового зобов'язання.

Пункт 5.2 кредитного договору встановлює, що у разі порушення відповідачем зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення.

Оскільки колегію суддів здійснено перерахунок розміру заборгованості по тілу кредиту та процентам, відповідно підлягає зміні і розмір пені за порушення строків повернення основаної суми кредиту та сплати пені за порушення строків сплати процентів в межах 12 місяців, які передують звернення банком із позовом до суду: сума пені за порушення строків повернення основної суми кредиту - 1754,88 грн.; сума пені за порушення строків сплати процентів - 2391,37 грн.

Відповідно до п. 5.5 кредитного договору, за кожний випадок порушення відповідачем обов'язків, передбачених п.п. 4.3.2 - 4.3.6 кредитного договору, відповідач зобов'язаний на вимогу позивача сплатити на його користь штраф у розмірі 1% від суми одержаного кредиту.

Сума вказаного штрафу правильно визначена банком та обґрунтовано стягнута районним судом складає - 3810,00 грн.

Згідно п. 4.3.1. кредитного договору відповідач зобов'язаний протягом строку дії кредитного договору щорічно, до дати закінчення періоду страхування, за який сплачено страховий платіж, поновлювати дію договорів страхування, укладення яких передбачено кредитним договором, на умовах попередньо погоджених з позивачем, при цьому страхова сума за договорами страхування, що будуть укладатись на новий строк, має бути не меншою, ніж сума поточної заборгованості позичальника за основною сумою кредиту і не меншою дійсної вартості майна (за договорами страхування майна) на момент укладення таких договорів страхування, а за договорами страхування нерухомого майна - не меншою, ніж його повна (оціночна) вартість, зазначена договорі забезпечення. На підтвердження виконання умов цього пункту відповідач зобов'язаний до дати закінчення періоду страхування, за який сплачено страховий платіж, надавати банку, як вигодонабувачу, по одному оригінальному примірнику цих договорів страхування, а також документів, що підтверджують сплату страхових платежів в повному обсязі за період, на який було поновлено дію договорів страхування.

Згідно п.5.4. кредитного договору за кожний випадок порушення відповідачем обов'язків щодо поновлення дії договорів страхування, відповідач зобов'язаний сплатити на вимогу позивачу на його користь штраф у розмірі 10% від мінімальної страхової суми, на яку згідно з вимогами зазначеного пункту договору має бути укладений договір страхування.

Відповідно до п.2.1. Договору страхування майна громадян № 0873-ИГ/07о страхова сума дорівнює 545192,00 грн.

Таким чином, непогашена заборгованість за сумою штрафу за невиконання умов страхування предметів застави згідно кредитного договору станом на 11.12.2011 року склала 54519,20 грн. ( 10% від 545192,00=54519,20).

Отже загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь банку складає 486297,48 грн. : (266319,91+157502,12+1754+2391,37+3810,00+54519,20).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, неповне з'ясування обставин у справі судом першої інстанції, порушення норм матеріального та процесуального права згідно з п.п.1,4.ч.1 ст. 309 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду першої інстанції й ухвалення нового рішення про задоволення позову частково.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п.3, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 4 березня 2014 року - змінити.

Позов Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний банк" - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний банк" (місце знаходження: 83001, м. Донецьк, вул. Університетська, 2-А, ), заборгованість за кредитним договором № 5327262 від 11.05.2007 року в загальному розмірі 486297 (чотириста вісімдесят шість тисяч двісті дев'яносто сім) гривень 48 коп., яка складається із: заборгованість за сумою кредиту 266319,91 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом -157502,12 грн.; пеня за порушення строків сплати суми кредиту - 1754,88 грн.; пеня за порушення строків сплати процентів за користування кредитом - 2391,37 грн.; штраф за порушення обов'язків по кредитному договору - 3810,00 грн.; штраф за невиконання умов страхування предметів застави - 54159,20 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області В.І. Сватаненко

І.А. Артеменко

П.М. Черевко

13.05.2015 року м. Одеса