Провадження №2/331/449/15
ЄУН №331/360/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 р. м.Запоріжжя

Жовтневий районний м. Запоріжжя області у складі:

головуючого - судді Світлицької В.М.,

за участю секретаря Богач А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ПрАТ «СК «ВУСО» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову зазначено, що 14.01.2015 р. в м. Запоріжжя сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 Винним у ДТП визнано водія ОСОБА_2 Внаслідок ДТП був пошкоджений автомобіль позивача, а також отримані тілесні ушкодження. Згідно з висновком експертизи №2398 від 22.05.2015р., матеріальна шкода, спричинена володільцю транспортного засобу TOYOTA YARIS, д/н НОМЕР_3 внаслідок ДТП, що мало місце 14.01.2015р., на дату оцінки складає 189462,62 грн. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПАТ «СК «ВУСО» на суму 120000,00 грн. Страховою компанією виплачено позивачу суму 61793,03 грн. Розмір невідшкодованої матеріальної шкоди становить суму 127669,59 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів, з урахуванням ліміту відповідальності страхової компанії. Крім того, позивач понесла витрати на транспортування автомобіля, на проведення ремонтної калькуляції, витрати повязані з медичними обстеженнями. Посилаючись на зазначені обставини з урахування уточнених вимог, просить суд стягнути з ОСОБА_2 суму матеріальної шкоди у розмірі 69462,62 грн., витрати на транспортування автомобіля у розмірі 500,00 грн., витрати на проведення ремонтної калькуляції у розмірі 1632,00 грн., медичних витрат у розмірі 513,39 грн., витрати на транспортування до медичних закладів у розмірі 533,45 грн., моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн.; стягнути з ПрАТ «СК «ВУСО» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 58206,97 грн. та 5000,00 грн. моральної шкоди, а також судові витрати, в т.ч. витрати з проведення судової експертизи.

Сторони в судове засідання не зявились, надали суду заяви про розгляд справи без їх присутності.

Представник позивача заявою підтримує уточнені позовні вимоги в повному обсязі.

В запереченнях наданих суду, відповідач ОСОБА_2 та його представник проти позовних вимог заперечують, зазначають, що розмір матеріальної шкоди має визначатися не на дату проведення оцінки, а на день спричинення такої шкоди, тобто за станом на 14.01.2015 р., вважають, що позивачем не доведений розмір шкоди. Просять в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача ПАТ «СК «ВУСО» наданими суду запереченнями проти задоволення позову заперечують, оскільки згідно з страхового акту №955-24 від 03.04.2015 р. страховою компанією виплачено ОСОБА_1 страхове відшкодування по події, що мало місце 14.01.2015 р. в розмірі 61793,03 грн.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.01.2015 р. о 15 год. 00 хв. ОСОБА_2 в м. Запоріжжя на перехресті вул. Української та пр. Леніна, керуючи автомобілем НОМЕР_4, виїхав на заборонений (червоний) сигнал світлофору та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_5, водій ОСОБА_1 Внаслідок ДТП пасажир автомобіля TOYOTA ОСОБА_3. та водій автомобіля DAEWOO ОСОБА_2 отримали тілесні ушкодження, автомобілі пошкоджено.

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.01.2015 р. у справі №333/387/15-п (пр. №3/333/154/15) ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. В постанові зазначено, що вина ОСОБА_2 підтверджена протоколом про адміністративне правопорушення АПІ №804311 від 18.01.2015р., схемою наслідків ДТП, письмовими поясненнями учасників ДТП, довідками, заявами. ОСОБА_2 порушив вимоги п.8.7.3 Правил дорожнього руху України. Постанова Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.01.2015р. набрала законної сили 06.02.2015р.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до висновку судового експерта №2398 від 22.05.2015 р., вартість ремонту транспортного засобу TOYOTA YARIS, д/н НОМЕР_3 становить суму 348366,81 грн. Матеріальна шкода, спричинена володільцю транспортного засобу TOYOTA YARIS, д/н НОМЕР_3 внаслідок ДТП, що мало місце 14.01.2015 р., на дату оцінки 23.04.2015р. складає 189462,62 грн.

Позивачем сплачена вартість судової експертизи у розмірі 2000,00 грн., що підтверджується квитанцією від 21.05.2015р., рахунком-фактурою №88 від 29.03.2015р., актом виконаних робіт №88 від 22.05.2015р.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПАТ «СК «ВУСО» на суму 120000,00 грн. з франшизою нуль, що підтверджується полісом № АІ/3690191 від 18.09.2014 року та договором № 1-01 від 18.09.2014 року.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Згідно Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та положень Цивільного кодексу України, обовязковою умовою визнання події страховим випадком за полісом і здійснення виплати страхового відшкодування обовязковим є встановлення: протиправності дій особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, при експлуатації забезпеченого транспортного засобу; наявність шкоди, за заподіяння якої виникає цивільно-правова відповідальність; взаємозвязок між протиправними діями особи цивільно-правова відповідальність якої застрахована та заподіяною шкодою.

