Провадження №2/485/503/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2015 року Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді - Квєтка І.А.

при секретарі - Шеремет Ю.Є.,

за участі представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова пошта" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

29 липня 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Позовні вимоги обґрунтував тим, що за договором позики від 03.10.2013 року, укладеним між ТОВ "Нова пошта" та ОСОБА_2, останній отримав від ТОВ "Нова пошта" безпроцентну позику в сумі 30 000 грн. з строком повернення до 03.10.2014 року. В строк відповідач добровільно борг не повернув, а тому, просить стягнути з нього вказану суму боргу, 15 367,92 грн. витрат від інфляції, 10 663,55 грн. пені, 4500 грн. неустойки, 7 249,32 грн. процентів за користування чужими коштами, а також судові витрати.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Відповідач повідомлявся судом належним чином за місцем реєстрації, однак повернувся поштовий конверт з відміткою пошти про непроживання. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності особи за адресою реєстрації вважається, що судове повідомлення вручене йому належним чином.

Суд ухвалив про розгляд справи у відсутність відповідача за відсутності згоди позивача на заочний розгляд справи.

Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного.

Між сторонами склалися зобов"язальні правовідносини з договору позики.

Відповідно ст.1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або кількість речей того ж роду і якості.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом встановлено, що 03 жовтня 2013 року між ТОВ "Нова пошта" та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_2 отримав безпроцентну поворотну позику у розмірі 30 000 грн. зі сплатою щомісячних платежів на її повернення рівними частинами з остаточним погашенням не пізніше 03 жовтня 2014 року.

Згідно п.9 Договору за кожний день прострочення платежу за позикою встановлено нарахування Позичальнику щоденно індексу інфляції, пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, неустойки у розмірі 15% від загальної суми заборгованості та 30% річних.

Відповідач суму позики отримав, що підтверджено видатковим касовим ордером ТОВ "Нова пошта" від 03 жовтня 2013 року за підписом отримувача (а.с.6).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Враховуючи, що матеріали справи не містять відомостей про повернення суми позики, то позов в цій частині є обгрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов"язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Згідно ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно розрахунку представленого позивачем витрати від інфляції за період жовтня 2014 року по червень 2015 року склали 15 367,92 грн., 30% річних за період з 04.10.2015 року по 24.07.2015 року - 7 249,32 грн., що підлягають стягненню на підставі вказаних норм права та п.9 Договору.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ у сумі 10 663,55 грн. та 15% неустойки від суми заборгованості за прострочення повернення позики.

Разом з тим, згідно із ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ст.611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

З наведеного вбачається, що пеня є різновидом неустойки, а тому стягнення одночасно пені та неустойки за невиконання одного й того самого грошового зобов'язання суперечить вимогам ст.61 Конституції України та загальним засадам цивільного судочинства.

За такого, правомірним є стягнення лише неустойки у розмірі 4 500 грн., а в частині стягнення пені в сумі 10663,55 грн. позивачеві слід відмовити.

Враховуючи вище зазначене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення частково, в частині стягнення заборгованості за договором позики, інфляційних, неустойки та процентів річних, а всього на суму 57 117,24 грн.

На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам у сумі 571, 17 грн.

Керуючись ст.ст.3, 10, 209, 212- 218, 293, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова пошта" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова пошта" 30 000 грн. заборгованості за договором позики, 15 367,92 грн. витрат від інфляції, 4500 грн. неустойки, 7 249,32 грн. - процентів за користування чужими коштами, а всього 57117,24 грн. боргу, а також 571,17 грн. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Миколаївської області позивачем протягом 10 днів з дня його проголошення, відповідачем - в той же строк з дня отримання копії рішення, через Снігурівський районний суд.

СУДДЯ