Справа № 594/298/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2015 року

в складі:головуючого ОСОБА_1

з участю:секретаря ОСОБА_2

представника позивачки адвоката ОСОБА_3

позивачки ОСОБА_4

представника третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, треті особи Вовковецька сільська рада Борщівського району Тернопільської області, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про визнання заповіту недійсним та визнання права власності,суд-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_6, у якому просить визнати недійсним заповіт від 20.12.2002 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Вовковецької сільської ради Борщівського району Тернопільської області, зареєстрований у реєстрі за № 147, яким ОСОБА_9 житловий будинок із надвірними будівлями, що знаходиться в с.Вовківці, заповів ОСОБА_6 та поклав на нього обовязок надати ОСОБА_4 пожиттєве проживання у житловому будинку та користування господарськими будівлями, а також позивачка просить визнати за нею право власності на ? частину будинковолодіння, розташованого в с.Вовківці Борщівського району Тернопільської області, після смерті ОСОБА_9, який помер 03.05.2003 року. В додатковій позовній заяві та в заяві про уточнення позовних вимог позивачка також просить визнати за нею право власності на ? частку спірного домоволодіння, як на частку у спільній сумісній власності подружжя. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що перебувала з померлим ОСОБА_6 в зареєстрованому шлюбі з 26.11.1974 року. На час складання заповіту була непрацездатною, а отже, мала право на обов»язкову частку у спадщині, спірне домоволодіння являлося спільною сумісною власністю подружжя, тому оспорюваним заповітом порушено її права. Відповідач ОСОБА_6 не прийняв спадщини, так як не вчинив дій, що свідчили б про прийняття спадщини, а саме на протязі 6 місяців з дня відкриття спадщини не подав державній нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини і фактично не вступив в управління або володіння спадковим майном. У додатковій позовній заяві позивачка також вказує, що за час спільного проживання з покійним чоловіком за спільні кошти та спільною працею зробили капітальний ремонт у житловому будинку, літній кухні та сараї з влаштуванням нових стін та даху, а в 1985 році побудували господарський будинок, підвал, встановили огорожу, ворота, у зв»язку з чим вартість домоволодіння істотно збільшилася, тому його слід визнати спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідач ОСОБА_6 подав письмові заперечення проти позову, згідно яких у задоволенні позовних вимог просить відмовити, оскільки заповіт посвідчений Вовковецькою сільською радою, відповідав волі заповідача. Також зазначив, що він у 2006 та в 2011 р.р. звертався із пропозиціями до позивачки спільно оформити спадкове майно.

Представник позивачки та позивачка ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просять позов задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Позивачка також пояснила, що після укладення шлюбу із померлим ОСОБА_9 стала проживати з ним у його домоволодінні. Проте, житловий будинок та господарські приміщення були ще довоєнної побудови, тому вони з чоловіком перекрили будинок, постійно проводили ремонти, інакше будинок став би непридатним для проживання. Також разом побудували господарський будинок. Вона 40 років працювала в лісництві, тому власною працею і коштами приймала участь у збільшенні вартості домоволодіння, в якому продовжує проживати на даний час. Також вона за власні кошти провела похорон чоловіка, організувала поминки, встановила пам»ятник.

Належно повідомлений відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з»явився повторно, не повідомивши суд про причини неявки, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Представник Вовковецької сільської ради в судовому засіданні вважає, що позовні вимоги в частині визнання заповіту недійсним до задоволення не підлягають, проти задоволення інших позовних вимог заперечень не має.

Треті особи ОСОБА_7, ОСОБА_8 в судове засідання не зявились, від них поступила письмова заява, в якій вказують, що їхня мати ОСОБА_8 (до реєстрації шлюбу ОСОБА_6) Я.Я. являлася дочкою померлого ОСОБА_9 Вона померла 24.12.1998 року. За життя покійний ОСОБА_9 мав намір оформити своє домоволодіння на них, так як вони залишилися сиротами. На даний час вони від спадщини не відмовляються і готові її прийняти.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

15 жовтня 2012 року Борщівська державна нотаріальна контора листом № 1511/02-14 відмовила позивачці ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало померлому 03 травня 2003 року ОСОБА_9 через відсутність на день смерті спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно ( а.с.5).

Позивачка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, 26 листопада 1974 року уклала шлюб з ОСОБА_9, який було зареєстровано в Шупарській сільській раді Борщівського району, актовий запис № 15 (свідоцтво про укладення шлюбу 1-ИД № 262919 а.с.7).

ОСОБА_9 03 травня 2003 року помер ( свідоцтво про смерть серія І-ИД № 142639, видане 19.09.2012 року Вовковецькою сільською радою, актовий запис № 07, а.с.8).

Згідно довідки Вовковецької сільської ради Борщівського району від 23.01.2015 року № 37 (а.с.58) та копій особових рахунків з погосподарських книг по селу Вовківці (а.с. 13-20) домоволодіння по вул. Колгоспна, 10 станом на 15.04.1991 року відносилося до суспільної групи робітників. У вказаному домоволодінні починаючи з 01.01.1980 та станом на травень 2003 року були зареєстровані позивачка ОСОБА_4 та померлий ОСОБА_9, на якого було відкрито особовий рахунок і він був головою двору.

Рішенням № 33 15 сесії 21 скликання Вовковецької сільської ради від 15. XII.1993 року ОСОБА_9 було безоплатно передано у приватну власність земельну ділянку пл. 0.22 га, в тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,12 га та для ведення особистого підсобного господарства 0.10 га (а.с.25-26).

З технічного паспорту від 02.02.2015 року виготовленого ПП « Бюро технічної

інвентаризації та експертиз « Інвентаризатор» (а.с.21-24) встановлено, що за домоволодінням в с. Вовківці, вул. Когоспна, 10 рахуються: житловий будинок та сарай 1920 року побудови загальною вартістю 15 991 грн., літня кухня 1960 року побудови вартістю 3392 грн., господарський будинок та підвал 1985 року побудови загальною вартістю 16018 грн.., а також огорожа та ворота загальною вартістю 846 грн. Всього інвентаризаційна вартість домоволодіння становить 36 247 грн.

Відповідно до ст..25 Кодексу про шлюб та сім»ю України, діючого на час виникнення спірних правовідносин, якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнано судом спільною сумісною власністю подружжя.

Враховуючи, що позивачка тривалий час проживала у спірному домоволодінні перебуваючи в шлюбі з померлим ОСОБА_9, під час якого побудували також господарський будинок та підвал, внаслідок чого вартість домоволодіння істотно збільшилася, суд вважає, що спірне домоволодіння слід визнати спільною сумісною власністю подружжя, а саме позивачки та померлого ОСОБА_9

Згідно ст..28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

З огляду на наведене позовні вимоги позивачки в частині визнання за нею права власності на ? частину спірного домоволодіння, що було спільною сумісною власністю подружжя, слід задовольнити.

Таким чином у судовому засіданні встановлено, що померлий ОСОБА_9 являвся власником ? частини спірного домоволодіння.

За життя, 20.02.2002 року ОСОБА_9 склав заповіт, яким житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с.Вовківці, заповів ОСОБА_6 та зобов»язав ОСОБА_6 надати ОСОБА_4 пожиттєве проживання у житловому будинку і користування господарськими будівлями. Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Вовковецької сільської ради, зареєстровано в реєстрі за № 147 (а.с.6).

Згідно довідки Вовковецької сільської ради від 04.02.2015 року № 57, заповіт ОСОБА_9 не змінений і не скасований (а.с.60).

Позивачкою не наведено підстав, передбачених законом, для визнання заповіту ОСОБА_6 недійсним, а тому в задоволенні її позовних вимог у цій частині слід відмовити.

Позивачка ОСОБА_4 на час відкриття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_9 була особою пенсійного віку, а отже непрацездатною, тому як дружина померлого мала право на обов»язкову частку у спадщині, що становить не менше двох третин частки, яка належала б їй при спадкоємстві за законом.

