АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3024/15 Справа № 204/3106/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Самсонова В. В. Доповідач - Григорченко Е.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2015 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Судді-головуючого: Григорченка Е.І.

Суддів колегії: Кочкової Н.О., Рудь В.В.

при секретарі Левцунову І.В.

розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа: Красногвардійський районний відділ у м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, зняття з реєстрації та виселення, та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, треті особи Дніпропетровська міська рада, Третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 звернувся з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, і вточнивши позовні вимоги, просить суд ухвалити рішення, яким усунути позивачу перешкоди в користуванні належним йому на праві власності домоволодінням за адресою: АДРЕСА_1, шляхом зняття з реєстрації відповідачів у будинку, виселити ОСОБА_7 з будинку, Красногвардійскому РВ у м. Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області зняти з реєстрації відповідачів.

В обґрунтування позову позивач вказав на те, що він є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.12.2013 року. В будинку зареєстровані відповідачі по справі ОСОБА_6 та ОСОБА_7. ОСОБА_6 не проживає з 20.04.2009 року до теперішнього часу, ОСОБА_7 зареєстрований та проживає до теперішнього часу в спірному домоволодінні. За час проживання ніхто з них не сплачував комунальних послуг за користування газом та водопостачанням. Відповідачі по справі не є членами сім'ї позивача. У зв'язку з тим, що відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зареєстровані та проживають в спірному домоволодінні, позивач позбавлений права володіння та користування своєю власністю. У позивача виникла необхідність розпорядитися своєю власністю, але відповідачі добровільно знятися з реєстрації та виселятися не мають бажання.

Відповідач ОСОБА_6 звернувся до суду з зустрічним позовом, і просить визнати за ним право власності на 1/4 частину домоволодіння АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_8, без акту введення в експлуатацію.

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_6 посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько - ОСОБА_8. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої належало домоволодіння АДРЕСА_1. На земельній ділянці по АДРЕСА_1 знаходиться: житловий будинок, загальною площею 51,5 кв.м., житловою площею 30,0 кв.м., погріб, вбиральня, сараї, літня кухня, споруди мостіння. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори 14.05.1999 року - спадкоємцем майна ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, є його дружина ОСОБА_9 (померла), яка мешкала за адресою: АДРЕСА_1. Спадкове майно, на яке було видано свідоцтво, складалося з: житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, що належало спадкоємцю на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівлі індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого в Третій дніпропетровській державній нотаріальній конторі 15.12.1961 року за № 2-4998, зареєстрованого в Дніпропетровському інвентарному бюро 10.03.1987 року за № 474-21. Позивач ОСОБА_6 до державного нотаріуса Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори про отримання свідоцтва про право на спадщину по закону не звертався, так як вважає, що спадщину прийняв в порядку п. 2 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963 року.

На теперішній час, позивач працює в Росії, його син ОСОБА_10 мешкає в літній кухні домоволодіння АДРЕСА_1, оскільки ОСОБА_5 виселив його з житлового будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21.01.2015 року позовні вимоги ОСОБА_5 - задоволені частково.

Усунені перешкоди у користуванні домоволодінням АДРЕСА_1 в м. Дніпропетровську, шляхом зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Красногвардійському РВ у м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у домоволодінні АДРЕСА_1 в м. Дніпропетровську.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_6 відмовлено.

Не погодившись з рішенням, ОСОБА_5 звернувся з апеляційною скаргою на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21.01.2015 року, де ставить питання про скасування рішення в частині відмови у задоволенні його позовних вимог та задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення в цій частині ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_6 також звернувся з апеляційною скаргою на вищезазначене рішення та просив його скасувати в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_5 та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що рішення в цій частині ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд вважає, що скарга ОСОБА_5 не підлягає задоволенню, скарга ОСОБА_6 підлягає задоволенню, рішення суду- скасуванню в частині усунення перешкоди у користуванні домоволодінням, шляхом зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_6, з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 в частині усунення перешкоди у користуванні домоволодінням, шляхом зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_6 не проживає за місцем своєї реєстрації, що підтверджується актами, тому усунув перешкоди у користуванні позивачем будинком шляхом зняття ОСОБА_6 з реєстрації.

З такими висновками суду погодитися не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 р. № 1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

У зв'язку з тим, що зазначений Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм житловим приміщенням, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши одночасно одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

З огляду на це, вирішення питання про зняття осіб з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такими особами житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства - статей 71, 72, 116, 156 ЖК, ст. 405 ЦК.

ОСОБА_5 з відповідними позовними вимогами, зокрема щодо позбавлення права користування житловим приміщенням, не звертався, судові рішення щодо позбавлення відповідачів права користування житловим приміщенням, не надав.

Суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув, тому рішення в частині зняття з реєстрації ОСОБА_6 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові ОСОБА_5 в цій частині.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, в частині зняття з реєстрації ОСОБА_7 та виселення, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у позові, враховуючи вищезазначені вимоги закону.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі, що відповідач ОСОБА_7 чинить перешкоди у користуванні будинком, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до встановлених обставин у справі ОСОБА_7 перебуває у службовому відрядженні для участі в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської області/а.с. 193/, тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у позові, оскільки позовні вимоги є передчасними.

Відповідно до ст. 47 Конституції, ст. 9 ЖК України, ст. 311 ЦК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Таким чином, колегія суддів, вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, рішення суду скасувати в частині усунення перешкод у користуванні будинком шляхом зняття з реєстраційного обліку у домоволодіння ОСОБА_6, з ухваленням нового рішення в цій частині. В іншій оскаржуваній частині рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, апеляційний суд, -

вирішив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2015 року скасувати в частині усунення перешкод у користуванні будинком шляхом зняття з реєстраційного обліку у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_6, зобов'язання Красногвардійського районного відділення у м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти з реєстрації ОСОБА_6, відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 в цій частині.

В іншій частині рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2015 року залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Е.І. Григорченко

Судді: Н.О. Кочкова

В.В. Рудь