Справа № 761/1604/13- ц
Провадження №2/761/29/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06 серпня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарях: Паночко О.М., Анісковець Г.С.,

за участю позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Терземан Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МТІ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Магазину «Інтертоп» про відшкодування шкоди.

Під час слухання справи відповідача Магазин «Інтертоп» було замінено на належного - Товариство з обмеженою відповідальністю «МТІ».

В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача 10 000,00 грн. майнової шкоди та 250 000,00 грн. моральної шкоди.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08.01.2010 року в магазині «Інтертоп», що знаходиться в м.Києві на просп.Перемоги,23, підходячи до каси вона впала, підсковзнувшись на слизькій підлозі, яка була ніби-то чимось змащена. Позивач зазначила, що їй була викликана швидка допомога, та вона була доставлена до лікарні. На стаціонарному лікуванні позивач перебувала з 08 по 19 січня 2010 року. Для продовження реабілітації позивач перебувала на лікарняному 4 місяці, після чого була направлена на МСЕК та 11.05.2010 року ОСОБА_1 було встановлено ІІ групу інвалідності довічно, що спричинило їй моральну шкоду яку позивач оцінила в розмірі 200 000,00 грн.

В червні 2010 року позивачу було дозволено ходити за допомогою палиці, в цей час вона вимушена була продовжувати лікування та займатись відновленням свого здоров'я.

Лікування після отриманої травми потребувало значних матеріальних витрат, які включали придбання ліків, предметів медичної техніки, оплату аналізів, оплату послуг перенесення та перевезення, послуг з догляду за лежачим хворим та багато іншого. Витрати, пов'язані з лікуванням та вимушеним пристосуванням до нового стану - особи, яка потребує стороннього догляду, значно перевищували фінансові можливості позивача. Як зазначає позивач, на час отримання травми вона вже була пенсіонеркою за віком, але продовжувала працювати та доглядати своїх непрацездатних батьків-інвалідів, зокрема мати потребувала стороннього догляду. Нещасний випадок завдав їй непоправної моральної шкоди, позивач пережила тривалий стрес внаслідок втрати здоров'я, тривалий час переносила і продовжує переносити фізичний біль, моральні страждання через неможливість спілкування з сім'єю, а тому моральні страждання пов'язані з неможливістю доглядати за батьками, підтримувати нормальні сімейні та соціальні стосунки позивач оцінила в розмірі 50 000,00 грн.

Також позивач зазначає, що для продовження своєї професійної діяльності та підтримання соціальних стосунків вона вимушена була позичати кошти та купити ноутбук. Позивач вимушена була приймати матеріальну допомогу від своїх друзів та рідних, що ставило її в певну залежність і принижувало її людську гідність. За рекомендаціями лікарів позивач придбавала досить дорогі ліки.

Позивач зазначає, що єдиною причиною її падіння та отримання травми була мокра та слизька після миття кахельна підлога в магазині. Вимита частина підлоги ніяким чином не була позначена, відповідна попереджувальна табличка була відсутня. На думку позивача, вона постраждала через недбалість адміністрації та працівників магазину, які не вжили необхідних заходів для забезпечення безпеки відвідувачів магазину. Таким чином бездіяльність працівників магазину стала причиною падіння позивача та є в прямому причинно-наслідковому зв'язку з ушкодженням її здоров'я та завданими матеріальними збитками. А тому позивач оцінила моральну шкоду в загальному розмірі 250 000,00 грн.

В судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення заявлених вимог посилаючись на те, що вина відповідача у падінні позивача відсутня, так само відсутній причинно-наслідковий зв'язок, який є обов'язковою складовою цивільної відповідальності, а тому підстави для відшкодування шкоди відповідачем відсутні.

Також представник пояснив, що відповідність торгового приміщення всім нормам діючого законодавства підтверджується актом про приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту, експертним висновком Державного департаменту пожежної безпеки МВС України, експертним висновком про відповідність об'єкта нормативним актам з питань енергозбереження, висновком Міністерства охорони здоров'я України, висновком Київдержекспертизи. Кахельна плитка для підлоги має сертифікат відповідності. Під час продажу товарів у торговому приміщенні знаходилась прибиральниця, яка виконувала свої безпосередні обов'язки з прибирання приміщення, але це прибирання було сухе та без використання будь-яких хімічних препаратів. 08.01.2010 року сніговий покрив складав 30 см., а тому можна зробити висновок, що падіння позивача є нещасним випадком та стався внаслідок особистої необачності позивача. Також представник зазначає, що їх магазин відвідує дуже багато людей, при тому не відбулось жодного випадку падіння чи травмування відвідувачів. Падіння позивача могло статися внаслідок почуття раптового болю. Крім того, позивачем не надано акт про нещасний випадок невиробничого характеру, який міг би підтвердити позицію позивача та причинно-наслідковий зв'язок.

Представник відповідача також в запереченнях зазначає, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження понесення матеріальних збитків в зв'язку із отриманою травмою. Щодо відшкодування моральної шкоди представник зазначив, що оскільки відсутня вина відповідача, причинно-наслідковий зв'язок, тому підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вислухавши позивача, представника позивача та представника відповідача, свідків, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 1166 ЦК України визначає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1). Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.2).

