Справа № 686/2631/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2015 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі головуючого - судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання Ніколайчук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за розпискою посилаючись на те, що 17 вересня 2014 року передав у позику 20000 грн. від повернення коштів відповідач відмовляється. Тому вимушений звернутися до суду про стягнення боргу.

Представник позивача у судове засідання з'явився, підтримав позовні вимоги та надав суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог.

Представник відповідача у судове засідання з'явився та визнав позовні вимоги частково.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачем 17 вересня 2014 року написано розписку про позику у розмірі 20000 гривень без зазначення строку їх повернення. Відповідач у добровільному порядку зобов'язання, не виконує.

Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Крім цього, згідно ч.2 ст.14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Суд вважає, що волевиявлення відповідача підтверджується власноруч написаною розпискою.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Вимогами ст.625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З врахуванням наведених вище аргументів суд рахує, що відповідачем не представлено доказів, що спростовують вимогу позивача про стягнення коштів за розпискою.

Суд вважає, що позивач має право на повернення основного боргу у розмірі 20000 грн. тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є обгрунтованими та такими, що знайшли підтвердження у судовому засіданні тому сума заборгованості підлягає до стягнення.

Відповідно до ст.88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 214-218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 борг у розмірі 20000 (двадцять тисяч) грн.00 коп. та судовий збір у розмірі 243.60 грн., всього стягнути 20243 грн.60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитися з повним рішенням суду 19 травня 2015 року.

Суддя С. Стефанишин