Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

"20" квітня 2015 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Сингаївського О.П.,

за участі секретаря Галіцької А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомир цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про зняття з реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районного суду м. Житомира звернувся ОСОБА_1 із вказаним позовом в якому посилається на ту обставину, що йому на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 у м. Житомирі. Квартира придбана ним згідно договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 05.09.2014 р., що укладеним між ним та ОСОБА_7. У даному житловому приміщенні зареєстровані відповідачі, які фактично не проживають у ньому, що перешкоджає позивачу вільно розпоряджатися майном.

У зв'язку з чим, ОСОБА_1 просить зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за вказаною адресою.

Заявник у судове засідання не з'явився, від його представника до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій заявник зазначив, що позовні вимоги його довірителя підтримує в частині зняття відповідачів з реєстраційного обліку та просить їх задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися і не надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, суд має можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Прийнявши до уваги письмові пояснення заявника та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів.

Оцінюючи надані докази, суд вважає їх належними, достовірними, а тому, приймає їх як основу для ухвалення рішення.

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1 у м. Житомирі, відповідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.09.2014 р. (а. с. 11), належить на праві приватної власності ОСОБА_1

Відповідно довідки ПП «АММОНН» за № 250 від 12.12.2014 р. (а. с. 9) та довідок адресно-довідкового бюро (а. с. 2-6), ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 зареєстровані у зазначеному житловому приміщенні.

На даний час відповідачі у квартирі АДРЕСА_1 в м. Житомирі не проживають, житло не займають, за користування нею та комунальні послуги не сплачують, що спричиняє позивачу незручності у користуванні належним йому житловим приміщенням.

Пункт 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року N 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" зазначає, що відповідно до ст. 107 ЖК наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це.

На ствердження вибуття, суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресована кореспонденція, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Відповідно до ст.391 ЦК України, позивач має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до п. 34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Отже, у зв'язку з відсутністю договірних відносин з новим власником спірного житлового приміщення та припиненням права власності на нього, відповідачі втратили права користування квартирою АДРЕСА_1 у м. Житомирі.

Відповідно до ст.ст.7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється відповідним органом спеціального уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації, на підставі судового рішення, що набрало законної сили.

Крім того, ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що зняття відповідачів з реєстрації не може вплинути на їх права щодо користування квартирою, однак усуне порушення права позивача на володіння, користування та розпорядження своєю власністю і коштами, що він вимушений витрачати на зайву сплату за комунальні послуги.

З огляду на викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та доведеними у судовому засіданні і у відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України, задовольняє позов у межах заявлених вимог.

Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 88, 224-226, 232, 292, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Зняти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н., ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 р. н., ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 р. н., та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 р. н., з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте Корольовським районним судом м. Житомира за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення, подавши апеляційну скаргу Апеляційному суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. П. Сингаївський