Згідно довідки Вовковецької сільської ради від 23.01.2015 року №38 ОСОБА_4 вступила в управління спадковим майном після смерті свого чоловіка ОСОБА_9, який помер 03.05.2003 року, так як проживала в житловому будинку разом із померлим до дня його смерті і проживає по даний час.

Цивільний Кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року і застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Враховуючи, що в справі, яка розглядається, спадщина відкрилася 03 травня 2003 року і була прийнята позивачкою, до даних правовідносин слід застосовувати норми діючого на той час Цивільного Кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК 1963р.).

Згідно ст. 548 ЦК 1963 р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст..549 ЦК 1963 р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідач ОСОБА_6 доказів прийняття ним спадщини за заповітом померлого ОСОБА_9, а так само доказів поважності пропуску строку для прийняття спадщини суду не надав.

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 31725157 від 19.09.2012 року (а.с.12) вбачається, що спадкових справ до майна померлого 03 травня 2003 року ОСОБА_9 не відкривалося.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 спадщини за заповітом померлого ОСОБА_9 не прийняв.

Згідно ст..554 ЦК 1963 р. в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках.

Спадкоємцями за законом померлого ОСОБА_9 є його дружина, позивачка по справі ОСОБА_4, його син відповідач по справі ОСОБА_6 (свідоцтво про народження У1 УР № 811812 а.с.89).

Також спадкоємцями за законом померлого ОСОБА_9 є його онуки, треті особи по справі ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, які являються синами дочки померлого ОСОБА_10, яка померла 24 січня 1998 року (а.с. 76-79).

Відповідно до ч.2 ст.529 ЦК 1963 р. онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

ОСОБА_8 та ОСОБА_7 суд вважає такими, що прийняли спадщину померлого ОСОБА_9, так як кожен з них на час відкриття спадщини був неповнолітнім.

Враховуючи, що ОСОБА_6 спадщини не прийняв, його частку в спадщині за заповітом, а саме ? частину спірного домоволодіння слід розподілити між спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину, виділивши ОСОБА_4 2/8 частини, а ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по 1/8 частині .

З огляду на наведене позовні вимоги ОСОБА_4 в частині визнання за нею, як за спадкоємцем за законом померлого ОСОБА_9, права власності на ? частину спірного домоволодіння слід задовольнити частково, визнавши за нею, як за спадкоємцем за законом, право власності на 2/8 частини спірного домоволодіння, що належали померлому ОСОБА_9

Враховуючи, що ціна позову в даній справі становить 36247 грн.., а позивачкою сплачено судовий збір у сумі 243,60 грн., з відповідача ОСОБА_6 слід стягнути в користь позивачки понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 243,60 грн., а також пропорційно до задоволених вимог з відповідача слід стягнути судовий збір у сумі 28,26 грн. в дохід держави.

Також з огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, з позивачки слід стягнути недоплачений нею судовий збір у сумі 90,61 грн.

На підставі п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.ст. 524, 525, 529, 535, 548, 549 ЦК 1963 р., керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 4/8 частини домоволодіння, розташованого в с.Вовківці вул..Колгоспна, 10 Борщівського району Тернопільської області, вартістю 18123,50 грн.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 2/8 частини домоволодіння, розташованого в с.Вовківці вул..Колгоспна, 10 Борщівського району Тернопільської області, вартістю 9061,75 грн., що належали ОСОБА_9, померлому 03 травня 2003 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, жителя ІНФОРМАЦІЯ_5, в користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір у сумі 243,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, жителя ІНФОРМАЦІЯ_5, судовий збір у сумі 28,26 грн.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки с.Вовківці Борщівського району Тернопільської області, судовий збір у сумі 90,61 грн.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в той же строк з дня отримання копії рішення, через Борщівський районний суд до апеляційного суду Тернопільської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідачем може бути подано заяву до Борщівського районного суду про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий :підпис

З оригіналом згідно.

Суддя Борщівського районного суду Г.І.Зушман