Справа № 344/361/13- ц
Провадження № 2/344/75/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 рокум. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - суддіБабій О.М.

секретарівСивухіної Ю.Ю., Канюк Х.І., Іванова О.В., Орнат Л.І.,

за участі представника позивачки ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про реальний розподіл будинковолодіння, стягнення

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась в суд з наведеним позовом до відповідача мотивуючи тим, що сторонам на праві власності в рівних долях належить домоволодіння АДРЕСА_1. Домоволодіння складається з житлового будинку літера А загальною площею 215,7 кв.м., житлового будинку літера Б (колишня літня кухня) загальною площею 32,9 м.кв., огорожі 1 загальною площею 23,6 м.кв, які розташовані та обслуговуються земельною ділянкою площею 0,0532 га. З відповідачем позивачка перебуває у розірваному шлюбі з 17.05.2000 року. На протязі трьох років між сторонами виникають суперечки з приводу користування домоволодінням та земельною ділянкою. В добровільному порядку провести поділ спільного майна відповідач не бажає.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала просила суд провести реальний поділ домоволодіння. З урахуванням висновку експерта просила виділити позивачці: приміщення в будинку під літерою А, які на схемі розподілу (додаток 17 та 18) виділені фіолетовим кольором; будинок під літерою Б; земельну ділянку № 3 на схемі розподілу зображена синім кольором. Також просила стягнути з відповідача судові витрати та витрати пов'язані з оплатою експертизи в сумі яка зазначена в договорі.

Відповідач в судовому засіданні вимоги позову не визнав. Вважає, що вартість будинку під літерою Б занижена та не відповідає ринковій ціні. Надав суду звіт про оцінку майна від 12.02.2015 року. Просив в задоволенні позову відмовити або виділити йому у власність будинок під літерою Б, оскільки він вклав в нього свої кошти.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Позивачці та відповідачу на праві власності належить по 1/2 ідеальної частки домоволодіння АДРЕСА_1, що підтверджується копією витягу із додатку № 1 рішення виконкому від 06.09.2011 року № 520, копіями свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с.11-12, 13, 14, 186, 187).

Як вбачається із копії технічного паспорту на будинок (домоволодіння), домоволодіння складається з житлового будинку під літерою А, житлового будинку під літерою Б, огорожі (а.с.188-193).

Згідно зі ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Шлюб між сторонами розірвано 26 квітня 2000 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.27).

Між сторонами склались вкрай негативні відносини.

Згідно ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Спільне користування власністю між сторонами не можливе.

Позивачка просить провести реальний поділ домоволодіння з урахуванням висновку експерта просить виділити їй: приміщення в будинку під літерою А, які на схемі розподілу (додаток 17 та 18) виділені фіолетовим кольором; будинок під літерою Б; земельну ділянку № 3 на схемі розподілу зображена синім кольором.

Відповідач не погоджується та вказує, що він вклав свої сили та матеріальні кошти в облаштування будинку, його утримання.

Відповідач звертався до суду з позовом до позивачки про визнання права власності на перероблену річ та відшкодування витрат на вчинення дій в майнових інтересах особи, однак йому відмовлено в задоволенні позову, що підтверджується копією рішення суду від 28.11.2013 року (а.с.170-171).

Статтею 41 Конституції України та ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що право власності є непорушним правом особи.

Згідно висновку експерта № 09/05-14 від 30 червня 2014 року (а.с.123-149), який було надано на підставі ухвали суду, та додатку до висновку із варіантом розподілу земельної ділянки від 08 липня 2014 року № 54 (а.с.156-158) експертом пропонується один варіант поділу із компенсацією одній із сторін зменшення її частки. Позивачка погодилась виплатити відповідачу грошову компенсацію за зменшення його частки.

Варіант коли позивачці виділяється у власність будинок під літерою Б є найменш обтяжливим для сторін та передбачає найменший розмір компенсації.

Суд вважає безпідставним розрахунок відповідача розміру компенсації яку він бажає отримати від позивачки за будинок під літерою Б, оскільки будинок під літерою Б не ділиться окремо від іншого майна, а входить до складу домоволодіння.

Частиною 1 статті 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд, тобто вільно обирає спосіб захисту порушених прав і охоронюваних законом інтересів

Стаття 317 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), розкриває зміст права власності, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Однак, при здійсненні свого права власності, власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства (ч. 2 ст. 319 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим. Неподільною є річ, яку pie можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України). Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (ч. 1 ст. 183 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Як вбачається із статті 88 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації.

Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

В силу дії ч. ч. 3, 4 ст. 88 ЗК України учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації.

Як вбачається із висновків експерта виділ часток співвласників можливий.

Досудове врегулювання спору між сторонами не можливе.

На спірній земельній ділянці розташований житловий будинок з господарськими спорудами, який також належить сторонам по справі на праві спільної власності.

З огляду на це, при поділі в натурі земельної ділянки між сторонами по справі слід з враховувати розмір часток сторін у житловому будинку під літерою А та Б та місце їх розташування на спірній земельній ділянці.

В свою чергу, Верховний Суд України в п. 21 Постанови Пленуму № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» висловив аналогічну позицію відповідно до якої - якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Уважно вивчивши та дослідивши усі варіанти розподілу земельної ділянки, суд прийшов до переконання що найбільш доцільним варіантом розподілу для обидвох сторін буде варіант наданий експертом у висновку № 09/05-14 від 30 червня 2014 року (а.с.123-149), який було надано на підставі ухвали суду, та додатку до висновку із варіантом розподілу земельної ділянки від 08 липня 2014 року № 54 (а.с.156-158).

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Статтею 66 ЦПК України визначено, що висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом.

Суд бере до уваги висновок експерта, який наданий на підставі ухвали суду, оскільки сторони мали можливість задавати свої запитання експерту, бути присутніми при проведенні огляду об'єкту.

З урахуванням наведеного суд прийшов до переконання, що право позивачки слід захистити та позовні вимоги в частині реального поділу задовольнити.

Що стосується судових витрат то суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки позовні вимоги позивачки задоволено, то судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивачки.

Витрати понесені позивачкою по оплаті судової експертизи не підлягають стягненню з відповідача, оскільки доказів оплати послуг експерта позивачкою суду не надано. Договір про проведення судової будівельно-технічної експертизи не є належним доказом оплати вартості послуг експерта, таким доказом мала б бути квитанція чи платіжне доручення.

Тому у задоволенні цієї вимоги слід відмовити.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 41 Конституції України, п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», ст.ст. 86, 88 Земельного кодексу України, ст. ст. 13, 20, 21, 317, 319, 321, 356, 358, 364, 367 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 66 ЦПК України, керуючись ст. ст. 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про реальний розподіл будинковолодіння, стягнення судових витрат задовольнити частково.

Провести реальний розподіл будинковолодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 між ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) та ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2), згідно висновку експерта № 09/05-14 судової будівельно-технічної експертизи, який складений 30 червня 2014 року судовим експертом Стельмаховичем Є.В. та додатку до експертизи від 08.07.2014 року № 54.

Виділити у власність ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) наступні приміщення в житловому будинку під літ. «А» всього 91,2 м.кв.:

1.на першому поверсі всього 17,6 м.кв. (на схемі розподілу додаток 17 виділені фіолетовим кольором):

сходова клітка І, площею 5,3 м.кв.;

сходова клітка ІІ, площею 5,5 м.кв.;

коридор 1-1А, площею 6,8 м.кв.

2.на другому поверсі всього 73,6 м.кв. (на схемі розподілу додаток 18 виділені фіолетовим кольором):

сходова клітка І, площею 5,6 м.кв.;

коридор 1-6, площею 9 м.кв.;

житлова кімната 1-7, площею 13,1 м.кв.;

житлова кімната 1-8, площею 17,8 м.кв.;

житлова кімната 1-9, площею 22,9 м.кв.;

ванна 1-10, площею 5,2 м.кв.

Виділити у власність ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) житловий будинок під літ. «Б».

Виділити у власність ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) земельну ділянку № 3 (на схемі розподілу зображена синім кольором і обмежена точками за годинниковою стрілкою 1-2-3-10-9-1) площею 186 м.кв., в тому числі під житловим будинком літ. «Б» - 43 м.кв., загальна площа 266,5 м.кв.

Виділити у власність ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) наступні приміщення в житловому будинку під літ. «А» всього 124,5 м.кв.:

1.цокольний поверх всього 69,7 м.кв. (на схемі розподілу додаток 16 виділені оранжевим кольором):

коридор І, площею 9,2 м.кв.;

котельня ІІ, площею 8,6 м.кв.;

гараж ІІІ, площею 21,2 м.кв.;

майстерня ІV, площею 23,3 м.кв.;

сходова клітка V, площею 5,5 м.кв.;

вбиральня VІ, площею 1,9 м.кв.

2.на першому поверсі всього 54,8 м.кв. (на схемі розподілу додаток 17 виділені оранжевим кольором):

коридор 1-1Б, площею 5,8 м.кв.;

кухня 1-2, площею 11,6 м.кв.;

вбиральня 1-3, площею 1,5 м.кв.;

їдальня 1-4, площею 13,2 м.кв.;

житлова кімната 1-5, площею 22,7 м.кв.;

Виділити у власність ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) земельну ділянку № 2А (на схемі розподілу зображена зеленим кольором і обмежена точками за годинниковою стрілкою 13-4-5-6-13) площею 116 м.кв. та земельну ділянку № 2Б (на схемі розподілу зображена зеленим кольором і обмежена точками за годинниковою стрілкою 9-10-11-12-7-8-9) площею 69 м.кв., загальна площа 265,5 м.кв.

Виділити ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у спільне користування земельну ділянку № 1 (на схемі розподілу зображена жовтим кольором і обмежена точками за годинниковою стрілкою 10-3-4-13-8-7-12-11-10) площею 161 м.кв., в тому числі під житловим будинком літ. А - 103 м.кв.

За відхилення від ідеальної частки в домоволодінні в цілому стягнути з ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) в користь ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) - 26 770 грн. 50 коп. грошових коштів, як компенсації його частки.

Частка ОСОБА_5 в результаті реального поділу будинковолодіння буде становити 53,2%, що становить 445373 грн. вартості будинковолодіння.

Частка ОСОБА_5 в результаті реального поділу будинковолодіння буде становити 46,8%, що становить 391 832 грн. вартості будинковолодіння.

Стягнути з ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) в користь ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) - 3 441 грн. судового збору.

В задоволенні решти вимог позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Івано-Франківський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 15 травня 2015 року.

Суддя Бабій О.М.