Справа №442/6008/15-ц
Провадження №2/442/2110/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

при секретарі - Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Відродження» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 12 листопада 2010 року у зв'язку із потребою у грошових коштах до Кредитної спілки «Відродження» звернувся із заявою про надання кредиту на суму 1000 грн. ОСОБА_1.

Рішенням кредитного комітету спілки, оформленим протоколом № 3871/114 від 12.11.2010р., дозволено надання кредиту ОСОБА_1 в розмірі 1000,00 грн. терміном на дванадцять місяців.

12.11.2010 р. між кредитною спілкою і ОСОБА_1 укладено договір кредиту №4032. Згідно з цим договором відповідачу надається кредит на суму 1000,00 грн. під 36% річних терміном на дванадцять місяців - з 12.11.2010р. до 12.11.2011р. Мета надання кредиту - власні потреба.

За видатковим касовим ордером №683 від 12.11.2010 р. відповідач ОСОБА_1 отримав кредит на загальну суму 1000,00 грн.

Станом на 12.12.2012р. ОСОБА_1 сплатив частину кредиту у сумі 362,96 грн. та відсоток за користування кредитом в розмірі 187,04 грн. недоплачений відсоток станом на 12.12.2012 р. становить - 337,04 грн. Решту суму кредиту та відсотки за користування ним до цього часу не повернуто, хоча ОСОБА_1 та поручитель ОСОБА_2 повідомлялися про необхідність виконання зобов'язання (листи-повідомлення №24/2013 від 14.03.2013р. та № 25/2013 від 14.03.2013р.).

Згідно з договором кредиту відповідач зобов'язаний повернути отримані грошові кошти і відсотки у визначені договором терміни. Сплата коштів повинна здійснюватись до 27 числа кожного місяця.

Для забезпечення виконання зобов'язання відповідача ОСОБА_1 Кредитною спілкою «Відродження» 12 листопада 2010 р. укладено договір поруки № 4416 із ОСОБА_2.

За даним договором поруки поручитель зобов»язався сплатити борг ОСОБА_1 у випадку прострочення платежу. Прострочення платежу наступило, але свого зобов'язання поручитель ОСОБА_2 не виконала.

Станом на 31.08.2015 року заборгованість за кредитним договором становить: 3208,95 грн., з них 637.04 грн. - тіло кредиту; 2253,39 грн. - відсотки та 318,52 грн. - штраф у розмірі 50% суми кредиту.

З огляду на наведене просить суд ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів на користь спілки заборгованість за вищевказаним кредитним договором та сплачені судові витрати.

Представник позивача Кріль І.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в дане судове засідання не з»явилися, однак ОСОБА_2 висловила свою думку щодо позову в попередньому судовому засіданні.

Заслухавши пояснення представника позивача, беручи до уваги пояснення відповідача ОСОБА_2, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно зі статтями 3, 4, 11 ЦПК України, кожна особа має право у визначеному порядку звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, які суд захищає у спосіб, визначений законами України. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі - Конвенція), зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.

Згідно ст.. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з?ясованих обставинах, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

За принциповими положеннями ст.ст. 10, 11 ЦПК України, які встановлюють змагальність та диспозитивність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, визначаючи коло доказів, які надаються суду, відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України.

Судом встановлено, що 12.11.2010 року між Кредитною спілкою «Відродження» - позивачем у справі та відповідачем ОСОБА_1, укладено договір кредиту №4032, відповідно до якого позивач надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 1000 гривень, а відповідач зобов'язався повернути наданий йому кредит, згідно з зобов'язаннями за даним договором, до 12.11.2011 року та сплатити проценти у розмірі 36 відсотків річних.

Всупереч умовам кредитного договору № 4032 від 12.11.2010 року відповідач ОСОБА_1 свої зобов'язання щодо повернення суми кредиту та сплати процентів належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 31.08.2015 року має заборгованість перед спілкою на загальну суму 3208,95 гривні 63 коп., з яких: 637,04 грн. - тіло кредиту; 2253,39 грн. - відсотки та 318,52 грн. - штраф у розмірі 50% суми кредиту.

Для забезпечення виконання зобов'язань позичальника перед кредитодавцем за кредитним договором №4032 від 12.11.2010 року було укладено договір поруки з поручителем ОСОБА_2.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами: копією кредитного договору №4032 від 12.11.2010 року; копією розрахунку заборгованості по кредиту та відсотках; копією договору поруки від 12.11.2010 року.

Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Беручи до уваги те, що відповідачем ОСОБА_1 не дотримані умови договору щодо повернення кредиту частинами у встановлені строки, та те, що згідно договору поруки поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором в повному обсязі, суд вважає, що вказану позивачем суму боргу слід солідарно стягнути з боржника і поручителя, тобто з відповідачів по справі.

З врахуванням наведеного та враховуючи, що відповідачем порушувались умови кредитного договору, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню зі стягненням з відповідачів суми заборгованості за кредитним договором №4032 від 12.11.2010 року.

Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. ст. 79, 88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути понесені КС «Відродження» витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 60, 61, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 14, 22, 509, 526, 553, 554, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов Кредитної спілки «Відродження» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь КС «Відродження» заборгованість по кредитному договору №4032 від 12.11.2010 року в сумі 3208 грн. 95 коп. та 243 грн. 60 коп. витрат по сплаті судового збору, а всього: 3452 (три тисячі чотириста п»ятдесят дві) гривні 55 (п»ятдесят п»ять) копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення - з дня отримання такого.

Суддя: Крамар О.В