АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 531/2338/14-ц Номер провадження 22-ц/786/1392/15Головуючий у 1-й інстанції Жмурко П.Я. Доповідач ап. інст. Чічіль В. А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Чічіля В.А.,

Суддів: Мартєва С.Ю., Хіль Л.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на заочне рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 5 березня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що 13 жовтня 2011 року з ОСОБА_2 укладено кредитний договір №004-16527-131011, за умовами якого відповідачці було відкрито відновлювальну відкличну кредитну лінію з встановленням ліміту кредитної лінії на рахунку на день укладення кредитного договору у сумі 5 000,00 грн. Відповідачка належним чином взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту не виконує.

Просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором станом на 19 вересня 2014 року у розмірі 4 800,00 грн. за тілом кредиту.

Заочним рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 5 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційному порядку рішення місцевого суду оскаржено ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на порушення і неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить зазначене рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу слід задовольнити частково.

Виходячи з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є, зокрема, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Як убачається з матеріалів справи, що 13 жовтня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 укладено договір №004-16527-131011 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки, за умовами п. 1.3. якого позивач надав відповідачці кредит шляхом відкриття клієнту відновлювальної кредитної лінії у загальному розмірі 100 000 грн. та на день укладення цього договору встановлено ліміт кредитної лінії на рахунку у сумі 5 000 грн.

14 жовтня 2011 року ОСОБА_2 знято готівкою 5 000 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що наданий позивачем розрахунок містить суперечності та банком не надано доказів того, що відповідачка станом на 3 грудня 2012 року має заборгованість у розмірі 4 800 грн.

Проте, з таким висновком суду колегія суддів не може погодитись, оскільки він не відповідає обставинам справи та суперечать нормам матеріального й процесуального права.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У силу положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов'язанні строк (термін) його виконання.

Порушенням зобов'язання, з огляду на зміст ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

З огляду на положення ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження своїх позовних вимог, ПАТ «Дельта Банк» надав розрахунок заборгованості за кредитним договором, з якого вбачається, що ОСОБА_2 має заборгованість лише за тілом кредиту у сумі 4 800 грн., відсотки, комісія та пеня на прострочену заборгованість банком не обрахована та в розрахунку має значення - 0 грн.

У апеляційній скарзі представник банку зазначає, що заборгованість по кредитному договору у розмірі 4 800 грн. виникла після договірного списання грошових коштів та переведення відсотків, комісії та пені в тіло кредиту, без подальшого нарахування цих платежів по кредиту.

На підтвердження зазначених обставин, банк надав виписку по рахунку НОМЕР_2, з якої вбачається, що 27 грудня 2012 року зобов'язання ОСОБА_2 по поверненню кредиту були збільшені на 2 550 грн.

Між тим, колегія суддів не може погодитись з доводами ПАТ «Дельта Банк», що зарахування зазначеної суми в тіло кредиту відповідає положення п. 3.4. кредитного договору.

Відповідно до п. 2.3. кредитного договору, клієнт сплачує банку проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за ставками, які зазначені в тарифах.

Згідно з п. 3.4. кредитного договору, клієнт доручає банку здійснювати з рахунку договірне списання грошових коштів, які складають суму заборгованості (суми кредитів, нарахованих процентів, комісій, плат, штрафних санкцій, тощо), які виникають за цим договором та/або кредитними договорами, укладеними між сторонами (пп. 3.4.1.), складають плату за надані банком послуги з розрахунково-касового обслуговування в розмірі та строки, передбачені правилами та тарифами (пп. 3.4.2.), зараховані на рахунок помилково з вини клієнта та/або з вини банку та/або з вини третіх осіб (пп. 3.4.3.), складають сплату клієнтом платежів (пп. 3.4.4.).

У свою чергу, пунктом 3.5. кредитного договору визначено, що у випадку недостатності коштів на рахунку клієнт доручає банку після виконання умов, передбачених п. 3.4. цього договору, здійснювати договірне списання з інших рахунків клієнта, що відкриті в банку, в рахунок погашення заборгованості, яка виникає за рахунком, в тому числі і плати за надані банком послуги з розрахунково-касового обслуговування в розмірі та строки, передбачені даним договором та/або тарифами банку.

Таким чином, умовами кредитного договору прямо передбачено, що договірне списання коштів з банківського (кредитного) рахунку ОСОБА_2 може мати місце лише при позитивному балансі рахунку (<0 грн.), а у випадку недостатності коштів - з інших рахунків клієнта, що відкриті в банку.

З розрахунку заборгованості вбачається, що з 5 000 грн. отриманих за кредитним договором, ОСОБА_2 за весь час користування кредитом сплачено по тілу кредиту грошові кошти у загальній сумі 2 800 грн. (а.с. 6).

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги банку про стягнення кредитної заборгованості по тілу кредиту підлягають задоволенню лише у сумі 2 200 грн., яка належним чином підтверджена матеріалами справи, тому висновки місцевого суду щодо недоведеності позовних вимог банку у повному обсязі не можуть вважатися вірними.

Слід зазначити, що позовних вимог щодо стягнення відсотків, комісії та пені на прострочену заборгованість ПАТ «Дельта Банк» не заявлялось.

Зазначена обставина не позбавляє банк права у подальшому звернутися до суду з позовом про стягнення відсотків, комісії та пені за кредитним договором №004-16527-131011 від 13 жовтня 2011 року.

За таких обставин, рішення місцевого суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню, з ухваленням нового по суті заявлених вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 4, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" задовольнити частково.

Заочне рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 5 березня 2015 року скасувати, ухвалити нове, яким позов Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» за кредитним договором №004-16527-131011 від 13 жовтня 2011 року заборгованість за тілом кредиту станом на 19 вересня 2014 року у розмірі 2 200 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» 111,65 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий у справі: В.А. Чічіль

Судді: С.Ю. Мартєв

Л.М. Хіль

З оригіналом згідно:

суддя В.А. Чічіль