Справа № 743/952/15-ц Провадження № 22-ц/795/1971/2015 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Жовток Є. А. Доповідач - Бечко Є. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБечка Є.М.,
суддів:Горобець Т.В., Хромець Н.С.,
при секретарі:Мартиновій А.В.,
за участю:представника позивача Максимченко О.М., відповідачки ОСОБА_6, її представника ОСОБА_7, прокурора Сидоренко Ю.К., представника третьої особи Савенко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу органу опіки та піклування в особі Губицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 28 серпня 2015 року у справі за позовом органу опіки та піклування в особі Губицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області до ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав,

третя особа - служба у справах дітей Ріпкинської районної державної адміністрації,

в с т а н о в и в:

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 28 серпня 2015 року в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав ОСОБА_6, щодо малолітньої доньки - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням орган опіки та піклування звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги органу опіки і піклування Губицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом були враховані пояснення свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які є близькими родичами відповідача, а тому не могли дати правдивих пояснень.

Апелянт зазначає, що відповідач систематично зловживає алкоголем, влаштовує сварки вдома, бійки, що негативно впливає на психологічний стан її доньки. Відповідач не достатньо приділяє належної уваги розвитку дитини, застосовує до малолітньої ОСОБА_9 фізичну силу тощо.

Також апелянт в апеляційній скарзі вказує, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки актам обстеження житлово-побутових умов проживання та виховання дитини неблагополучної сім'ї ОСОБА_6

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову органу опіки та піклування в особі Губицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні позивач належними і допустимими засобами доказування не довів наявності підстав, визначених ч.1 ст.164 СК, для позбавлення відповідача батьківських прав.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідач є матір'ю малолітньої ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3).

З довідки Губицької сільської ради від 16 липня 2015 року №371 вбачається, що ОСОБА_6, зареєстрована в АДРЕСА_1 та з нею проживають співмешканець - ОСОБА_12, донька - ОСОБА_9, мати - ОСОБА_10 та сестра - ОСОБА_13 (а.с.4).

З довідки-характеристики виданої сільським головою на ОСОБА_6 вбачається, що відповідач характеризується з негативної сторони, ніде не працює, зловживає спиртними напоями, однак скарг від сусідів та жителів села на неї не надходило, часто допомагає немічним престарілим жителям села в обробітку присадибних ділянок та по домашньому господарству (а.с.5).

Рішенням Губицької сільської ради від 15 травня 2014 року №14 попереджено ОСОБА_10 Та ОСОБА_6 про неналежне виховання дітей та забезпечення ними належних умов проживання, закріплено за ними депутатів сільської ради з метою щоквартально обстежувати їх матеріально-побутові умови проживання (а.с.8).

Рішенням Губицької сільської ради від 18 грудня 2014 року №32 затверджено на 2015 рік список неблагополучних сімей, а саме: ОСОБА_10 та ОСОБА_6, знову попереджено їх про неналежне виховання дітей та забезпечення ними належних умов проживання (а.с.9).

Рішенням Губицької сільської ради від 18 червня 2015 року вирішено порушити питання позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 по відношенню до неповнолітньої доньки ОСОБА_9 (а.с.6-7).

З пояснень позивача, випливає, що ОСОБА_6 вихованням доньки не займається, не забезпечує їй належних умов утримання і розвитку, внаслідок чого малолітня ОСОБА_6, з 14 листопада 2014 року, поміщена до центру соціально-психологічної реабілітації.

За час перебування дитини в Чернігівському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей, ОСОБА_6 відвідала доньку чотири рази.

Згідно листа Служби у справах дітей Ріпкинської районної державної адміністрації №01-06/355 від 15 червня 2015 року, вбачається, що ОСОБА_6 не вирішила матеріально-побутових умов проживання власної сім'ї.

З акту обстеження житлово-побутових умов від 27 березня 2014 року, вбачається, що ОСОБА_6 проживає спільно з дитиною, співмешканцем, власною матір'ю та сестрою. Санітарний стан будинку задовільний. На момент проведення обстеження сім'я відповідача була забезпечена продуктами харчування (а.с.12).

Актом обстеження від 03 липня 2014 року підтверджено, що санітарний стан житлового приміщення задовільний, сім'я забезпечена продуктами харчування (а.с.13).

З акту обстеження від 30 вересня 2014 року, вбачається, що санітарний стан будинку, де проживає відповідач, задовільний. Сім'я забезпечена продуктами харчування, паливом, Крім того дитина, в інтересах якої заявлено позов, взуттям і одягом забезпечена (а.с.14).

В пункті 15 Постанови Пленум Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Пунктом 18 даної Постанови роз'яснено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Як видно з матеріалів справи, після знаходження дитини в Чернігівському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей, нових обставин, які б давали підстави для позбавлення матері батьківських прав не виникло і таких не надано позивачем, крім того, ОСОБА_6 відвідувала свою доньку в даному центрі.

Також, як вбачається з довідки КЗ «Ріпкинська ЦРЛ» від 19 серпня 2015 року, відповідачка на обліку у нарколога та психіатра не перебуває (а.с.48).

Згідно інформації Ріпкинського районного відділу УМВС України в Чернігівській області від 25 серпня 2015 року ОСОБА_6 притягувалася до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків 09 жовтня 2014 року (а.с.49).

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про недостатність підстав для застосування до ОСОБА_6 крайнього заходу впливу - позбавлення її батьківських прав стосовно доньки.

Доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Орган опіки та піклування посилається в апеляційній скарзі на те, що відповідачка не приділяє достатньої уваги дитині, дитина не підготовлена до школи, рівень знань не відповідає її віку, проте будь-якими належними доказами дані факти підтверджені не були.

Також безпідставні посилання апелянта на акти обстеження умов сім'ї, адже в кожному акті зазначено, що санітарний стан житлового приміщення задовільний, сім'я забезпечена продуктами харчування. Єдиний недолік - відсутність електроенергії. З матеріалів справи не вбачається, що під час соціального супроводу сім'ї, працівниками соціальної служби вживались будь-які заходи на допомогу у відновленні електропостачання в даний будинок, який належить місцевій громаді. Ані соціальні працівники, ані голова сільської ради не зверталися за весь час з клопотанням до РЕМ про під'єднання будинку відповідачки до електропостачання.

Вбачається, що відповідачка має тимчасові заробітки, їй допомагають рідні, вона обробляє присадибну земельну ділянку, є домашня живність.

Не спростовують висновків суду першої інстанції і інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу органу опіки та піклування в особі Губицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області відхилити.

Рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 28 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: