АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22ц/796/2080/15 Головуючий у 1 інстанції - Камбулова Д.Г.
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2015 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

головуючого - Панченка М.М.

суддів - Кирилюк Г.М., Вербової І.М.

при секретарі - Желепі О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м.Києва від 6 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 і просив винести рішення, яким відшкодувати матеріальну шкоду у сумі 91,829 грн.53 коп., завдану пошкодження належного позивачу автомобіля «Сузукі» державний номер НОМЕР_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також просив відшкодувати витрати, понесені на евакуацію автомобіля з місця ДТП, а також витрати за проведення автотоварознавчого дослідження та моральну шкоду у сумі 10.000 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 6 листопада 2014 року позов задоволено частково /а.с.112-115/.

Судовим рішенням стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у сумі 91.892 грн.53 коп., моральну шкоду у сумі 4.000 грн., витрати на правову допомогу у сумі 400 грн., витрати за проведення автотоварознавчого дослідження у сумі 650 грн. та 958 грн.93 коп. за сплачений судовий збір.

В решті позову відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_2 у позові про відшкодування моральної шкоди, вважаючи, що діями відповідача моральна шкода позивачу не була заподіяна, а заподіяння її у розмірі 4.000 грн. судом не мотивовано. Також просив ухвалити рішення, яким зобов»язати позивача ОСОБА_2, у зв»язку з повним відшкодуванням знищеного належного йому автомобіля «Сузукі» державний номер НОМЕР_1, повернути скаржнику залишки цього автомобіля, а в решті рішення залишити без змін /а.с.115-122/.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з таких підстав.

Як слідує з матеріалів справи, в результаті пошкодження належного позивачу ОСОБА_2 автомобіля «Сузукі»державний номер НОМЕР_1, яке сталося 11.05.2014 року в ході ДТП з вини відповідача ОСОБА_1, позивачу була заподіяна матеріальна шкода у сумі 141.892 грн.53 коп., що складає ринкову вартість автомобіля на момент ДТП, та підтверджується автотоварознавчим висновком від 5.07.2014 року виконаного ТОВ «ІнтерТехСервісМоторс», за проведення якого позивачем сплачено 650 грн.

Вважаючи, що, оскільки страховиком відповідача ОСОБА_1 третьою особою ТОВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» йому, позивачу ОСОБА_2, повинно бути виплачено страхову виплату у сумі 50.000 грн., останній звернувся з цим позовом до суду, вимагаючи стягнення з винної в ДТП особи відповідача ОСОБА_1 матеріальну шкоду у сумі 91,829 грн.53 коп., тобто, розмір матеріальної шкоди за вирахуванням 50.000 грн.

Крім того, як встановлено судом, позивач сплатив 370 грн. на евакуацію пошкодженого автомобіля з місця ДТП, а також сплатив 650 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 440 грн., як витрати на правову допомогу та витрати на судовий збір у сумі 1.019 грн.

Не погоджуючись з висновком Оболонського районного суду м.Києва від 6.11.2014 року в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у сумі 4.000 грн., та в частині не вирішення судом питання про повернення відповідачу залишків знищеного автомобіля, відповідач ОСОБА_1 в цій частині оскаржив рішення суду першої інстанції.

В решті висновків судового рішення відповідач не заперечував.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в частині скасування рішення суду першої інстанції щодо стягнення моральної шкоди, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно керувався ст.1167 ЦК України, згідно якої моральна шкода завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, та погоджується з висновками суду першої інстанції в тій частині, що неправомірними діями відповідача ОСОБА_1 позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка виразилась у психологічних переживаннях за долю свого пошкодженого автомобіля, витрату особистого часу на відвідування різних установ з метою поновлення свого порушеного права, а також позбавлено останнього можливості протягом тривалого часу використовувати автомобіль за призначенням, позивач був вимушений вживати заходи для відшкодування завданої матеріальної шкоди, що призвело до змін способу його життя, моральних та фізичних страждань, що свідчить про заподіяння позивачу моральної шкоди, яка підлягає стягненню на його користь з відповідача.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції обґрунтовано керувався роз»ясненнями викладеними у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та врахував, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, скоєної з вини відповідача, автомобілю позивача було завдано значних пошкоджень, крім того позивач значний період часу зазнавав незручностей з підстав пошкодження транспортного засобу, що перебував у його використанні.

Колегія суддів вважає, що частково задовольняючи позов, та стягуючи моральну шкоду у сумі 4.000 грн., суд першої інстанції виходив з засад розумності, виваженості та справедливості.

В частині вимог скаржника щодо повернення йому пошкоджених запасних частин автомобіля, чи автомобіля в цілому, який є фізично знищеним, суд першої інстанції правомірно не задовольнив ці вимоги.

Відповідно до п.14 зазначеної постанови ВССУ №4 від 31.03.2013 року ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Як встановлено в ході розгляду справи, страховиком цивільної відповідальності відповідача ОСОБА_1 третьою особою ТОВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» оскаржено до суду дійсність договору страхування цивільної відповідальності відповідача і на цей час указаний спір не вирішено. У зв»язку з цим остаточно не вирішене питання на яку частку від залишкової вартості пошкодженого автомобіля, що належить позивачу ОСОБА_2 має право претендувати ОСОБА_1, як винна в ДТП особа, а тому питання повернення винній в ДТП особі пошкоджених запасних частин на цей час не може бути вирішене.

Крім того, не заперечуючи своєї вини в заподіянні позивачу матеріальної шкоди, відповідач ОСОБА_1 на час розгляду справи не приступав до відшкодування цієї шкоди потерпілому в ДТП позивачу ОСОБА_2.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції постановлене на повно з»ясованих обставинах з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст.307,308 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Оболонського районного суду м.Києва від 6 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання чинності шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді