Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 369/2090/15-ц
14.04.2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Дубас Т.В.
при секретарі Дідур М.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Національного університету біоресурсів і природокористування України до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
Позивач Національний університет біоресурсів і природокористування України звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що між Національним університетом біоресурсів і природокористування України, який є бюджетною установою та ОСОБА_2 було укладено договір найму житла від 16.10.2013 р. № 024/12-13.
Згідно з умовами вищезазначеного договору університет зобов'язується надати відповідачу житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1, а відповідач зобов'язується вносити до 15 числа кожного місяця плату за житло в сумі 2900 (дві тисячі дев'ятсот) грн. 00 коп. на розрахунковий рахунок Університету.
Університет добросовісно виконував взяті на себе зобов'язання згідно договору, а відповідач зобов'язання по оплаті виконував не в повній мірі.
Відповідач 10.07.2014 р. отримав від університету претензію від 04.07.2014 р. № 2098 про стягнення заборгованості, але вимоги задоволені не були і відповіді на претензію від відповідача не надійшло.
20.11.2014 року відповідачу було повторно надіслано претензію від 17.11.2014 р. № 3512 з повідомленням.
Листом від вх. 28.11.2014 р. № 4256 на електрону адресу університету надійшла відповідь на претензію від 17.11.2014 р. № 3512, де було вказано, що відповідач не визнає свою заборгованість, оскільки зобов'язання по оплаті за житло, на його думку, виконане в повній мірі, що підтверджує копіями банківських квитанцій про оплату за проживання в гуртожитку.
Позивач зазначив, що в копіях квитанцій, які надіслав відповідач вказаний старий розрахунковий рахунок, який з 31.12.2013 р. був закритий.
Університет 11.01.2014 р. отримав від Головного управління державної казначейської служби України у м. Києві «Повідомлення про відкриття рахунків» в якому зазначені нові рахунки.
Про зміну рахунка відповідача неодноразово було проінформовано комендантом гуртожитку, черговими по гуртожитку та об'явою на інформаційній дошці гуртожитку. В претензії від 04.07.2014 р. № 2098, яку відповідач отримав 10.07.2015 р. був вказаний дійсний рахунок, проте відповідач здійснив оплату на закриті рахунки, про що свідчать копії банківських квитанцій.
Станом на 20.02.2015 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість, яка становить 11 600 грн.
Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь за договором найму житла від 16.10.2013 року № 024/12-13 суму основного боргу, що становить 11 600 грн., збитки від інфляції, що становлять 1 792,20 грн., три проценти річних від простроченої суми, що становить 204,75 грн. та судовий збір.
В судове засідання представник позивача не з'явилася. До суду направила заяву, в якій просила слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, а також те, що представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, суд ухвалив провести заочний розгляд справи відповідно до ст. 224 ЦПК України, та ухвалити по справі заочне рішення.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.
Підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об'єктом права державної або комунальної власності, встановлюються законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 815 ЦК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.
Статтею 127 ЖК Української РСР та п. 2 "Примірного положення про гуртожитки", затверджене постановою Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року №208 визначено, що гуртожитки призначаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання.
Відповідно до п. 18 "Примірного положення про гуртожитки", затверджене постановою Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року №208 визначено, що робітники, службовці, студенти, учні, а також інші громадяни, які проживають у гуртожитку, зобов'язані своєчасно вносити плату за користування жилою площею і за комунальні послуги відповідно до пункту 38 цього Примірного положення.
Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 820 ЦК України розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Якщо законом встановлений максимальний розмір плати за користування житлом, плата, встановлена у договорі, не може перевищувати цього розміру.
Одностороння зміна розміру плати за користування житлом не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. Якщо строк внесення плати за користування житлом не встановлений договором, наймач вносить її щомісяця.
Судом встановлено, що 16.10.2013 року між позивачем Національним університетом біоресурсів і природокористування України та відповідачем по справі, ОСОБА_2, було укладено договір найму житла № 024/12-13.
Згідно п. 1.1 вказаного договору позивач надав відповідачеві та членам його сім'ї у користування житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1.
Згідно п. 2.1.4 договору позивач зобов'язаний подавати, в установленому порядку, інформацію про перелік і режим надання житлово-комунальних послуг, їх вартість та споживчі властивості, загальну вартість місячного платежу, структуру тарифів і нормами споживання.
Згідно п. 2.2.14 договору відповідач зобов'язаний вносити до 15 числа кожного місяця плату за житло в сумі 2 900,00 грн. на розрахунковий рахунок університету. Плата за проживання проводиться з дня надання жилого приміщення, згідно наказу ректора університету незалежно від дати фактичного поселення і припиняється з дня виселення з приміщення.
П. 4.1.6 та п. 4.1.7 договору передбачено, що позивач має право вимагати від мешканця своєчасного внесення плати за користування житловим приміщенням, переглядати розмір плати за проживання в гуртожитку в разі офіційної зміни тарифів і цін на комунальні послуги, електроенергію, газ, тощо.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме згідно повідомлення Головного управління державної казначейської служби України у м. Києві про відкриття рахунків від 11.01.2014 року, розрахунковий рахунок позивача було змінено на НОМЕР_2, а датою його відкриття вказано 11.01.2014 рік.
Відповідач неодноразово повідомлявся про зміну рахунку, що стверджується копіями претензій про стягнення грошових коштів від 04.07.2014 року № 2098 та 17.11.2014 року № 3518, які надсилались на адресу останнього. Однак, згідно копій квитанцій про оплату, здійснював оплату на закриті рахунки.
Відповідно до п. 30.1. ст. 30 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.
У зв'язку з зазначеним станом на 20.02.2015 року відповідач має заборгованість по оплаті за житло, яка становить 11 600 грн.
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи викладене, суд вважає також за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача збитки від інфляції, що становлять 1 792,20 грн., три проценти річних від простроченої суми, що становить 204,75 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем по справі були порушені права позивача, що спричинило виникнення заборгованості перед останнім, а тому вимоги по даному позову підлягають до задоволення.
В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати, суд покладає на відповідача.
Відповідно до ст.ст. 15, 16, 526, 610, 625, ч.ч. 1, 2 ст. 810, ч. 3 ст. 815, ч.ч. 1, 2, 3 ст. 820 ЦК України, ст.ст.127,131 ЖК УРСР, п.2, п.18 "Примірного положення про гуртожитки", затверджене постановою Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986 №208, ст.ст. 3, 10,60, 88, 208, 209, ст.ст.212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов Національного університету біоресурсів і природокористування України до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, на користь Національного університету біоресурсів і природокористування України суму основного боргу 11 600 грн., збитки від інфляції 1 792,20 грн. та три проценти річних від простроченої суми 204,75 грн., а всього 13 596,95 грн.
Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, на користь Національного університету біоресурсів і природокористування України судовий збір у розмірі 243,60 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня оголошення.

Суддя: Дубас Т.В.