Номер провадження: 22-ц/785/4464/15
Головуючий у першій інстанції Роїк Д. Я.
Доповідач Фальчук В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Фальчука В.П.,

суддів Оверіної О.В., Таварткіладзе О.М.,

секретаря Швець В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2014 року, в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Житлово-будівельного кооперативу "Вимпел" про визнання порядку користування квартирою,-

встановила;

15.03.2012 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, який неодноразово доповнювала у судовому засіданні, та в остаточній його редакції (а.с.135) просила встановити порядок володіння і користування АДРЕСА_1, яка належить їй і ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності (3/4 і 1/4 частини відповідно), наступним шляхом:

- в загальному користуванні співвласників залишити частину коридору площею 4,9 кв. метри.; кухню площею 5,7 кв. метри, санвузол площею 3,1 кв. метри;

- виділити в користування позивачу житлову кімнату площею 16,4 кв. метри, частину коридору площею 2,95 кв. метри, вбудовану шафу площею 0,7 кв. метри;

- виділити відповідачу житлову кімнату площею 12,5 кв. метри, балкон площею 0,8 кв. метри,

- стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію частки житлової площі квартири, яка надається у володіння та користування ОСОБА_2 у розмірі 53499 грн., що еквівалентно 4115 доларів США;

- зобов'язати ЖБК "Вимпел" розділити особовий рахунок на спірну квартиру відповідно до часток сторін у праві власності на квартиру.

При цьому ОСОБА_3 посилається на те, що вона є власником ? частини спірної квартири, а ОСОБА_2 є власником ? частини квартири. Між ними існує спір щодо володіння і користування житловими і нежитловими приміщеннями квартири. Оскільки вирішити його у добровільному порядку вони не можуть, позивач вимушена була звернутися до суду із цим позовом.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 31.10.2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені у повному обсязі. Виділено у користування позивачу житлову кімнату загальною площею 16.4 кв. метри, частину коридору площею 2.95 кв. метри, вбудовану шафу площею 0,7 кв. метри. В користування відповідачу виділено житлову кімнату площею 12.5 кв. метри, балкон площею 0.8 кв. метри. Інші житлові приміщення квартири залишені у загальному користуванні сторін. Зобов'язано ЖБК "Вимпел" розділити особовий рахунок квартири АДРЕСА_1, згідно проведеного виділу. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості часток у розмірі 53499 грн..

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати у зв'язку з порушенням судом норм матеріального і процесуального права та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції вказуючи, що зазначене рішення порушує її законні права та інтереси як співвласника майна щодо користування приміщеннями загального користування, які були виділені у власність позивачу.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін вказуючи, що при вирішенні спору судом не були порушені житлові права апелянта, оскільки суд встановив порядок володіння і користування частиною квартири, яка належить відповідачу на праві власності, а саме - в ? його частині.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, що оскаржене, доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу, межі, в яких повинні проводитися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, за наступних підстав:

За правилами п.1,4ч.1ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 у повному обсязі суд першої інстанції виходив з того, що вони ґрунтуються на законі і доведені наданими позивачем доказами, в тому числі і висновками судової будівельно-технічної експертизи за №205/12 від 13.03.3013 року, проведеної Приватним підприємством "Науково-дослідний центр експертних досліджень ім. Скибинського С.С.". Суд визнав, що з урахуванням часток сторін у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 можливо виділити їм їх частки у праві на житлові та нежитлові приміщення, а частину приміщень загального користування залишити у спірному користуванні.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, так як судом неповно встановлені обставини, що мають значення для справи, та порушені норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише в порядку, встановленому законом.

Поняття спільної часткової власності викладене в ч.1ст.356 ЦК України - як власність двох чи більше осіб, із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними і визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 і ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить відповідно ? і ? частини АДРЕСА_1.

Судом першої інстанції встановлено, що загальна площа квартири складає 47,2 кв. метри, тобто з урахуванням площі балкону у розмірі 0,8 кв. метри.

Колегією суддів вважає, що загальна площа квартири складає 46,4 кв. метри, без урахування площі балкону, оскільки згідно Додатку Б.1 ДБН В.2.2-15-2005 "Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення" - лоджії і балкони не входять в загальну площу квартири.

Крім балкону у квартирі є дві житлові кімнати площею 12.5 і 16.4 кв. метри, а також коридор площею 8.0 кв. метрів, вбудована шафа площею 0.70 кв. метрів, кухня площею 5.70 кв. метрів, санвузол площею 3.10 кв. метрів.

Отже, у спільному частковому користуванні сторін знаходиться квартира загальною житловою площею 28.9 кв. метрів, і нежитловою площею у загальному розмірі 17.5 кв. метрів. При цьому реальна частка ОСОБА_3 у житловій площі квартири становить 21.65 кв. метрів, у нежитловій площі - 13.13 кв. метрів. Реальна частка ОСОБА_2 у квартирі становить відповідно 7,25 кв. метрів (житлова) і 4.37 кв. метри (нежитлова).

Відповідно до ч.1ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2ст.183 ЦК України) співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч.2ст.364 ЦК України).

Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності.

На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності у разі поділу (ст.367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників.

Надаючи у володіння позивачу і відповідачу житлові приміщення і частину нежитлових приміщень з виплатою грошової компенсації частки у спільному майні суд першої інстанції фактично провів виділ їх часток в натурі, що є порушенням ч.2ст.364 ЦК України (якою передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим), оскільки спірну квартиру неможливо розділити на два самостійних житлових приміщення, що підтверджується висновками проведеної в межах розгляду цієї справи судової будівельно-технічної експертизи за №205/12 від 13.03.3013 року.

Колегія суддів визнає, що виділ часток (поділ) квартири, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину квартири із самостійним виходом, або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у повному обсязі, так як суперечить вказаним вище нормам матеріального права.

Разом з тим, колегія суддів визнає, що оскільки між сторонами виник спір щодо користування житловими приміщеннями квартири, позовні вимоги ОСОБА_3 в частині встановлення порядку користування житловими приміщеннями підлягають задоволенню частково, в частині виділення їй у користування із спільної часткової власності житлової кімнати площею 16.4 кв. метри, оскільки її частка у праві власності на житлові приміщення становить 21.65 кв. метри. Всі інші житлові і нежитлові приміщення необхідно залишити у спільному користуванні сторін, у тому числі і житлову кімнату загальною площею 12.50 кв. метрів, оскільки і ОСОБА_3 і ОСОБА_2 мають право користуватися цією кімнатою.

Не підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації за її частку у спільному майні та вимоги про розділення особового рахунку на квартиру в ЖБК "Вимпел", так як вони не ґрунтуються на законі.

Керуючись ст.304, п.2ч.1ст.307, п.1п.4ч.1ст.309 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2014 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення:

Позовні вимоги ОСОБА_3 про встановлення порядку володіння і користування квартирою АДРЕСА_1 - задовольнити частково.

Виділити в особисте користування ОСОБА_3 житлову кімнату квартири АДРЕСА_1 загальною площею 16.4 кв. метри. Інші житлові приміщення і приміщення загального користування квартири АДРЕСА_1 - залишити у спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, на протязі двадцяти днів, з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.П.Фальчук

О.М.Таварткіладзе

О.В.Оверіна