АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/6596/2015 Головуючий у першій інстанції - Кицюк В.С.
Доповідач - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Оніщука М.І.,

суддів Українець Л.Д., Крижанівської Г.В.,

при секретарі Троц В.О.,

за участю:

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 23 березня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором завдатку та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми завдатку,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3, в якому з урахуванням уточнень позовної заяви і зменшення розміру своїх вимог, просила суд стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 1 500,00 доларів США, що еквівалентно згідно офіційного курсу НБУ станом на 23.01.2015, 23 688,07 грн. та судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог вказувала, що 16.02.2014 між сторонами було укладено договір завдатку, згідно якого позивач передала відповідачу 3 000,00 доларів США, а відповідач зобов'язався укласти із нею договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Проте, відповідач відмовився від укладання зазначеного договору, а відтак за відсутності будь-яких договірних зобов'язань на час передачі грошей, вищезазначена сума не може вважатися завдатком, а є авансом і підлягає поверненню. Також вказувала, що 20.05.2014 відповідач повернув їй лише 1 500,00 доларів США, а решта від переданої відповідачу суми не повернута.

Під час розгляду справи ОСОБА_3 пред'явив зустрічний позов до ОСОБА_4, в якому просив стягнути з останньої 22 725,00 грн., які отримані ОСОБА_4 від нього без достатньої правової підстави.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 23.03.2015 позов ОСОБА_4 задоволено частково - стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 неповернуту суму авансу в розмірі 23 688 грн. 07 коп. та судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми завдатку - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4 та повністю задовольнити зустрічний позов. Вважає, що суд дійшов необґрунтованого висновку про стягнення з відповідача завдатку, оскільки умови договору про завдаток не були виконані позивачкою, яка відмовилась від підписання договору купівлі-продажу квартири, а отже повернуті їй кошти в сумі 1 500 доларів США знаходяться у неї без достатньої правової підстави.

Представник апелянта в судовому підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Позивачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином за відомою суду адресою. Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності позивачки, оскільки її неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, яке б мало випливати з договору, укладеного між сторонами, а оскільки між сторонами договору укладено не було, то сплачена позивачем сума є авансом і підлягає поверненню.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що 16.02.2014 згідно підписаної «угоди про завдаток» позивач передала відповідачу 3 000,00 доларів США. Зазначена сума передана в забезпечення обов'язкового продажу об'єкта нерухомості, а саме квартири АДРЕСА_1, яка належить відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про спадщину. При цьому, пунктом 1.2 угоди встановлено, що зазначена сума передається позивачем відповідачу в рахунок платежу за вищезазначену квартиру загальною вартістю 156 000,00 доларів США і входить у вартість оплати даного об'єкта нерухомості. Строк дії даної угоди - до 13.03.2014.

Сторони не дійшли згоди щодо укладення договору-купівлі продажу квартири у строк до 13.03.2014, наполягаючи на тому, що договір не було укладено з вини іншої сторони.

Разом з цим, сторони визнають, що 20.05.2014 відповідач повернув позивачу частину від суми, що була передана за угодою про завдаток, в розмірі 1 500,00 доларів США, від повернення решти суми відповідач відмовився, посилаючись на п. 2.2 угоди про завдаток, а саме, на відмову позивача від придбання об'єкта нерухомості.

Висновок суду про те, що передана позивачем за вищезазначеною угодою сума коштів, не є завдатком, ґрунтується на вимогах закону.

Так, відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Тобто, внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, яке б мало випливати з договору, укладеного між сторонами.

Оскільки договір купівлі-продажу квартири в установленому законом порядку між сторонами укладено не було, то передані позивачем відповідачу за угодою грошові кошти є авансом і підлягають поверненню.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо правової природи переданої грошової суми та, як наслідок, правомірно стягнув заявлену позивачем суму, розмір якої не заперечується сторонами з урахуванням раніше повернутої частини, з відповідача.

Встановивши вищеозначені фактичні обставини справи, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини сторін та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд також дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічних вимог про стягнення частини поверненого відповідачем авансу, оскільки такий був повернутий на виконання умов укладеної між сторонами угоди та вимог закону і жодні належні правові підстави вважати, що ці кошти знаходяться у позивача без достатньої правової підстави відсутні.

Отже, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження судом першої інстанції, висновків суду не спростовують та на законність і обґрунтованість ухваленого рішення не впливають.

Підсумовуючи викладене, слід зазначити, що при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, з огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 23 березня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором завдатку та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми завдатку - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді