АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 197/1440/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження 22ц/774/100/К/15 Суддя Шевченко О.В.
Категорія - 20 (І) Суддя-доповідач - Л.В. Михайлів
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Михайлів Л.В.,

суддів - Барильська А.П., Ляховська І.Є,

при секретарі - Булах К.А.

за участю: представників заявника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2014 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК "Дніпрообленерго" про визнання договору реструктуризації недійсним, здійснення перерахунку,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 на підставі ст. 151 ЦПК України подав до суду заяву про забезпечення позову до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК "Дніпрообленерго" про визнання договору реструктуризації недійсним, здійснення перерахунку (надалі -ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго") , шляхом постановлення ухвали, якою зобов'язати відповідача, в особі Широківського РВЕ ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" відновити постачання електроенергії до свого домоволодіння АДРЕСА_1.

Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2014 року в задоволені заяви ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити по справі нову, якою задовольнити його заяву про забезпечення позову, з мотивів порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи.

Так суд першої інстанції на власний розсуд тлумачить норми права а саме положення ст.. 151 ЦПК України, чим фактично змінює її зміст.

Крім того посилання суду в оскаржуваній ухвалі на Постанову Пленуму Верховного суду України є недоречним оскільки її приписи мають виключно рекомендаційний характер і не можуть змінювати норми Законів України, зокрема ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах позовних вимог, заяви про забезпечення позову, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З аналізу вищевказаних положень вбачається, що забезпечення позову - це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом про присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Єдиним випадком, передбаченим ч.4 ст.151 ЦПК України, коли допускається забезпечення позову до подачі позовної заяви, являється звернення з позовом з метою запобігання порушенню права інтелектуальної власності.

Як роз'яснено у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду" суддя не вправі до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі здійснювати будь-які дії щодо підготовки справи до судового розгляду, зокрема, забезпечувати позов (крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 151 ЦПК), проводити попереднє судове засідання тощо. Після відкриття провадження у справі суддя не вправі вирішувати питання про залишення заяви без руху та її повернення (стаття 121 ЦПК) чи про відмову у відкритті провадження у справі (частина друга статті 122 ЦПК).

У п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" зазначено, що відповідно до частини першої статті 153 ЦПК заява про забезпечення позову розглядається судом у день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. У зв'язку з цим вжиття заходів забезпечення позову можливе не лише при проведенні попереднього судового засідання, здійсненні процесуальних дій з підготовки справи до судового розгляду чи під час судового розгляду, а й одночасно з відкриттям провадження у справі чи після постановлення такої ухвали. Винятком є заява про забезпечення позову з метою запобігання порушення права інтелектуальної власності, яка може бути подана та підлягає розгляду до подання позовної заяви (частина четверта статті 151 ЦПК). Заява про забезпечення позову за змістом повинна відповідати вимогам частини другої статті 151 ЦПК. Клопотання про забезпечення позову може міститись як безпосередньо в позовній заяві, так і в окремій заяві.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" звернута увагу судів на те, що за змістом ч. 1 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції врахував вказані норми закону та правомірно постановив ухвалу якою відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову до відкриття провадження по справі.

Доводи апеляційної скарги про недоречне посилання суду першої інстанції на Постанову Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9, колегія суддів не бере до уваги, оскільки врахування судом роз'яснень наведених у вищевказаній Постанові є правильним.

У зв'язку із чим, колегія суддів вважає не обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, а оскаржувана ухвала потягнула порушення прав ОСОБА_2 як споживача послуг.

Будь-яких нових обставин, або доказів які б могли спростувати висновки суду, апелянт в апеляційну інстанцію не надав.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом норм процесуального права, колегія суддів відхиляє, оскільки вони не є підставами, в розумінні ст.. 312 ЦПК України, для скасування ухвали суду.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

На підставі наведеного,керуючись вимогами ст.ст. 303, 304, 307, ч.1 ст. 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий:

Судді: