Провадження № 2-во/761/131/15
У Х В А Л А

Іменем України

27 серпня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Піхур О.В.,

при секретарі Кияшко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про виправлення описки в ухвалі суду по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення коштів, штрафних санкцій, відшкодування збитків, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20.03.2012 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення коштів, штрафних санкцій, відшкодування збитків - закрито. Скасовано заходи забезпечення позову зазначені в ухвалі Шевченківського районного суду м. Києва від 14 грудня 2011 року, а саме скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 151,1 кв.м., що належить ОСОБА_3; на квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 198,5 кв.м., що належить ОСОБА_1; на житловий будинок АДРЕСА_3, Києво-Святошинського району, Київської області, загальною площе 180,7 кв.м., що належить ОСОБА_1.

Ухвала не оскаржувалась та набрала законної сили.

У липні 2015 року заявник звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з заявою про виправлення помилки у даній ухвалі, оскільки, в ній не зазначено індивідуальний податковий номер боржника.

Представник заявника в судовому засіданні підтримав вимоги заяви та просив суд їх задовольнити.

Заінтересовані особи в судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом (ч.1, ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції на час винесення ухвали 20.03.2012 року, у виконавчому документі, окрім іншого, зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові за наявності) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Тобто, станом на 2012 рік вимога щодо зазначення індивідуального ідентифікаційного номера стягувача та боржника не була обов'язковою.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 369 ЦПК України виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

Суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Згідно з п.3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції станом на 2015 рік) у виконавчому документі серед іншого зазначаються: ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за наявності (для фізичних осіб - платників податків).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам статті 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Разом з тим, відповідно до п.3 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Вказана правова позиція викладена також в постанові Верховного суду України від 21 травня 2014р. у справі № 6-45цс14 : «Вимоги до змісту виконавчого листа встановлені частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що потрібно зазначати у виконавчому листі індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи), а пунктом 6 частини першої статті 26 цього Закону встановлено, що у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам статті 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження. Разом з тим відповідно до пункту 3 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну. Отже, не можна погодитись з висновком суду касаційної інстанції про те, що відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржника є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження».

Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права (ч.1 ст. 360-7 ЦПК України).

З огляду на вищезазначене суд приходить до висновку, що ухвала суду від 20.03.2012 року не містить помилок, які підлягають виправленню в порядку визначеному ст. 369 ЦПК України.

Керуючись ст.11, 18, 26 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 209, 210, 293, 294, 368, 369, 371 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про виправлення описки в ухвалі суду по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення коштів, штрафних санкцій, відшкодування збитків - залишити без задоволення.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя