Справа № 635/8257/14-ц
Провадження № 2/635/200/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 року смт. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Назаренко О.В.,

за участі секретаря Лескіної Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення суми в порядку регресу,

УСТАНОВИВ:

11.092014 року до суду подано позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача в порядку регресу витрати, понесені позивачем на страхове відшкодування в розмірі 27395 гривень 43 коп., в тому числі 200 гривень витрат на оцінку розміру шкоди.

Позивачем подано суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримані.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з'явився, причин неявки суду не повідомлено, тому суд розглянув справу за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні просили суд відмовити в задоволенні позову, пояснивши, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, 8.07.2011 року зіткнулись автомобілі відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з вини ОСОБА_1, який не надавши переваги у русі відповідачу ОСОБА_2 виїхав на перехрестя рухаючись на другорядній дорозі, в результаті чого автомобіль ОСОБА_1 пошкодив автомобіль третьої особи. В даному випадку відповідач ОСОБА_2 вважає себе невинуватим, оскільки судовими рішеннями його вина не визнана, а відповідальність за шкоду застрахована.

Вислухавши у судовому засіданні пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані суду докази, судом встановлено наступне.

Відповідно до постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 15 лютого 2011 року та постанови Київського районного суду від 8 липня 2011 року в справі про адміністративне правопорушення № 2018/3-1943/11 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. З тексту постанови вбачається, що такими діями ОСОБА_1 пошкоджено автомобіль ДЕУ державний № НОМЕР_1.

Наданими копіями повідомлення ОСОБА_3 від 23.05.2011 року про виплату страхового відшкодування та відповідної заяви, наказу № 2223 від 26.08.2011 року, довідки про розмір відшкодування та копії платіжного доручення № 3764 від 30 серпня 2011 року судом встановлено, що 30 серпня 2011 року позивач сплатив шкоду завдану діями ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в сумі 27187 гривень 63 коп.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України та ст. 1188 ЦК України в даному випадку особою, що зобов'язана відшкодувати шкоду є ОСОБА_1, вина якого встановлена судовим рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Як було зазначено, постанови Київського районного суду від 8 липня 2011 року в справі про адміністративне правопорушення № 2018/3-1943/11 особою, винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП визнано тільки ОСОБА_1. Зазначення у постанові висновку про те, що з висновку експерта вбачається, що в даному випадку є також і вина ОСОБА_2 не є підставою для відповідальності ОСОБА_4 в даному випадку, оскільки в зазначеній справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 не притягувався в якості правопорушника. Відсутність доказів вини ОСОБА_2 в даний події також підтверджено і при розгляді цивільної справи № 2018/6654/2012 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування шкоди з приводи цих саме подій, що є предметом розгляді в цій справі. Рішеннями в справі № 2018/6654/2012 від 21.06.2013 року Київського районного суду та від 30 вересня 2013 року апеляційного суду Харківської області підтверджено, що у зіткненні автомобілів ГАЗ 3302 державний № НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля Ніссан державний № НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_7 винним є виключно ОСОБА_1

За правилами ч. 2 ст. 1188 ЦК України якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Але зазначена норма в даному випадку застосуванню не підлягає, оскільки третій автомобіль ДЕУ державний № НОМЕР_1, що постраждав в наслідок зіткнення зіткненні автомобілів ГАЗ 3302 державний № НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля Ніссан державний № НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_7 також є джерелом підвищеної небезпеки, що взаємодіяв в ДТП, а тому відповідальність за шкоду наступає за загальними правилами ч. 1 ст. 1188 ЦК України.

Згідно ст. ст. 10,11,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки в цій справі позивачем не надано доказів наявності вини відповідача ОСОБА_7 і представлені докази вини ОСОБА_1 за шкоду, спричинену автомобілю ДЕУ державний № НОМЕР_1, то позивач має право вимагати від ОСОБА_1 сплатити позивачу суму виплаченого відшкодування в повному обсязі.

Відповідно до висновку № 1696 від 24.02.2011 року Харківського науково-дослідного інституту ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса розмір шкоди становить 27187 гривень 63 коп. таку суму страхового відшкодування сплачено позивачем третій особі.

Таким чином, у відповідності із вимогами ст. 1166, ч. 1 ст. 1188, ч. 1 ст. 1191 ЦК України суд стягує з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 27187 гривень 63 коп. понесених витрат на відшкодування шкоди в порядку регресу. Вимоги позивача про стягнення витрат на встановлення розміру збитків в сумі 207 гривень 80 коп. не підтверджені наданими суду доказами про сплату таких коштів відповідними платіжними дорученнями або іншими фінансовими документами, а тому стягненню не підлягають.

Наведені обставини є підставою відмовити позивачу у стягненні коштів з відповідача ОСОБА_2. До того ж слід враховувати, що розмір сплаченого позивачем відшкодування не перевищує 50000 гривень. Отже, за будь яких обставин в даному випадку наявність факту укладення відповідачем ОСОБА_2 договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, оформленого полісом АА/0371141, відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України виключає можливість стягнення позивачем сплаченої суми відшкодування. Отже в задоволенні цієї частини позовних вимог суд відмовляє.

На підставі ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 271 гривня 87 коп. підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь держави.

Керуючись ст. ст. 10,11,60,61,88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 27187 (двадцять сім тисяч сто вісімдесят сім) гривень 63 коп. понесених витрат на відшкодування шкоди в порядку регресу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 271 (двісті сімдесят одну) гривню 87 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду, а особами, без участі яких постановлено рішення протягом 10 днів з дня отримання копії рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляцію не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя: Назаренко О.В.