н/п 6/490/149/2015 Справа № 490/5979/15-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
УХВАЛА

Іменем України

26 червня 2015 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Батченка О.В. при секретарі Нікулічевій А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за поданням

державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Центрального відділу Державної виконавчої служби ММУЮ ОСОБА_2 звернулась до Центрального районного суду м. Миколаєва з поданням, яке погоджене в.о. начальника Центрального ВДВС ММУЮ ОСОБА_3, про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України. Державний виконавець просить обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 до виконання ним своїх майнових зобовязань за виконавчим листом № 2-180-10, виданим 23 квітня 2010 року Любашівським районним судом Одеської області, про стягнення з останнього на користь ПрАТ "СК "Остра" заборгованості в розмірі 12 696,23 коп.

У відповідності до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд розглядає подання без виклику сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

В судове засідання державний виконавець Лотоцька А.І. не зявився.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов висновку, що вказане подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Як визначено у ч. 2 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1 - 9 частини першої цієї статті, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Відповідно до ст. 377 - 1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

На час звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

У розумінні положень ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Під час розгляду подання, судом досліджені додані державним виконавцем до подання документи та встановлено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом. Так, державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення з доходів ОСОБА_1, а також постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Крім того, ним направлялись запити до відповідних органів, для визначення майнового стану боржника.

З матеріалів справи вбачається, що доказів, які б давали підстави вважати, що боржник має намір ухилятись від виконання судового рішення шляхом залишення території України, державний виконавець Центрального ВДВС ММУЮ ОСОБА_2 не надала.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, подання державного виконавця є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Керуючись п. 18 ч. 3 ст. 11, ЗУ "Про виконавче провадження", ст. 6, ЗУ "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" ст. 377-1 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання Центрального відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя Центрального районного суду

м. Миколаєва ОСОБА_4