АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2015 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів -Нежури В.А., Соколової В.В.

при секретарі - Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, Управління Державної казначейської служби у Шевченківському районі м. Києва про відшкодування майнової та моральної шкоди, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 р. ОСОБА_1 звернулася з позовом до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, Управління Державної казначейської служби у Шевченківському районі м. Києва про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, зобов'язати вчинити дії.

На обґрунтування своїх вимог зазначала, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 23.04.2012 р. з ТОВ «Лазер Віжн» на її користь стягнуто 15 402,03 грн., зобов'язано цього відповідача змінити дату звільнення та видати наказ про її звільнення з роботи. Зазначене рішення суду набрало законної сили, на його виконання було видано чотири виконавчі листи, які надійшли на виконання до державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Загоруйка О.М., в подальшому виконавчі провадження передані державному виконавцю цього виконавчого органу Дудіку Р.Ю.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 08.07.2013 р. визнано протиправною бездіяльність державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Загоруйка О.М. та Дудіка Р.Ю. щодо несвоєчасного та неповного виконання рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 23.04.2012 р.

Посилаючись на те, що внаслідок неправомірних дій державних виконавців з ТОВ «Лазер Віжн» не було стягнуто на виконання рішення 15 402,03 грн.,просила стягнути зазначену суму з Державного бюджету України як заподіяну їй майнову матеріальну шкоду, та на відшкодування моральної шкоди 20 000 грн., зобов'язавши Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Києва перерахувати 15 402,03 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, та 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди на банківський рахунок ОСОБА_1 відкритий у ПАТ КБ «Приватбанк».

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21.11.2014 р. в задоволенні позову відмовлено.

Справа №761/20258/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/2152/2014
Головуючийусудіпершоїінстанції: Мальцев Д.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати та

ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

На обґрунтування своїх вимог посилався на те, що суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про витребування доказів, що призвело до неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи та неправильних висновків.

Також зазначав, що суд першої інстанції залишив поза увагою наявні в матеріалах справи докази, які підтверджують, що рішення Солом'янського районного суду м. Києвавід 23.04.2012 р.могло бути виконане в момент пред'явлення його до виконання, оскільки боржник мав достатні для його виконання кошти і майно та, що його невиконання сталося через несвоєчасність та неповноту здійснених державними виконавцями виконавчих дій, що підтверджується ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 08.07.2013 р.

З урахуванням наведених обставин вважав, що суд безпідставно не застосував положення ст.ст.1173, 1174 ЦК України, а також Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод щодо забезпечення державою примусового виконання рішення суду в розумний строк.

Крім того вказував на те, що висновки суду щодо недоведеності факту заподіяння позивачу моральної шкоди не відповідають обставинам справи, оскільки внаслідок тривалого невиконання рішення суду вона не могла користуватись належними їй грошовими коштами, що задавало їй моральних страждань та призвело до погіршення стану здоров'я.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

Представники ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києвів та Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Києва в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належно.

Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Києва направило до суду заперечення на апеляційну скаргу, в якому просило її відхилити, посилаючись на те, що наведені в ній доводи є безпідставними.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.09.2012 р. Солом'янським районним судом м. Києва видано виконавчі листи за №2-1993 про стягнення з ТОВ «Лазер Віжн» заборгованості у розмірі 15 402,03 грн.; зобов'язання ТОВ «Лазер Віжн» змінити дату звільнення з роботи позивача з 03.01.2012 р. на 16.12.2011 р.; зобов'язання ТОВ «Лазер Віжн» видати ОСОБА_1 наказ про її звільнення з роботи 16.12.2011 р.

20.09.2012 р. постановами державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві відкрито виконавчі провадження (№ 34359779, № 34359688, № 34359895, №34359975) на виконання зазначеного виконавчого листа.

Ухвалою Солом'янського суду м. Києва від 08.07.2013 р. визнано протиправною бездіяльність державних виконавців ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Загоруйка О.М. та Дудіка Р.Ю. щодо несвоєчасного та неповного виконання рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 23.04.2012 р.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не довела наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення що є підставою для покладення відповідальності за заподіяні їй збитки, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і його вини, а також не надала доказів на підтвердження заподіяння їй моральної шкоди.

З таким висновком суду не можна погодитись, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

ОСОБА_1 обгрунтовувала свої вимоги неправомірними діями (бездіяльністю) державних виконавців щодо виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 23.04.2012 р., що призвело до заподіяння їй майнової та моральної шкоди, яку вона просила відшкодувати з відповідачів в порядку ст.1174 ЦК України. Натомість суд керувався положеннями ст.1173 цього Кодексу.

Суд першої інстанції не прийняв до уваги, що ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 08.07.2013 р. встановлено, що державними виконавцями ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Загоруйком О.М. та Дудіком Р.Ю. не було вжито всіх достатніх дій, визначених Законом України «Про виконавче провадження» для виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 23.04.2012 р., у зв'язку з чим порушено строки його виконання.

Крім того суд не з'ясував чи мав боржник майно та/або грошові кошти достатні для виконання судового рішення, а також не перевірив доводів позиваки про те, що внаслідок протиправної бездіяльності державних виконавців ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Загоруйка О.М. та Дудіка Р.Ю. стало неможливим стягнення з ТОВ «Лазер Віжн» 15 402,03 грн., що є на її думку підставою для задоволення позовних вимог про відшкодування їй майнової шкоди в цьому розмірі.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів, зокрема відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Позивачка обґрунтовувала свої вимоги моральними стражданнями, що були спричинені неправомірними діями державних виконавців, а також необхідністю докладати значних зусиль для організації свого звичайного життя, відновлення її порушених прав, що призвело до погіршення усталених життєвих зв'язків та стану здоров'я.

Суд належним чином не перевірив зазначені доводи позивачки, та не надав їм належної правової оцінки.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про державну виконавчу службу» державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбачені законом.

За змістом ст.11 Закону України «Про державну виконавчу службу» шкода заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодування у порядку передбаченому законом, за рахунок держави.

Таким чином відшкодування шкоди, заподіяної державним виконавцем здійснюється за рахунок держави.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконується органами Державного казначейства України в установленому Кабінетом Міністрів України порядку, а саме: в Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845.

Виконання рішення про стягнення коштів здійснюється відповідно до пунктів 35-40 Порядку Державною казначейською службою України.

Відповідно до ст.ст. 43, 78 Бюджетного кодексу України, при виконанні державного і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Державна казначейська служба України що діє у складі Міністерства фінансів України, забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

Жодним нормативно-правовим актом не визначено, що саме територіальні органи Державної казначейської служби є єдиними розпорядниками коштів Державного та місцевих бюджетів, і відповідно до діючих законодавчих актів повинні відшкодовувати шкоду, завдану фізичній особі органом (посадовою особою) державної влади.

З урахуванням наведеного Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Києва є неналежним відповідачем у даній справі.

Зазначене суд першої інстанції не урахував, не з'ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, які правовідносини сторін випливають з установлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ураховуючи наведене та положення ст.307 ЦПК України, яка визначає повноваження апеляційного суду, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням у справі нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві та Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Києва про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, Управління Державної казначейської служби у Шевченківському районі м. Києва про відшкодування майнової та моральної шкоди, зобов'язання вчинити дії, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді: