Справа № 635/9339/14-ц
Провадження № 2/635/296/2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 серпня 2015 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючий суддя Бобко Т.В.,
секретар судового засідання Щербак Є.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
Позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив та в остаточній редакції просив солідарно стягнути з відповідачів на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 24 вересня 2010 року у розмірі 9983,87 гривень та судові витрати у розмірі 243,60 гривень.
Представник позивача ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявився, надав суду заяву, якою просять задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення по справі.
Відповідачі у судове засідання не зявилися, про день та час слухання справи повідомлялися своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Адресно-довідкового Бюро ГУМВС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч.3. ст.. 122 ЦПК України, причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності суду не надали.
Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Із матеріалів справи вбачається, що 23 вересня 2010 року ОСОБА_3 звернулася до ПАТ КБ Приватбанк з письмовою заявою про надання банківських послуг у вигляді строкового кредиту, при цьому остання підтвердила своїм особистим підписом, що ознайомилася і згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг.
У вказаній письмовій заяві та Умовах та правилах надання банківських послуг визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов'язань та інші.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Судом встановлено, що позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі, 29 вересня 2010 року відкрив відповідачу рахунок.
Відповідно до п.2.1.1.2.1 та 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, датою укладення договору є дата отримання карти, яка зазначена у заяві. Клієнт надає свою згоду на те, щоб кредитний ліміт встановлювався за рішенням банку та Клієнт дає право банку в любий момент змінити (зменшити, збільшити та анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно будь-якого розміру ліміту, встановленого банком.
Погашення кредиту передбачено п. 2.1.1.12.3, а саме поповнення карткового рахунку Держателя здійснюється шляхом внесення засобів в готівковому або безготівковому порядку та зарахування їх банком на картковий рахунок Держателя, а також шляхом договірного списання засобів з інших рахунків клієнта на підставі договору.
Згідно до п. 2.1.1.12.6, 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг,за користування кредитом а овердрафтом банк нараховує відсотки у розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів у році, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.1.2.13. Позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених цим договором.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 не в повному обсязі сплачувалися сума кредиту та проценти за користування кредитом, у звязку з чим станом на 30 вересня 2014 року за нею утворилася заборгованість по кредиту у розмірі 9697,60 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 1855,22 гривень.
Таким чином, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів.
В ході судового розгляду судом було вставлено, що ОСОБА_3 померла 04 квітня 2012 року, що підтверджується актовим записом про смерть №57 від 04 квітня 2012 року.
Згідно ч.1 ст. 608 ЦК забовязання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.
Дані правовідносини допускають правонаступництво в порядку спадкування.
Відповідно до ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки померлої особи, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи.
Ч.ч. 1,2 ст. 1281 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.
За змістом зазначених норм, у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця. Таким чином відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов'язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного в спадщину.
Скориставшись своїм правом, у встановлені вищевказаною статтею строки, позивач звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які є дітьми померлої та у встановленому законом порядку звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, що підтверджується інформацією Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №77/01-16 від 20 січня 2015 року.
Як встановлено ч.ч. 1, 5 ст. 1268 К України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Загальним правилом для спадкоємця після смерті спадкодавця є прийняття спадщини шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.
З матеріалів справи вбачається, що спадкоємці спадщину прийняли шляхом подачі заяв до нотаріальної контори, а тому у відповідності до вимог ст. 1282 ЦК України обов'язок задовольнити вимоги кредитора покладається на спадкоємців померлої ОСОБА_2 та ОСОБА_1
Згідно розяснень, які містяться в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.
Суд погоджується з розрахунком суми заборгованості за кредитним договором, здійсненим позивачем, яка складає 9983,87 гривень: заборгованість за кредитом 9697,60 гривень та заборгованість за відсотками 286,27 гривень.
Судом встановлено, що на час розгляду справи у суді відповідачами не була погашена вказана сума заборгованості.
Суду не надано беззаперечених, належних та допустимих доказів, які свідчать про звернення відповідачів до банку із заявою про припинення дії договору або про його розірвання, а також про наявність підстав звільнення відповідачів від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст. 617 ЦК України.
Таким чином, загальна сума заборгованості, яка підлягає солідарному стягненню з відповідачів складає 9983,87 гривень.
Розподіл судових витрат в справі визначається у відповідності з положенням ст. 88 ЦПК України.
Згідно платіжного доручення № ІНМ97В0М6D від 07 жовтня 2014 року позивачем при предявленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 243,60 гривень.
Питання про розподіл понесених позивачем судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, а саме позивачу суд присуджує з відповідачів понесені ним і документально підтверджені судові витрати.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 11, 79, 88, 197, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд-
Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.
Відповідачами, які не приймали участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, які брали участь у розгляді справи до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: