Справа № 750/3263/15-ц
Провадження № 2/750/1513/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2015 року м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова

у складі судді Логвіної Т.В.

при секретарі Примак Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди та супроводу батька,

в с т а н о в и в:

У квітні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом та просить надати дозвіл на виїзд за межі України до Республіки Казахстан ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано 12 лютого 2010 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину: дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження. В даний час позивач перебуває у шлюбі з громадянином Казахстану ОСОБА_5 та має намір виїхати до республіки Казахстан зі своєю дитиною, але батько дитини безпідставно не надає свою згоду на це, що завдає шкоди інтересам дочки та вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами, у зв'язку з чим вимушена звернутись до суду з даним позовом.

В судове засідання сторони та представник третьої особи - служби у справах дітей Деснянської районної у м. Чернігові ради не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача до суду надійшла заява з проханням розглянути справу в її відсутність, позов підтримує. Причини неявки відповідача та представника третьої особи суду не повідомлені. Суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини: дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 16 грудня 2008 року.

12.03.2014 року позивач зареєструвала шлюб з громадянином Казахстану ОСОБА_5 та має намір виїхати на постійне місце проживання до свого чоловіка.

Згідно принципу 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли би їй розвиватися фізично, інтелектуально, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи та гідності.

Частиною 2 статті 150 СК України закріплено обов'язок батьків щодо піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до п.2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документу на дитину проводиться на підставі нотаріально посвідченого клопотання батьків. При відсутності згоди одного з батьків на виїзд неповнолітнього громадянина за межі України, може бути надано дозвіл на підставі рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не приймає участі у її вихованні, через невмотивоване ухилення відповідача від надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, позивач не може отримати дозвіл на виїзд дитини у її супроводі за межі України до республіки Казахстан до свого чоловіка, що суперечить інтересам дитини.

Таким чином, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та в силу п.3 ч.3 ст.313 ЦК України підлягають задоволенню.

Керуючись п.2 Декларації прав дитини, Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року, ст.ст. 11,16, 313 ЦК України, ст.ст. 141, 150 СК України, ст.ст. 10, 11, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Надати дозвіл на виїзд за межі України до Республіки Казахстан ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження без згоди та супроводу батька ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення в порядку ч. 1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя