Справа № 299/4552/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

19 травня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Леска В.В.

суддів - Готри Т.Ю., Кожух О.А.,

при секретарі - Марчишаку Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: міський відділ Державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції, про визнання права власності та виключення майна з-під опису й арешту за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Виноградівського районного суду від 11 березня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

16 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом посилаючись на те, що в лютому 2007 року він придбав у відповідача ОСОБА_2 автомобіль марки ВАЗ 21043, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, червоного кольору, який належить останньому на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3, виданого 07 березня 2006 року Мукачівським МРЕВ Закарпатської області.

12 лютого 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений Попередній договір купівлі-продажу автомобіля, згідно п.2 якого ОСОБА_2 зобов'язаний продати, або іншим способом відчужити позивачу транспортний засіб, оскільки позивач оплатив йому обумовлену в п.1.4 договору вартість даного автомобіля в розмірі 30000 грн. Факт отримання зазначених коштів підтвержено розпискою від 12 лютого 2007 року.

Так як між сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов купівлі-продажу вказаного автомобіля, відповідно до ст.638 ЦК України метою даного договору було укладення основного договору купівлі-продажу транспортного засобу. Оскільки з боку позивача відбулося повне виконання умов договору, але друга сторона відмовилася від його нотаріального посвідчення, то відповідно до вимог ч.2 ст.220 ЦК України, позивач вважає, що такий договір слід визнати дійсним.

У зв'язку із складністю процедури укладення договору купівлі-продажу автомобіля, та у зв'язку із понесенням значних додаткових грошових витрат на це, позивач із відповідачем 12 лютого 2007 року оформили генеральну довіреність на користування та розпорядження автомобілем, посвідчену приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Васко М.І., на підтвердження укладення попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу.

Влітку 2014 року позивачу стало відомо, що постановою головного державного виконавця Мукачівського міськрайонного управління юстиції ВП № 28239723 від 12 квітня 2012 року на все майно ОСОБА_2, в тому числі і на автомобіль, було накладено арешт та заборонено здійснювати відчуження. Аналогічні постанови були винесені державним виконавцем МВ Мукачівського МРУЮ ВП № 30119805 від 19 червня 2012 року та ВП № 41550074 від 24 січня 2014 року. Зазначені обставини унеможливлюють здійснити переєстрацію автомобіля з відповідача на позивача.

В даний час автомобіль знаходиться на штрафмайданчику на посту ДАІ в с.Велика Копаня Виноградівського району.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд визнати за ним право власності на вищевказаний автомобіль та звільнити його з-під арешту.

Рішенням Виноградівського районного суду від 11 березня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність судового рішення із-за порушення норм матеріального права, неповного встановлення обставин справи, просив скасувати оскаржуване ним рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Межі доводів апеляційної скарги - судом не взято до уваги, що позивач ОСОБА_1 є добросовісним набувачем спірного автомобіля, оскільки всі обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини, які по своїй суті є договором купівлі-продажу, так як сторонами визначено вартість автомобіля, яку позивач оплатив, а відповідач передав йому автомобіль в управління та розпорядження разом з документами на нього. Належним чином оформити документи на автомобіль сторони не могли по поважним причинам: похилий вік, зайнятість, стан здоров'я , відсутність коштів, тощо, тому була видана довіреність, згідно якої ОСОБА_1 мав право вчиняти дії щодо придбаного автомобіля з усіх без винятку питань, тобто користуватися усіма повноваженнями власника спірного майна.

ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу.

Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені, що вбачається рекомендованого повідомлення про вручення повістки. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України суд розглядає справу у відсутності з'явившихся сторін.

Заслухавши доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Підстави набуття права власності на майно чітко визначені цивільним законодавством.

Відповідно до п. п. 2, 7, 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілі, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (далі - Правила державної реєстрації та обліку автомобілів) передбачено порядок набуття права власності на транспортний засіб з обов'язковою реєстрацією власником придбаного транспортного засобу на підставі документів, що підтверджують право власності.

Відповідно до п. 7 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи або їх представники зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Відповідно до п. 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, відповідність конструкції транспортного засобу встановленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Таких вимог закону сторонами при домовленостях про купівлю-продаж автомобіля не було дотримано.

Судом встановлено, що 12 лютого 2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено попередній договір згідно якого після отримання необхідних документів (акту оцінки автомобіля та інших), ОСОБА_2 зобов'язаний продати (або іншим способом відчужити) ОСОБА_1 належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3, виданого Мукачівським МРЕВ Закарпатської області 07 березня 2006 року (а.с. 11), автомобіль марки "ВАЗ 21043", 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. Сторони домовилися про відчуження автомобіля не пізніше 12 травня 2007 року, вартість автомобіля згідно попереднього договору становить 30000,00 грн. (а.с. 12).

Як вбачається з розписки від 12 лютого 2007 року, відповідач ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 суму коштів в розмірі 30000,00 грн. за переданий останньому автомобіль марки "ВАЗ 21043", 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 13).

Крім цього, 12 лютого 2015 року приватним нотаріусом Мукачівського нотаріального округу Васко М.І. була посвідчена довіреність серії НОМЕР_4, зареєстрована в реєстрі за №1007, згідно якої ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на вчинення дій щодо керування та розпорядження вищевказаним транспортним засобом, належного йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3, виданого Мукачівським МРЕВ Закарпатської області 07 березня 2006 року (а.с. 14).

На вищевказаний транспортний засіб 02 жовтня 2007 року на підставі доручення серії НОМЕР_4 від 12 лютого 2007 року був виданий тимчасовий талон на право керування ТЗ ОСОБА_1, 1953 р.н., мешканцю м.Ужгород (Довідка ДАІ № 499 від 3 вересня 2014 року (а.с. 18).

Тобто, договір купівлі-продажу належним чином, в строк передбачений попереднім договором до 12 травня 2007 року, по різним причинам оформлено не було, не оформлено на сьогоднішній день та належним чином не зареєстровано в органах МРЕВ, що є порушенням чинного законодавства, а саме не дотримано вимоги п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України та положення Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які передбачають письмову форму договору купівлі-продажу автомобілів. Довіреність на розпорядження автомашиною в інтересах довірителя не є договором купівлі-продажу, як і попередній договір та розписка про отримання коштів.

Даний автомобіль, як випливає з матеріалів справи, знаходиться під арештом через боргові зобов'язання відповідача, що підтверджується постановами про арешт майна боржника ОСОБА_2 та оголошення заборони на його відчуження ВП №28239723 від 12 квітня 2012 року (а.с. 17), ВП №30119805 від 19 червня 2012 року (а.с. 16) та ВП №41550074 від 24 січня 2014 року (а.с. 15) МВ ДВС Мукачівського МРУЮ у зв'язку з чим і виникло питання про визнання права власності на спірний автомобіль.

З огляду на викладене, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для визнання права власності на автомобіль за позивачем та звільнення такого з-під арешту.

Доводи апеляційної скарги не спростовують зазначених висновків суду та не дають підстав вважати, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

На підставі ст. 308 ЦПК України апеляційну скаргу позивача слід відхилити як необгрунтовану і залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Виноградівського районного суду від 11 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: