Справа № 464/5855/14 Головуючий у 1 інстанції: Дулебко Н.І.
Провадження № 22-ц/783/2417/15 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Павлишина О.Ф., Савуляка Р.В.

секретаря Гацій І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 05 вересня 2014 року у справі за позовом ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановила:

Оскаржуваним заочним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 05 вересня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором № 001-13962-141211 від 14.12.2011 року у розмірі 6711 грн. 19 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" 243 грн. 60 коп. судового збору.

Заочне рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_2, вважає його безпідставним та необґрунтованим, оскільки районний суд не з"ясував обставини справи у повному обсязі, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

В апеляційній скарзі стверджує, що заборгованість в сумі 6711,19 грн., суд стягнув з відповідача виключно на підставі доказів, поданих позивачем, однак, така не відповідає дійсності. Відповідач стверджує, що повністю погасив заборгованість, проте надати докази відсутності заборгованості не мав можливості, оскільки йому не приходили повістки про виклик до суду.

Просить скасувати заочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 05 вересня 2014 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити ПАТ "Дельта Банк" у задоволенні позову, судові витрати покласти на позивача.

Представник позивача ПАТ "Дельта Банк" та відповідач ОСОБА_2 будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 90, 91), в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з"явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Колегія суддів приходить переконання, що оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам закону.

Ухвалюючи оскаржуване рішення та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем належним чином виконано обов`язки за кредитним договором, натомість відповідач, допустив заборгованість за тілом кредиту та відсотками, а тому стягнув заборгованість у розмірі 6711,19 грн. в користь позивача.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 14 грудня 2011 року між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №001-13962-141211, за умовами якого банк надає відповідачу кредит у сумі 18402,26 грн. з сплатою 0,01 % річних строком на 24 місяці, з кінцевим терміном повернення та сплати всіх платежів не пізніше ніж 13 грудня 2013 року. Грошові кошти надані на придбання позичальником майна згідно з переліком, що зазначений у рахунку-фактурі № 57744 від 14.12.2011 року на загальну суму 18402,26, а також на оплату кредитору плати (комісії) за надання кредиту у розмірі 1821,83 грн., що разом складає повну суму кредиту 20224,09 грн. (а.с. 5).

Свої зобов'язання за договором банк виконав, про що свідчить меморіальний ордер №45349404 від 15 грудня 2011 року та товарний чек № 57744 від 14.12.2014 року (а.с. 3, 9, зворот).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.ст. 629, 638 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно поданого розрахунку заборгованість відповідача ОСОБА_2 за кредитним договором № 001-13962-141211 від 14 грудня 2011 року станом на 08.04.2014 року складає 6711,19 грн., з яких 6710,99 грн. заборгованість за тілом кредиту, 0,20 грн. - за відсотками (а.с. 4).

Доводи апелянта про те, що розмір заборгованості не відповідає дійсності є безпідставними, оскільки належних та допустимих доказів внесення чергових платежів по тілу кредиту та відсотках відповідач не подав.

Окрім цього, розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалення заочного рішення, на думку колегії суддів, не вплинуло на правильність висновків суду та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, оскільки докази погашення заборгованості відповідач мав можливість подати під час розгляду апеляційної скарги, чим не скористався.

Будь яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, апелянтом не представлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, ч. 2 ст. 305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 05 вересня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: О.Ф. Павлишин

Р.В. Савуляк