У х в а л а

іменем україни

14 січня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Коротуна В.М.,Ступак О.В.,
Парінової І.К.,Штелик С.П.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 19 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 6 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі -ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача 21 309,94 грн заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 19 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 6 серпня 2014 року, позов задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 14 356,88 грн заборгованості за кредитним договором від 5 жовтня 2005 року, яка складається з: 2 597,09 грн заборгованості за тілом кредиту, 10 268,84 грн заборгованості за процентами та штрафу у розмірі 1 490,95 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з ухваленими судовими рішеннями, ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови в задоволенні позову та ухвалити нове рішення про задоволення позову повністю, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 5 жовтня 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір, за яким позичальник одержав кредит у розмірі 2 тис. грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. 27 червня 2006 року та 4 жовтня 2007 року відбулося збільшення кредитного ліміту до 5 600 грн та 7 тис. грн відповідно (а.с. 8, 41, 42).

За розрахунком ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_6 має заборгованість у розмірі 21 309,94 грн, яка складається з: 5 600,96 грн заборгованості за кредитом, заборгованості за процентами у розмірі 14 218,03 грн, 500 грн штрафу (фіксована частина) та 990,95 грн штрафу (процентна складова).

У зв'язку із тим ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення зі ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, врахував строк позовної давності у межах трьох років, стягнувши зі ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором після 28 лютого 2011 року.

Однак із таким висновком суду повністю погодитися не можна, оскільки він не відповідає закону та не ґрунтується на доказах, наявних у матеріалах справи.

Відповідно до статей 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з частиною 5 статті 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

З огляду на те, що у зобов'язальних правовідносинах наслідком невиконання або неналежного виконання боржником зобов'язання є порушення суб'єктивного права кредитора, початком перебігу строку позовної давності є момент порушення цього права, беручи до уваги те, коли він довідався або міг довідатися про його порушення.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини 3, 4 статті 267 ЦК України).

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Як встановлено судом, останній платіж відповідачем здійснено 2 листопада 2009 року, що свідчить про переривання строку позовної давності (частина 1 статті 264 ЦК України).

Із матеріалів справи вбачається, що ПАТ КБ «ПриватБанк» подало позов до суду 5 лютого 2014 року. ОСОБА_6 до ухвалення судом рішення заявила про застосування строків позовної давності (а.с. 26-28).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції на вищенаведені обставини уваги не звернув та не з'ясував, на який строк укладено кредитний договір, чи співпадає він зі строком дії кредитної картки, в зв'язку з чим, зважаючи на положення статей 256, 261, 267 ЦК України, належним чином не вирішив питання про застосування строку позовної давності.

Крім цього, суд не звернув уваги, що відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою строк дії картки указано на ній (місяць і рік), картка дійсна до останнього календарного дня такого місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле MONTH) (а.с. 11).

Апеляційний суд у порушення вимог, встановлених статтями 303, 315 ЦПК України, належним чином не перевірив рішення суду першої інстанції на предмет його законності та обґрунтованості.

За таких обставин суди неправильно застосували норми матеріального права, в порушення норм процесуального права не встановили всіх фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, відтак ухвалені судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, визначених частиною 2 статті 338 ЦПК України.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 19 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 6 серпня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді:В.М. Коротун
І.К. Парінова
О.В. Ступак
С.П. Штелик