АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 532/316/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1458/15Головуючий у 1-й інстанції Тесленко Т.В. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.

суддів: Бутенко С.Б., Мартєва С.Ю.

при секретарі Колодюк О.П.

за участі: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 19 березня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом та просила стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно з кожного, починаючи з дня подачі позову і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є її батьками, проте всупереч нормам ст. 199 СК України матеріальної допомоги на її утримання не надають.

Вказувала, що навчається на першому курсі денного відділення у ПНПУ ім. В.Г. Короленка, а тому потребує матеріальної допомоги від батьків.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 19 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_3 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_2, яка продовжує навчання на денній формі у ПНПУ імені В.Г. Короленка, аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 02.03.2015 року до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років.

Не погодившись із вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_6, просила скасувати його та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а саме неврахування судом першої інстанції відсутності у неї можливості надавати матеріальну допомогу доньці.

Інші особи рішення місцевого суду не оскаржували.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі не повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що повнолітня ОСОБА_2 навчається на денній формі навчання психолого-педагогічного факультету комерційної форми навчання Полтавського національного педагогічного університету імені В.Г. Короленка (а.с.4,7,9), а батько ОСОБА_4 та мати ОСОБА_3 своїх зобов'язань по утриманню повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у відповідності до ст. 199 СК України, не виконують, але можуть надавати матеріальну допомогу.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції правомірно виходив з того, що батьки позивачки зобов'язані утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчання.

Проте, внаслідок того, що на час ухвалення рішення були відсутні відомості про матеріальний стан матері позивача, яка участі у судовому розгляду даного спору не брала, судом першої інстанції ухвалено помилкове рішення в частині визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_3

Відповідно до ст.ст. 198, 199 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, обов'язковим для врахування розміру аліментів, що підлягає стягненню на користь повнолітньої дитини, є майновий стан, соціальний статус, стан здоров'я платника аліментів.

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_3 (а.с. 36) у період з жовтня 2014 року по березень 2015 року їй було нараховано заробітну плату у розмірі 6 781,29 грн., тобто у середньому 1130,21 грн. на місяць.

Довідкою до акта огляду МСЕК №002212 від 25 липня 2014 року (а.с. 35) підтверджується, що ОСОБА_3 є інвалідом третьої групи з 01 липня 2014 року.

Окрім того, як підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 від 09 серпня 2006 року, на утриманні у ОСОБА_3 перебуває малолітня дитина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1.

За таких обставин, виходячи з обов'язку ОСОБА_3 брати участь в утриманні своєї доньки ОСОБА_2, а також інвалідності та її майнового стану, колегія суддів вважає справедливим стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини усіх видів доходу (заробітку) щомісячно.

Відповідно роз'яснень п. 19 постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» порушення або неправильне застосування матеріального чи процесуального права має місце у разі застосування закону, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню, унаслідок неправильної юридичної кваліфікації правовідносин або неправильного витлумаченого закону, який хоч і підлягав застосуванню, проте його зміст і сутність сприйнято неправильно через розширене чи обмежене тлумачення.

Апеляційний суд ухвалює рішення про зміну рішення суду першої інстанції у випадку, якщо помилки у неправильно прийнятому рішенні можливо усунути без його скасування, не змінюючи суть рішення, і вони стосуються окремих його частин, зокрема у разі виправлення помилок суду першої інстанції щодо розміру суми, що підлягає стягненню, розподілу судових витрат тощо. Якщо помилки у такому рішенні стосуються фактичної сторони справи чи правового обґрунтування рішення, то їх усунення необхідно вважати також зміною рішення, тому апеляційний суд не повинен усувати такі помилки ухвалою із зазначенням про залишення рішення без змін з його уточненням чи доповненням.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зміни оскаржуваного рішення в частині розміру аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_3.

Керуючись ст. ст. 303, 307, п. 1 ч.1 ст. 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 19 березня 2015 року - змінити.

Зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_3 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_2, яка продовжує навчання з 1/4 частини усіх видів доходу (заробітку) щомісячно до 1/6 частини.

В іншій частині рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 19 березня 2015 року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Л.М. Хіль

Судді /підписи/ С.Б. Бутенко

С.Ю. Мартєв

ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області Л.М. Хіль