Пункт 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

При розгляді справ про відшкодування шкоди за ст. 441 ЦК суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав, передбачених ст. 440 ЦК, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації. Господарські (підприємницькі) товариства, кооперативи відповідають за шкоду на підставі ст. 441 ЦК у випадках її заподіяння як їхнім учасником (членом) під час здійснення ним підприємницької або іншої діяльності від їх імені, так і особами, які виконують роботу за трудовим договором (п.5 зазначеної Постанови).

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1 ст.1167 ЦК України).

Пленум Верховного Суду України у Постанові від 31 березня 1995 року N4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснює, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

В судовому засіданні встановлено, що власником нежилого приміщення - магазину непродовольчих товарів, що розташований по просп.Перемоги,23-А є Товариство з обмеженою відповідальністю спільне українсько-кіпрське підприємство «МТІ» на підставі Свідоцтва про право власності від 21.10.2003 року. Право власності зареєстроване Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 19.11.2003 року.

З копії акту про приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта - реконструкція нежитлових приміщень під магазин непродовольчих товарів, м.Київ, просп.Перемоги,23 вбачається, що обсяги та якість виконаних будівельно-монтажних робіт відповідають вимогам затвердженої проектної документації, будівельним нормам і правилам та умовам договору підряду. Також в акті зазначено, що на об'єкті підлога - керамічна плитка, паркет, ковролін, бетон.

Крім того, за наслідками перевірки проектних матеріалів і зняття зауважень комплексного висновку державної експертизи від 30.10.2002 року за №3670 встановлено, що проектна документація нежилих приміщень під магазин непродовольчих товарів на просп.Перемоги,23-а відповідає чинній нормативній базі і рекомендується до затвердження, про що було надано позитивний висновок державної експертизи від 09.12.2002 року.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з карти виїзду швидкої медичної допомоги №1450, о 19 год. 00 хв. швидка медична допомога приїхала за викликом на просп.Перемоги,23, магазин «Інтертоп». ОСОБА_1 була госпіталізована в лікарню №8 у відділення травматології. Як зазначено в карті, ОСОБА_1 скаржилась на болі в правому стегні при русі, не може стати на ногу. Зі слів хворої записано, що вона знаходилась в магазині «Інтертоп» та послизнулась на тільки вимитій підлозі, впала та внаслідок цього отримала травму.

В період з 08.01.2010 року по 19.01.2010 року ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні в Київській міській клінічній лікарні №8 з діагнозом: перелом шийки правої стегнової кістки (забитий) з незначним зміщенням кісткових уламків. Остеохондроз шийного відділу хребта, хронічна анемія.

Як вбачається з довідки до акта огляду МСЕК №012834, ОСОБА_1 з 11.05.2010 року встановлена довічно друга група інвалідності з ураженням опорно-рухового апарату, загальне захворювання. Як зазначено в довідці, ОСОБА_1 може працювати у відповідно створених умовах.

Наказом №794/1/2.08 від 02.10.2008 року «Про додаткове прибирання в торговельних приміщеннях в осінньо-зимовий період», який підписаний Віце-президентом ТОВ «МТІ», з метою забезпечення комфортного та безпечного відвідування закладів торгівлі покупцями, належних і безпечних умов праці робітників підприємства в осінньо-зимовий періоду зв'язку з підвищеною кількістю опадів та бруду, було наказано в усіх магазинах підприємства в період з 15 листопада по 15 березня встановити режим додаткового прибирання вологи і бруду по мірі необхідності.

За інформацією, наданою Українським гідрометеорологічним центром, 08.01.2010 року висота снігового покриву становила 30 см., 05 та 06 січня йшов сніг, а 07 січня йшов мокрий сніг. На дорогах місцями ожеледиця.

Як встановлено в судовому засіданні, керамічна плитка, яка знаходилась на підлозі в магазині має сертифікат відповідності. Як пояснив представник відповідача, він діяв (з 20.01.2000 року по 19.01.2001 року, з 20.01.2002 року по 19.01.2003 року та з 21.07.2003 року по 20.12.2003 року) на момент, коли відбувалась реконструкція магазину.

Представник позивача в судовому засіданні зауважив, що даний сертифікат відповідності не діяв на момент настання випадку, тобто 08.01.2010 року, а іншого сертифікату відповідності відповідач не надав.

Проте суд не може погодитись із зазначеним представником позивача, оскільки сертифікат відповідності видається при продажу керамічної плитки і жоден нормативний акт не передбачає отримання сертифікату відповідності на керамічну плитку під час її експлуатації.

Позивачем в судовому засіданні не було надано належних та допустимих доказів щодо не відповідності керамічної плитки зазначеному сертифікату.

В судовому засіданні були опитані свідки, які надали суперечливі свідчення, тому суд не може прийняти їх до уваги при вирішенні зазначеної справи.

Зокрема, свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона самої події коли позивач впала не бачила, проте приходила до ОСОБА_1 в лікарню та бачила, що вона спочатку перебувала в загальній палаті де було 6 хворих, а пізніше її перевели в індивідуальну палату. В цей час ОСОБА_1 сама не могла себе обслуговувати.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона з чоловіком ходила по магазину, підходячи до каси побачила, що прибиральниця протирала підлогу, яка була волога, попереджень про мокру підлогу не було, зліва стояли дві жінки і одна з них впала на спину.

ОСОБА_7 суду пояснила, що ОСОБА_1 впала підходячи до каси, оскільки підлога була мокра. Також свідок суду пояснила, що взуття у ОСОБА_1 було достатньо зручне для неї - каблучок невисокий та маленька платформа. Як пояснила свідок ОСОБА_1 впала, ніби підвернула ногу.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що в той час вологого прибирання не було, а лише сухе, тому підлога не могла бути мокрою.

ОСОБА_9 суду як свідок пояснила, що вона в той час працювала прибиральницею у відповідача. В той момент коли впала ОСОБА_1 вона не бачила, оскільки не знаходилась в торгівельному залі. Як пояснила свідок, їм не дозволяється виносити відра в зал, 08.01.2010 року вона прибирала лише сухою ганчіркою, вологого прибирання не було. Таких випадків, як з ОСОБА_1, за час роботи у відповідача не було.

Ухвалою суду була призначена експертиза, висновком експерта за матеріалами справи встановлено, що як перед так і на період отримання травми 08.01.2010 року і ОСОБА_1 будь-яких захворювань чи патологічних станів, які б могли призвести до «тимчасової втрати свідомості (запаморочення)» у медичних документах не відмічено. За даними рентгенологічного дослідження на період 2010 року у неї мав місце остеопороз кісток тазу та кульшових суглобів. Перелом ОСОБА_1 утворився внаслідок падіння з положення стоячи на площині. Також експертна комісія зазначає у висновку, що на момент огляду 23.03.2015 року функція правої нижньої кінцівки у ОСОБА_1 не порушена.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 березня 2001 р. N 270 затверджений Порядок розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру, який визначає механізм розслідування та ведення обліку нещасних випадків невиробничого характеру, які сталися з громадянами України, іноземцями та особами без громадянства на території України.

Під нещасними випадками невиробничого характеру слід розуміти не пов'язані з виконанням трудових обов'язків травми, у тому числі отримані внаслідок заподіяних тілесних ушкоджень іншою особою, отруєння, самогубства, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою, травми, отримані внаслідок стихійного лиха, контакту з тваринами тощо (далі - нещасні випадки), які призвели до ушкодження здоров'я або смерті потерпілих (п.2 Положення).

За підпунктом 13 пункту 3 Положення, розслідуванню згідно з цим Порядком підлягають нещасні випадки, що сталися, зокрема, під час перебування в громадських місцях, на об'єктах торгівлі та побутового обслуговування.

Згідно з Положенням, про нещасний випадок лікувально-профілактичні заклади мають повідомляти районну держадміністрацію.

Як вбачається з позовної заяви, позивач зазначає, що 08.01.2010 року з нею стався нещасний випадок, проте позивач не надала суду доказів, що до райдержадміністрації надходило повідомлення про нещасний випадок, проводилось відповідне розслідування та був складений відповідний акт.

Листом від 25.02.2013 року за №105/01-1655/4 Печерська районна в м.Києві державна адміністрація повідомила, що нещасний випадок, який стався 08.01.2010 року з ОСОБА_1 у магазині «Інтертоп» за адресою: м.Київ, просп.Перемоги,23 в районній адміністрації не обліковувався і їх фахівці не залучались до участі в роботі комісії по вказаному нещасному випадку, відповідних повідомлень від ОСОБА_1 та медичних закладів на їх адресу не надходило.

Крім того, Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Києві листом від 26.02.2013 року за №04-08/620-08 повідомило, що в управлінні не зареєстрований нещасний випадок, який стався 08.01.2010 року з ОСОБА_1 Крім того, вони зазначили, що в Управлінні відсутні відомості щодо нещасних випадків, пов'язаних з виробництвом з працівниками магазину «Інтертоп» з 2007 року по теперішній час.

Верховний Суд України у своїй постанові від 03.06.2015 року, справа №6-305цс15 висловив правову позицію за якою цивільно-правова відповідальність юридичної або фізичної особи за завдану майнову шкоду на підставі статті 1166 ЦК України настає за умови доведеності всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою та вина в заподіянні шкоди.

Так як під час слухання справи не було встановлено, що в час, коли з ОСОБА_1 стався нещасний випадок підлога була вологою та слизькою після миття, не встановлено неправомірних дій з боку працівників відповідача, які б могли призвести до падіння позивача, відповідно не встановлено причинно-наслідкового зв'язку між падінням позивача в магазині та діями працівників відповідача, а тому оскільки судом не встановлено всіх елементів складу цивільного правопорушення, позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди не можуть бути задоволені.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.1166, 1167 ЦК України, ст.ст.3, 10, 11, 57-60, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МТІ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.Г.Притула