Номер провадження: 22-ц/785/728/15
Головуючий у першій інстанції Виноградова Н. В.
Доповідач Суворов В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2015 року м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі :

головуючого судді - Суворова В.О.

судді - Сватаненко В.І.

судді - Артеменко І.А.

при секретарі -Фабіжевській Т.С.

з участю: представників ОСОБА_2-ОСОБА_3, ОСОБА_4-ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 11 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів в сумі 18530 грн., збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_6 до розміру 1600 грн. на місяць, починаючи з 13.08.2014 року і до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1, та на утримання ОСОБА_4 в розмірі 1000 грн. на місяць, починаючи з 13.08.2014 року до досягнення ОСОБА_6 трьох річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів ,-

встановила:

21 лютого 2014 року позивачка звернулась з зазначеним позовом, який остаточно уточнила 14 жовтня 2014 р. (а.с.112,144). Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що знаходилася в шлюбі з відповідачем. У них народилася донька. Позивач не надавав кошти на утримання дитини . Рішеннями Суворовського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2013 року та апеляційного суду Одеської області від 19 квітня 2013 р. було стягнуто аліменти з відповідача на користь позивачки на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_6 у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 18.06.2012 року і до повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дружини в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 18 червня 2012 року і до досягнення ОСОБА_6 трьох річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідач своєчасно не сплачував аліменти, через що станом на 18.11.2013 року склалась заборгованість, яку відповідач не погашає. У зв'язку з викладеним позивачка просить стягнути пеню. Також позивачка вказує, що витрати на утримання дитини значно виросли, відповідач аліменти не сплачує, призначена сума аліментів є недостатньою для покриття витрат на утримання дитини у зв'язку з чим просить збільшити розмір стягуваних аліментів.

ОСОБА_2 позов не визнав, посилаючись на погашення заборгованості по аліментам, та 29 вересня 2014 року звернувся до суду з зустрічним позовом про зменшення розміру аліментів, оскільки його матеріальний стан та стан здоров'я погіршились , просить суд зменшити розмір аліментів до 350 грн. на місяць на утримання дитини та скасувати аліменти на утримання дружини ОСОБА_4, оскільки він не працює, не може сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн. на місяць на утримання дитини та аліменти у розмірі 700 грн. на утримання дружини.

Рішенням суду першої інстанції від 11 листопада 2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, збільшення розміру аліментів - відмовлено.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про зміну рішення суду першої інстанції, скасування рішення в частині відмови в задоволенні позивних вимог про зменшення розміру аліментів, що стягуються, ухвалення нового рішення, яким встановити аліменти на утримання доньки у розмірі 350 грн. на місяць та скасувати аліменти на утримання ОСОБА_4

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить змінити рішення суду першої інстанції, у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права в частині відмови в задоволенні її позивних вимог та ухвалити нове рішення, яким просить задовольнити її позов.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність рішення суду в межах вимог скаржника і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Виходячи із системного аналізу положень ст. 192 СК України, зробленого у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року N 143цс13, зазначена стаття вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судовою колегією встановлено, що сторони з 25 грудня 2010 року перебували у шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька - ОСОБА_6 Сторони припинили шлюбні відносини, відповідач не надавав допомогу на утримання дитини та позивачки. У зв'язку з вказаним ОСОБА_4 звернулася з позовами про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на її користь на утримання дитини .

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було розірвано.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання ОСОБА_6 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 18.06.2012 року і до повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1. Суд першої інстанції ухвалюючи рішення виходив з того, що не надано доказів про працю ОСОБА_2 та отримання ним постійного заробітку .

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 19 квітня 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 18 червня 2012 року і до досягнення ОСОБА_6 трьох річного віку, тобто до 23 травня 2015 року. Ухвалюючи рішення судова колегія виходила з того , що відповідач працевлаштований в компанії "Балтік Фронт Шіппінг Компані ЛТД", є третім помічником на судні, та врахувала його вік, сімейне становище, відсутність відомостей про наявність у нього на утриманні інших осіб (а.с.8).

27 червня 2013 року за виконавчими листами №1527/9458/12 та №1527/9458/12 були відкриті виконавчі провадження відповідно про стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання дитини у розмірі 1000 грн. щомісячно та 700 грн. на утримання позивачки щомісячно.

Позивачка ставлячи питання про збільшення розміру аліментів вказує, що вона сплачує комунальні послуги, інфляція з часу ухвалення рішень про сплату аліментів на її утримання та дитини склала 112,2%, дитина в теперішній час хворіє та вимушена відвідувати медичні заклади.

В теперішній час позивачка проживає разом з дитиною за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 127).

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позивних вимог про збільшення розміру аліментів вірно виходив з того, що позивачкою не було доведено зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров'я та інші випадки, які є підставою для збільшення розміру аліментів. Так, позивачка на час стягнення аліментів проживала саме за тою адресою, де вона проживає і зараз , відвідування дитиною лікарських закладів не свідчить про те, що позивачка додатково витрачає кошти на утримання дитини, оскільки відсутні такі дані. Крім того, такі витрати стягуються на підставі ст. 185 ч.1 СК України, а не шляхом збільшення розміру аліментів, інфляційні процеси не є підставою для застосування ст. 192 СК України як підстави для збільшення аліментів, оскільки порядок індексації аліментів передбачений ч. 2 ст. 184 СК України.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні вимог про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів виходив з того, що відповідач погасив таку заборгованість. Але з вказаним висновком неможливо погодитися з наступних підстав. Відповідно до ст. 196 СК України погашення заборгованості по сплаті аліментів не звільняє відповідача від сплати пені за прострочення свого обов'язку щодо їх сплати.

Позивачка надала розрахунок про сплату пені за несвоєчасно сплачені аліменти з розрахунку 1700 грн. (1000 грн. на утримання доньки та 700 грн. на її утримання). Судова колегія вважає, що вимоги по стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання позивачки не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Вказана стаття міститься у главі 15 СК України "Обов'язок матері, батька утримувати дитину та його виконання", а відтак регулює відносини з приводу сплати неустойки у випадку прострочення виплати аліментів саме на утримання дитини.

Тобто вказана правова норма не може слугувати підставою для стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання дружини, а тому зазначені позивні вимоги задоволенню не підлягають (Рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.04.2014 року № 6-6390св14.).

Судова колегія вважає, що позивні вимоги про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 22 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Відповідач заперечуючи проти позовних вимог щодо стягнення пені за прострочення сплати аліментів в відповідності до ст. 60 ЦПК України не надав допустимих доказів, які б свідчили, що заборгованість за аліментами виникла не з його вини, та не звертався до суду з заявою про зменшення розміру пені.

Відповідно до розрахунку старшого державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції та даних Центру поштового зв'язку №1 відповідач не своєчасно сплачував аліменти, допустивши заборгованість. У жовтні 2012 року він частково погасив заборгованість у розмірі 3 000 грн. У листопаді та грудні 2012 року сплачував аліменти у розмірі 1500 грн., у січні 2013 року сплатив 2000 грн., у лютому аліменти не сплатив, у березні 2013 року сплатив аліменти у розмірі 1500 грн. З квітня по червень сплачував по 2000 грн., у липні сплатив 3000 грн., у серпні 2013 року аліменти не сплачував , у вересні сплатив 6712 грн. 89 коп., та в жовтні 2013 року сплатив 1700 грн. аліментів. Таким чином, позивачка вказує, що пеня станом на листопад 2013 р. складає 19015 грн. Але судова колегія не може погодитися з вказаним розрахунком з наступних підстав. Як було вказано розрахунок повинен бути проведений тільки з заборгованості аліментів, які стягуються на утримання доньки , тобто з розрахунку 1000 грн.

Таким чином, судовою колегією встановлено, що відповідач не сплатив аліменти за липень-серпень 2012 року, тобто пеня складає 1000*30:100=300 грн. За серпень - вересень 2012 року позивач також не сплатив аліменти. Таким чином, пеня складає 2000*31:100=620 грн. За вересень - жовтень заборгованість склала 3000*30:100=900 грн.

В жовтні позивач сплатив аліменти на утримання доньки і позивачки в розмірі 3 000 грн. З урахуванням 700 грн., які підлягають сплаті на утримання самої позивачки, сума сплати по аліментам на утримання дитини складає 2300 грн. Таким чином, заборгованість відповідача складає 4 000 грн. (заборгованість по аліментам з урахуванням поточного місця)-2300 грн. =1700 грн. *31:100= 527 грн.

За листопад-грудень 2012 року позивач сплатив аліменти на користь позивачки та доньки у розмірі 1500 грн., з урахуванням 700 грн. аліментів, які утримуються на користь позивачки, заборгованість складає - 200 грн. (поточна заборгованість) +1700 грн. ( заборгованість за колишні місяці)*30:100=570 грн.

За грудень 2012 р. - січень 2013 р. позивач сплатив аліменти на користь позивачки та доньки у розмірі 1500 грн., з урахуванням 700 грн. аліментів, які утримуються на користь позивачки, заборгованість складає - 200 грн. (поточна заборгованість) +1900 грн. ( заборгованість за колишні місяці)*31:100=651 грн.

За січень-лютий 2013 року позивач сплатив аліментів в розмірі 2000 грн. з урахуванням 700 грн. аліментів, які утримуються на користь позивачки, заборгованість складає 2100 грн.- 300) (сума на погашення боргу)*31:100=558 грн.

За лютий-березень 2013 р. позивач аліменти не сплачував, у зв'язку з чим пеня складає 1000+1800*28:100=784 грн.

За березень - квітень 2013 р. позивач сплатив аліменти на користь позивачки та доньки у розмірі 1500 грн., з урахуванням 700 грн. аліментів, які утримуються на користь позивачки, заборгованість складає - 200 грн. (поточна заборгованість) +2800 грн. ( заборгованість за колишні місяці)*31:100=930 грн.

За квітень-травень 2013 року позивач сплатив аліментів в розмірі 2000 грн. з урахуванням 700 грн. аліментів, які утримуються на користь позивачки, заборгованість складає (3000 грн.- 300) *30:100=810 грн.

За травень-червень 2013 року позивач сплатив аліментів в розмірі 2000 грн. з урахуванням 700 грн. аліментів, які утримуються на користь позивачки заборгованість складає (2700 грн.- 300) 31:100=744 грн.

За червень-липень 2013 року позивач сплатив аліментів в розмірі 2000 грн. з урахуванням 700 грн. аліментів, які утримуються на користь позивачки, заборгованість складає (2400 грн.- 300) *30:100=630 грн.

За липень-серпень 2013 року позивач сплатив аліментів в розмірі 3000 грн. з урахуванням 700 грн. аліментів, які утримуються на користь позивачки , заборгованість складає (2 100 грн.- 1300) *30:100=240 грн.

За серпень - вересень 2013 року позивач сплатив аліментів в розмірі 1000 грн. з урахуванням 700 грн. аліментів, які утримуються на користь позивачки, заборгованість складає (800 грн.+ 700) *31:100=465 грн.

У вересні 2013 року відповідач погасив заборгованість. Всього пеня з червня 2012 року по вересень 2013 року складає 7809 грн., яка підлягає стягненню на користь позивачки у відповідності до ст. 196 СК України.

Відповідач звертаючись до суду з зустрічним позовом про зменшення стягнення аліментів на утримання дитини та звільнення від сплати аліментів на утримання позивачки вказує на те, що у нього погіршився матеріальний стан та стан здоров'я. В теперішній час він не працює. З 06 листопада 2014 року перебуває на обліку як безробітний в Суворовському РЦЗ. Вказане документально підтверджено, а саме відповідно до медичної документації з 23 грудня 2014 року відповідач проходив лікування з приводу гострого алергічного дерматиту неясного гінезу, є ознаки помірної внутрішньочерепної гіпертензії (а.с.86-90).

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Виходячи із системного аналізу положень ст. 192 СК України, зробленого у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року N 143цс13, зазначена стаття вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судова колегія вивчивши матеріали справи приходить до наступного. Суд ухвалюючи рішення 07 лютого 2013 року, яким було стягнуто на користь позивачки на утримання доньки 1000 грн. щомісячно, частково задовольняючи вимоги ОСОБА_4 (в позові позивачка просила стягнути 2 000 грн.) , виходив з того, що позивачка не довела, що відповідач працює та отримує постійний заробіток (а.с.6). Таким чином, судовою колегією встановлено, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення про стягнення аліментів на утримання доньки, визначаючи розмір аліментів , не брав до уваги, що позивач працює на судах і отримує високу заробітну плату. Само по собі медичне обстеження відповідача та його хвороба, з приводу якої він проходив амбулаторне лікування, не може бути підставою для зменшення розміру аліментів. Тому судова колегія приходить до висновку, що відсутні підстави для зменшення розміру аліментів в розумінні ст. 192 СК України, які були стягнуті з відповідача рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 07 лютого 2013 року.

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області стягуючи рішенням від 19 квітня 2013 року аліменти на утримання позивачки виходила з того, що відповідач працевлаштований в компанії "Балтік Фронт Шіппінг Компані ЛТД", є третім помічником на судні та отримує високу заробітну платню. Як було встановлено судовою колегією відповідач на час ухвалення судом першої інстанції оскарженого рішення не працює, у зв'язку з чим у нього змінилося матеріальне становище, що є підставою для зменшення розміру аліментів. З урахуванням того, що позивач за зустрічним позовом не працевлаштований, приймаючи до уваги його сімейний стан, те, що на його утриманні ніхто не знаходиться, беручи до уваги, що позивачка за первісним позовом доглядає за дитиною до трьохрічного віку, не працює, інших доходів не має, вважає , що необхідно зменшити розмір аліментів на утримання позивачки до 350 грн.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, виносячи рішення, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовів .

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п. п. 1,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

вирішила:

Апеляційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 11 листопада 2014 року - скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 пеню у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення з червня 2012 року по вересень 2013 року у сумі 7809 грн. В іншій частині позивні вимоги залишити без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються відповідно до рішення Апеляційного суду Одеської області від 19 квітня 2013 року на утримання ОСОБА_4 з 700 грн. до 350 грн. щомісячно, починаючи з 21 січня 2015 року і до досягнення ОСОБА_6 трьох річного віку, тобто до 23 травня 2015 року.

В іншій частині позивні вимоги ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області В.О. Суворов

І.А. Артеменко

В.І. Сватаненко