РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова

в складі : головуючого - судді Труханович В.В.

за участю секретаря - Антохіної О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсною відмову від прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за законом, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом та просить постановити рішення, на підставі якого визнати недійсною її відмову від прийняття спадщини у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою АДРЕСА_1 після смерті її батька ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві власності її батькові ОСОБА_5 на підставі договору міни, посвідченого 5-ою ХДНК 16.10.1987 року, р.№ 3-2289.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Заповіту не залишив.

Після його смерті відкрилася спадщина на вищезазначений житловий будинок.

Позивач є однією із спадкоємців за законом.

Спадщину прийняла згідно ст. 1268 ЦК України, т.я мешкала разом з батьком на момент його смерті. Але у встановлений законом строк для прийняття спадщини, вона подала до 5-тої ХДНК заяву про відмову у прийнятті спадщини на користь свого брата, ОСОБА_4.

ОСОБА_4 повідомив, що на спадщину після смерті батька не претендує та звертатися з заявою про прийняття спадщини не буде.

Після цього, 30.05.2014 року позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, так як всі інші спадкоємці відмовилися від прийняття спадщини. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу відмовили у зв'язку з тим, що вона подала заяву про відмову у прийнятті спадщини, яку могла відкликати протягом шести місяців з часу відкриття спадщини.

Позивач зазначає, що раніше нотаріус їй про такі обставини не повідомляв, а вона як малограмотна особа, яка не вміє читати та писати, помилялася щодо наслідків підписання заяви про відмову у прийнятті спадщини.

Всі вищевикладені обставини вимусили позивача ОСОБА_1 звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та пояснили, про обставини які викладені у рішенні вище.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов ОСОБА_1 підтримала, проти його задоволення не заперечувала, пояснивши, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_5 Після його смерті залишилася спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_5 залишилися вона - дружина померлого, діти - ОСОБА_1 (позивач), ОСОБА_2, ОСОБА_4 (відповідачі). У встановлений законом строк вона та її донька, син ОСОБА_2 звернулися до нотаріальної контори з заявою про відмову у прийнятті спадщини після смерті ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 Однак, останній з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, на спадщину після смерті батька не претендує. На сімейній нараді було вирішено, щоб спадщину після смерті ОСОБА_5 оформила його донька ОСОБА_1, так як вона хвора людина, інвалід з дитинства, самотня та на час смерті батька проживала разом з ним.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4 в судове засіданні не з'явилися, про день та час слухання справи повідомлялися, надали заяви з проханням справу розглянути у їх відсутність, проти задоволення позову ОСОБА_1 не заперечують.

Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, доводи відповідача ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, знаходить заявлений позов обґрунтований та задовольняє його, виходячи з наступного.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що на підставі договору міни житлового будинку від 16.10.1987 року ОСОБА_5 на праві власності належить житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою АДРЕСА_1. ( а.с. 7-9;11-15)

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, про що було видано свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_1. ( а.с. 6)

З його смертю відкрилася спадщина - житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою АДРЕСА_1.

Заповіту спадкодавець не залишив, що перевірено і доведено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 39220595 від 18.12.2014 року. (а.с. 44)

Відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, зазначені у заповіті.

У випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у випадку не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом отримують особи, зазначені у статтях 1261-1265 Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, що його пережив, і батьки.

Спадкоємцями ОСОБА_5 першої черги за законом на підставі ст. 1261 Цивільного кодексу України являються його дружина - ОСОБА_3, діти - ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_7 ( а.с. 16-18)

Згідно вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадок, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від спадщини.

Частина 1 ст. 1273 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Згідно ч.2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на корсить будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

З відповіді 5-тої ХДНК за № 3885/0116 від 20.12.2014 року вбачається, що 29 листопада 2010 року на підставі зареєстрованої в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за №2032 зареєстрована заява від ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_7 про відмову від прийняття спадщини на користь спадкоємця ОСОБА_4, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5, який за життя мешкав АДРЕСА_1. Заведено спадкову справу № 844/2010р.

30 травня 2013 року за вх. № 1395/02-14 зареєстрована заява від ОСОБА_1 з проханням роз'яснити порядок оформлення спадщини за законом та видати Свідоцтво про право на спадщину, після надання необхідних документів, на яку 5-тою ХДНК було надано відповідь за № 1703/02-14 від 30.05.2014 року, про неможливість видачі їй свідоцтва про право на спадщину.

Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. ( а.с. 42)

Таким чином, судом було встановлено, що спадкоємці ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_7 відмовилися від прийняття спадщини на користь спадкоємця ОСОБА_4, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5.

Спадкоємець ОСОБА_4 після смерті батька, ОСОБА_5, у встановлений законом строк спадщину не прийняв, свідоцтво про право на спадщину не отримав.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник просили визнати недійсною відмову від прийняття спадщини ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_5, посилаючись на те, що підписуючи заяву про відмову у прийнятті спадщини ОСОБА_1 не розуміла яку саме заяву вона підписує, а у зв'язку з тим, що вона є неграмотною та хворою особою прочитати її не могла. Позивач ніколи не мала наміру відмовлятися від спадщини, оскільки продовжували проживати у спадковому будинку, а з часом звернулася до нотаріальної контори з заявою про роз'яснення порядку оформлення спадщини за законом.

Згідно з ч. 5 ст. 1274 ЦК України, відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 223 цього Кодексу. Відповідно до ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилялася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 6 листопада 2009 року, правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Даючи оцінку вищезазначеному, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання недійсною її відмову від прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Крім того, позивач ОСОБА_1 просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою АДРЕСА_1 після смерті її батька ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, посилаючись на те, що спадщину прийняла у відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як вбачається з довідки №402 від 28.10.2014 року, виданою майстром приватного сектору ділянки №5 Жовтневого району м. Харкова, ОСОБА_1 мешкає і зареєстрована у АДРЕСА_1 з 03.06.1992 року. На час смерті ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала разом з ним.

Таким чином, ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею першої черги після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5, яка прийняла спадщину у відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України і за нею може бути визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 114, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 229, 1216-1218, 1220-1223, 1258, 1261, ч. 3 ст. 1268, 1273, 1274 ЦК України, п. п. 1, 3.1 Роз'яснень Вищого Спеціалізованого суду України по розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, п. 19 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 6 листопада 2009 року, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсною відмову від прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати недійсною відмову від прийняття спадщини ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою АДРЕСА_1 після смерті її батька ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з моменту одержання його копії.

Суддя В. В. Труханович