Оскільки судом встановлено протиправність дій ОСОБА_2, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме: наявність шкоди, за заподіяння якої виникає цивільно-правова відповідальність, взаємозвязок між протиправними діями особи цивільно-правова відповідальність якої застрахована та заподіяною шкодою, то суд приходить до висновку, що страховий випадок мав місце та повинен відшкодовуватися страховиком у відповідності полісу №АІ/3690191 від 18.09.2014 р. обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в повному обсязі.

Відповідно до страхового акту №955-24 від 03.04.2015 р., ПрАТ «СК «ВУСО» частково виплатило страхове відшкодування по події, що мала місце 14.01.2015 р., у розмірі 61793,03 грн., про що свідчить лист ПрАТ СК «ВУСО» від 07.04.2015 р. №1614/629868.

Таким чином, невідшкодованою залишилась сума у розмірі 127669,59 грн. (189462,62 грн. 61793,03 грн. = 127669,59 грн.).

За змістом ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Стаття 30 Закону визначає порядок відшкодування шкоди, пов'язаної із фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до норм наведеної статті транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно ст.36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

В даному випадку транспортний засіб TOYOTA YARIS, д/н НОМЕР_3 вважається знищеним, оскільки вартість самого транспортного засобу становить 189462,62 грн. (дорівнюється вартості матеріальної шкоди), а вартість ремонту складає 348366,81 грн., тобто вартість ремонту значно перевищує вартість транспортного засобу.

Допитаний в судовому засіданні від 11.08.2015 року експерт ОСОБА_4 пояснив, що у випадку, якщо вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників розукомплектованого або аварійно пошкодженого КТЗ, перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень, то ринкова вартість такого КТЗ не розраховується.

Відповідно до п.7.17 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003р. №142/5/2092, якщо вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників розукомплектованого або аварійно пошкодженого КТЗ, перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень, то ринкова вартість такого КТЗ не розраховується. Відновлення такого КТЗ за принципом внеску є економічно недоцільним.

Згідно п.7.14 «Методики визначення обсягу ремонтних впливів при встановленні розміру матеріальної шкоди, спричиненого володільцю колісного транспортного засобу», у випадку фізичного знищення, КТС підлягає утилізації субєктом господарювання, що має ліцензію на здійснення операцій в сфері діяльності з небезпечними відходами та/або на право проведення діяльності, повязаної зі збором і заготівлею видів відходів, як вторинної сировини, згідно вимог Закону України «Про утилізацію транспортних засобів». Його вартість після ДТП приймається рівною сумі компенсації за зданий в утіль КТС, у випадках, передбачених законодавством. В інших випадках, вартість КТС після ДТП не визначають.

Відповідачами суду не надано жодного доказу на підтвердження вартості залишків КТС або, що така вартість визначалась.

Таким чином, на відповідача ОСОБА_5 «СК «ВУСО» покладається обовязок сплатити залишок суми страхового відшкодування в розмірі 58206,97 грн., що є різницею між лімітом відповідальності і вже виплаченою часткою страхового відшкодування, згідно з розрахунку: 120000,00 грн. - ліміт відповідальності, 61793,03 грн. - відшкодована страхова сума, 58206,97 грн. не відшкодована страхова сума.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача ОСОБА_5 «СК «ВУСО» суми страхового відшкодування в розмірі 58206,97 грн.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_2 суми у розмірі 72641,46 грн., яка складається з матеріальної шкоди у розмірі 69462,62 грн., витрат на транспортування автомобіля у розмірі 500,00 грн., витрат на проведення ремонтної калькуляції у розмірі 1632,00 грн., медичних витрат у розмірі 513,39 грн., витрат на транспортування до медичних закладів у розмірі 533,45 грн. суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За змістом ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанова суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Із змісту названої статті вбачається, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, тобто формально зазначаються в тексті судового рішення словом "встановив" і перераховуються ті обставини, які суд бере за основу при задоволенні або відмові у задоволенні позовних вимог.

Оскільки постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.01.2015 р. у справі №333/387/15-п (пр. №3/333/154/15) ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн., суд вважає, що ОСОБА_2 як особа, винна в дорожньо-транспортній пригоді, зобовязаний сплатити ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Враховуючи те, що майно позивача - автомобіль, пошкоджено внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідача ОСОБА_2, беручи до уваги, що позивач не отримав у повному обсязі страхового відшкодування, суд вважає її право порушеним. З метою поновлення цього порушеного права, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2, як особи винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, витрати, які перевищують ліміт страхового відшкодування, а саме: 69462,62 грн. ( з розрахунку: 189 462,62 грн. - загальна сума шкоди, 120000,00 ліміт, 61 793,03 грн. - відшкодована страхова сума, 58 206,97 грн. - невідшкодована страхова сума, витрати, що перевищують ліміт 69 462,62 грн.)

Разом з тим, згідно з ч.ч. 1,2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права.

Вартість послуг з транспортування пошкодженого автомобіля НОМЕР_2 з місця ДТП становить 500,00 грн., що підтверджується товарним чеком №01-02 від 14.01.2015р.

Згідно з ремонтної калькуляції №2317 від 27.02.2015р., складеної ТОВ «Брилліант Авто» за замовленням позивача, вартість ремонту автомобіля НОМЕР_2 становить 302686,45 грн. Відповідно до приміток до цієї калькуляції, даний розрахунок є попереднім; кінцева вартість може бути визначена після виявлення можливих скритих дефектів і встановлення запасних частин.

Позивачем сплачена вартість вищевказаної ремонтної калькуляції у розмірі 1632,00 грн., що підтверджується фіскальним чеком від 15.05.2015р., актом надання послуг №БА-К-07782 від 15.05.2015р. При цьому, до вартості ремонтної калькуляції входять витрати з технічного огляду автомобіля, стоянка.

Згідно з квитанціями до прибуткових касових ордерів №1714 від 15.01.2015р. на суму 105,00 грн., №1747 від 15.01.2015р. на суму 156,00 грн., №1947 від 16.01.2015р. на суму 100,00 грн., фіскальними чеками №0134 від 15.01.2015р. на суму 59,92 грн., №0089 від 16.01.2015р. на суму 92,47 грн. вартість медичних послуг на медичне обстеження і відновлення стану здоровя позивача, яка отримала тілесні ушкодження внаслідок ДТП, склала суму 513,39 грн. Витрати на транспортування позивача до медичних закладів склали суму 533,45 грн., що підтверджується фіскальним чеком №8309 від 17.01.2015 р.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_2 витрати на транспортування автомобіля у розмірі 500,00 грн., витрати на проведення ремонтної калькуляції у розмірі 1632,00 грн., медичних витрат у розмірі 513,39 грн., витрати на транспортування до медичних закладів у розмірі 533,45 грн.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, відшкодування моральної шкоди може здійснюватися не тільки в силу договору, але й закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як роз'яснено у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із наступними змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством (п.5 Постанови).

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації.

Враховуючи те, що позивач переніс певні душевні страждання, викликані розладом здоровя, і тим, що відчув дискомфорт у вигляді неможливості тривалий час використовувати свою власність - автомобіль, за його прямим призначенням, оскільки транспортний засіб є необхідним для позивачки для вирішення своїх соціально-побутових потреб, для перевезення своєї неповнолітньої дитини до навчального закладу, також те, що для відновлення свого порушеного права позивач був змушений звернутися до суду, витратив час, зусилля, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_2 грошові кошти на відшкодування завданої позивачеві моральної шкоди.

При цьому, розмір відшкодування моральної шкоди у 20 000 гривень суд вважає не доведеним та не обґрунтованим, а тому, керуючись принципом розумної достатності, розмір відшкодування заподіяної ОСОБА_1 моральної шкоди визначає у 1000,00 гривень, який вважає розумним та справедливим. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує, що відповідачем не надавались будь-які кошти позивачу на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

В частині позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_5 «СК «ВУСО» моральної шкоди у розмірі 5 000 грн., суд дійшов висновку про неможливість задоволення такої вимоги, оскільки Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено відшкодування страховиком моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 3 цієї ж статті Закону, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Аналогічним чином питання обовязків доказування та питання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

При цьому слід зазначити, що доказування не може ґрунтуватися лише на припущеннях.

Відповідачі, кожен в окремості, не надали жодного доказу в обґрунтування своєї позиції з приводу позовних вимог позивача.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат повязаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог майнового характеру (55,85 %) від загального розміру задоволених вимог), що складає 72641,46 грн. стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає сума судового збору у розмірі 726, 41 грн., та судовий збір за позовні вимоги немайнового характеру у розмірі 243,60 грн., а всього 970,01 грн.

Разом з тим, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог майнового характеру (44,15 %) від загального розміру задоволених вимог), що складає 58206,97 грн. стягненню з відповідача ОСОБА_5 «СК «ВУСО» підлягає сума судового збору за позовні вимоги майнового характеру у розмірі 582,11 грн.

Крім того, стягненню з відповідачів підлягають витрати, повязані з розглядом справи, а саме, понесені позивачем витрати на проведення судової експертизи, що складають 2000 грн. Виходячи з пропорційного розміру задоволених позовних вимог, стягненню з ОСОБА_2 підлягає сума витрат на проведення експертизи у розмірі 117,00 грн., а з ПрАТ «СК «ВУСО» - 883,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 59,60, 88, 208, 209, 212, 214-215, 292, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 58206, 97 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму матеріальної шкоди у розмірі 72641,46 грн., що складаються з суми шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика у розмірі 69462,62 грн., витрат на транспортування автомобіля у розмірі 500,00 грн., витрат на проведення ремонтної калькуляції у розмірі 1632,00 грн., медичних витрат у розмірі 513,39 грн., витрат на транспортування до медичних закладів у розмірі 533,45 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму моральної шкоди у розмірі 1000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму судових витрат у розмірі 1087,01 грн., що складаються з витрат по судовому збору у загальному розмірі 970,01 грн. та витрат на проведення експертизи у розмірі 117,00 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_1 суму судових витрат у розмірі 1465,11 грн., що складаються з витрат по судовому збору у розмірі 582,11 грн. та витрат на проведення експертизи у розмірі 883,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.М. Світлицька