Головуючий суду 1 інстанції - Бондар Ю.О.
Доповідач - Стахова Н.В.
Справа № 420/1574/14-ц
Провадження № 22ц/782/107/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«10» квітня 2015 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді - Стахової Н.В.,

суддів - Кострицького В.В., Бережної С.В.,

при секретарі - Коротенку С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі апеляційного суду Луганської області в м.Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Новопсковського районного суду Луганської області від 12 лютого 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ГУМВС України в Харківській області, Головного Управління Державного Казначейства України в Харківській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями органу досудового розслідування,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до ГУМВС України в Харківській області, Головного Управління Державного Казначейства про відшкодування моральної шкоди у сумі 12180 грн., завданої незаконним рішенням органа досудового розслідування. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 14.09.2011 року слідчим відділом Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області відносно нього було порушено кримінальну справу за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 176 КК України, та обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання. 22.09.2011 року цим же слідчим відносно нього було порушено кримінальну справу за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 176 КК України. Кримінальні справи було об'єднано в одне провадження, якому присвоєно загальний номер 62110404. 26.09.2011 року позивачу по даній кримінальній справі було пред'явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.1 ст. 176 КК України та в порядку ст.225 КПК України кримінальну справу направлено прокурору Комінтернівського району м.Харкова. 14.05.2012 року Комінтернівським районним судом м. Харкова винесено постанову про направлення справи прокурору Комінтернівського району м. Харкова для проведення додаткового розслідування. 19.06.2012 року у цій кримінальній справі слідчим Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області було винесено постанову про закриття кримінальної справи № 62110404 з підстав, передбачених п.2.ст.6 КПК України за відсутністю в діях позивача складу злочину, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 176 КК України. Таким чином, позивач вважає, що обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 176 КК України, було незаконним рішенням органа досудового розслідування, отже він був незаконно притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, якого не вчиняв. Внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності йому було завдано моральну шкоду, яка полягає в глибоких моральних стражданнях та почуттях своєї беззахисності перед правоохоронними органами, також протягом тривалого часу його було незаконно обмежено у свободі пересування. Зазначені обставини призвели до вкрай глибокого душевного болю.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 12 лютого 2015 року позовну заяву ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, та постановити по справі нову ухвалу, якою відкрити провадження у справі, та направити справу на новий розгляд в іншому складі суду.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, розглянувши апеляційну скаргу в межах її доводів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Встановлено, що ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 15 грудня 2014 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху та надано строк протягом п'яти днів з дня отримання ухвали суду для усунення недоліків.

В ухвалі суд зазначав, що позовна заява не відповідає вимогам ст. ст. 119?120 ЦПК України, а саме: не оформлена відповідно до вимог ДСТУ 4163-2003, не надано документів належної якості, а також зазначено невірне місце проживання позивача.

Визнаючи неподаною та повертаючи позовну заяву на підставі ст. ст. 119, 121 ЦПК України, суд першої інстанції, вказував, що у наданий судом строк недоліки позовної заяви усунуті не були.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна.

Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст.3 ЦПК України кожна особа має право у встановленому законом порядку звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 119 ЦПК України позовна заява подається в письмовій формі.

Позовна заява повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

Відповідно до ч,ч. 1,2 статті 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Отже, стаття 119 ЦПК України передбачає перелік вимог щодо форми та змісту позовної заяви і лише у межах цих вимог суд повинен вирішувати питання про наявність чи відсутність недоліків.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позовна заява не відповідає технічним вимогам ДСТУ 4163-2003, оскільки ст. 119 ЦПК України не передбачає такої вимоги до форми заяви. Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ДСТУ 4163 -2003 поширюється тільки на організаційно - розпорядчі документи, створені в результаті діяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності.

Суд першої інстанції також не звернув уваги на те, що за змістом ст. ст. 11, 119 ЦПК України позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини.

Визнання позовної заяви неподаною з мотиву невідповідності доданих до неї документів вимогам ДСТУ суперечить вимогам ст. 121 ЦПК України.

Невідповідність зазначених у заяві обставин чи доказів на підтвердження позовних вимог не перешкоджає розгляду справи, оскільки може бути підставою для відмови в задоволенні позову по суті, а не для визнання позовної заяви неподаною.

Посилання суду на те, що позивачем зазначене інше місце проживання ніж у паспорті є безпідставними, оскільки згідно копії останнього, місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1

Суддя першої інстанції зазначених обставин та положення ст. ст. 119, 121 ЦПК України не врахував, а тому його висновок про необхідність визнання позовної заяви неподаною з указаних ним підстав, не можна визнати обґрунтованим і законним.

Таким чином, питання про відкриття провадження у справі було вирішено судом першої інстанції всупереч нормам процесуального права з порушенням порядку, встановленого для його вирішення, що відповідно до ЦПК України є підставою для скасування ухвали та передачі питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 303, 304, 307, п.3 ч.1 ст. 312, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3, який діє в інтересах позивача ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Новопсковського районного суду Луганської області від 12 лютого 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного Управління МВС України в Харківській області, Головного Управління Державного Казначейства України в Харківській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями органу досудового розслідування - скасувати, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження по справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак її може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції: Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий-суддя:

Судді: