Справа № 341/2889/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1101/2015
Головуючий у 1 інстанції Гаполяк Т. В.
Суддя-доповідач Проскурніцький П.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

Головуючого: Проскурніцького П.І.

Суддів: Бойчука І.В., Вакарук В.М.

за участю секретаря: Гавриляк Є.М.

сторін: представника позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника Тенетниківської сільської ради Галицького району Кропельницького М.О., представника АТ "Державний ощадний банк "України" Мірошнікова П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Тенетниківської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області, про визнання протиправним та скасування рішення та визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет позову - ОСОБА_6 до ОСОБА_2, виконавчого комітету Тенетниківської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області, про визнання протиправним та скасування рішення та визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, третя особа - Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", за апеляційною скаргою представника філії Львівського обласного управління АТ "Державний ощадний банк України" на рішення Галицького районного суду від 06 квітня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

24.12.2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із даним позовом посилаючись на те, що рішенням виконкому Тенетниківської сільської ради від 11 вересня 2007 року за ним

2

визнано право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1. Свідоцтво про право власності видане сільською радою 19.11.2007 року та зареєстроване Івано-Франківським ОБТІ. Вважає, що зазначені рішення та державний акт є незаконними.

Вказав, що як зазначено у технічному паспорті на нерухоме майно, житловий будинок було збудовано в 1968 році, в той час коли він народився лише ІНФОРМАЦІЯ_1. Тобто, не здійснював будівництва даного будинку, а тому в розумінні статті 331 ЦК України не може претендувати на його первинну реєстрацію із видачею свідоцтва про право власності. Крім того, у позивача немає акту про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для будівництва даного житлового будинку. Фактично будівництвом даного нерухомого майна займалась його бабуся - ОСОБА_7, яка і проживала в ньому до своєї смерті, до ІНФОРМАЦІЯ_2.

15.01.2000 року ОСОБА_7 склала заповіт, яким усе своє майно заповіла ОСОБА_6 та ОСОБА_2 Після відкриття спадщини позивач у встановлений строк в управління чи володіння спадковим майном не вступав, заяву про прийняття спадщини не подавав. Вважає, що не прийняв спадщину у встановленому порядку, тому ніяких прав на житловий будинок немає.

Просив визнати незаконним і скасувати рішення виконавчого комітету Тенетниківської сільської ради від 11.09.2007 року за №30 "Про оформлення права власності на жилий будинок ОСОБА_2."; визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 19.11.2007 року, видане Тенетниківської сільською радою.

Ухвалою Галицького районного суду від 22.01.2015 року до участі в даній справі залучено третю особу - Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України".

29.01.2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду із позовом до Виконавчого комітету Тенетниківської сільської ради, Тенетниківської сільської ради, ОСОБА_2 Просила визнати незаконним та скасувати рішення виконкому від 11.09.2007 року за №30 "Про оформлення права власності на жилий будинок ОСОБА_2.", визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 19.11.2007 року, видане Тенетниківською сільською радою.

Рішенням Галицького районного суду від 06 квітня 2015 року позови ОСОБА_2 та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет позову ОСОБА_6 - задоволено.

3

Визнано протиправним та скасоване рішення виконавчого комітету Тенетниківської сільської ради Галицького району №30 від 11.09.2007 року "Про оформлення права власності на жилий будинок ОСОБА_2.".

Визнано недійсним свідоцтво серії НОМЕР_1 від 19.11.2007 року, видане на ім'я ОСОБА_2 про право власності на нерухоме майно - домоволодіння за адресою АДРЕСА_1.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник філії АТ "Державний ощадний банк України" подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи.

Вказав, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд виходив з того, що спірні відносини між сторонами виникли з приводу майна колгоспного двору, та застосував відповідне законодавство. Однак, встановлені судом обставини не мають значення для справи, оскільки особи, які були членами колгоспного двору, а відтак мали право власності на майно господарства, померли у ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2, і рішення виконкому та свідоцтво сільської ради, чинність яких є предметом судового розгляду, прийняті у 2007 році, тобто, поза часовими межами досліджуваних судом подій.

З наведених підстав невірним є застосування до спірних правовідносин законодавства, що визначає статус майна колгоспного двору, оскільки ОСОБА_2 набув майно у власність не як член господарства колгоспників, а у більш пізній період та з інших підстав, які в судовому засіданні не досліджувались, а саме - коли спірне домоволодіння втратило статус майна колгоспного двору.

Позовні вимоги ОСОБА_2 спростовуються нормами закону, якими встановлено єдиний порядок у сфері набуття права власності на нерухоме майно, чого достатньо для відмови в задоволенні позову.

Долучені позивачем копії документів спростовують вимоги пред'явленого ним позову, так як свідчать про протилежні обставини, а саме про належність ОСОБА_2 права власності на спірне нерухоме майно.

Мотивів та правових підстав, у зв'язку з чим позов ОСОБА_6 підлягає до задоволення, в рішенні суду не зазначено. Більше того, позивачка ОСОБА_6, обгрунтовує свої висновки наявністю заповіту її матері.

За позовними вимогами ОСОБА_2 та ОСОБА_6 сплив строк позовної

4

давності.

Більше того, існують рішення суду у спорі між сторонами, які підлягають виконанню. Так, рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 06.04.2012 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ "Ощадбанк" 182 345 грн. 33 коп. Заочне рішення суду 11.10.2012 року набрало законної сили і на його виконання 29.10.2012 року видано виконавчий лист.

08.12.2014 року постановою старшого державного виконавця ВДВС Галицького РУЮ відкрито виконавче провадження про примусове виконання даного виконавчого листа, а 23.12.2014 року складено акт опису й арешту майна - будинку та прибудинкових споруд по вул.Дністровській, 9 в с.Тенетники Галицького району Івано-Франківської області.

Крім цього, рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 12.12.2014 року стягнено з ОСОБА_2 на користь АТ "Ощадбанк" заборгованість за договором в розмірі 106 657 грн. 20 коп. На виконання цього рішення 30.01.2015 року суд видав виконавчий лист, який 10.02.2015 року направлено на виконання до відділу ДВС Галицького РУЮ.

З наведеного вище вбачаються, що позивач є боржником АТ "Ощадбанк" і його загальна заборгованість до стягнення у виконавчому провадженні складає 212 919 грн. 85 коп.

Просив скасувати рішення Галицького районного суду від 06.04.2015 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів, вислухавши доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами які були дослідженими в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Тенетниківської сільської ради Галицького району за №30 від 11.09.2007 року "Про оформлення права власності на жилий будинок ОСОБА_2." вирішено оформити право власності на жилий будинок

по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2.

На підставі даного рішення Тенетниківською сільською радою видано на ім'я ОСОБА_2 свідоцтво серії НОМЕР_1 від 19.11.2007 року про право власності на нерухоме майно - домоволодіння по АДРЕСА_1. Зазначене домоволодіння зареєстроване за ОСОБА_2, як право його індивідуальної власності.

Із копій погосподарських книг Тенетниківської сільської ради за 1986-1990 роки та 1991-1995 роки, по особовому рахунку №6 на спірне домоволодіння, таке в період з 1986 року по 1991 рік віднесено до суспільної групи "колгоспний двір", членами якого були ОСОБА_8 до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_7 (а.с.116-117).

ОСОБА_7 15.01.2000 року склала заповіт, яким своє майно заповіла в рівних частках дочці ОСОБА_6 та внуку ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла.

Відповідно до вимог ст.3 ЦПК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Право власності позивача ніхто не заперечував і не оспорював і він, відповідно до вимог ст.317 ЦК України, не позбавлений права володіти і розпоряджатись своїм майном. Особа у судовому порядку не може сама себе обмежити у правах, наданих їй Конституцією України та Законами України. Вона вправі розпоряджатися своїм майном.

Згідно ст. 331 ЦК України передбачено, якщо право власності на рухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Таким чином, з усього вищевикладеного вбачається, що нерухоме майно, яке розташоване в АДРЕСА_1, належить на праві власності виключно позивачу ОСОБА_2

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 06.04.2012 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ "Ощадбанк" 182 345 грн. 33 коп. Заочне рішення суду 11.10.2012 року набрало законної сили і на його виконання 29.10.2012 року видано виконавчий лист.

08.12.2014 року постановою старшого державного виконавця ВДВС Галицького РУЮ відкрито виконавче провадження про примусове виконання даного виконавчого листа, а

6

23.12.2014 року складено акт опису й арешту майна - будинку та прибудинкових споруд по АДРЕСА_1.

Крім цього, рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 12.12.2014 року стягнено з ОСОБА_2 на користь АТ "Ощадбанк" заборгованість за договором в розмірі 106 657 грн. 20 коп. На виконання цього рішення 30.01.2015 року суд видав виконавчий лист, який 10.02.2015 року направлено на виконання до відділу ДВС Галицького РУЮ.

З наведеного вище вбачаються, що позивач є боржником АТ "Ощадбанк" і його загальна заборгованість до стягнення у виконавчому провадженні складає 212 919 грн. 85 коп.

Відповідно до ст. 61,ч.3 ЦК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Тобто, із наведеного вище випливає, що звернення ОСОБА_2 із даним позовом до суду свідчить про намір боржника створити перешкоди у виконанні вищенаведених рішень, та вивести належне йому майно з-під обтяження арештом в межах виконавчого провадження.

Суд першої інстанцї, задовольняючи позов ОСОБА_9, виходив із того, що рішеннями Тетенківської сільської ради про оформлення права власності на житловий будинок за ОСОБА_2, видачею свідоцтва на право власності порушуються права ОСОБА_6, хоча доказів про право власності на спірне майно позивачка ОСОБА_6 суду не надала.

В обгрунтування своїх вимог вона посилалась на заповіт, складений ОСОБА_7 15 січня 2000 року, яка у рівних частках заповіла усе своє майно дочці ОСОБА_6 та внуку ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 померла. Майнові права на житловий будинок оформив внук її та син ОСОБА_6, ОСОБА_2 ОСОБА_6 право ОСОБА_10 не оспорювала і не надала суду першої інстанції доказів того, що вона вчинила будь-які дії, які свідчили про прийняття спадщини, як передбачено ст.549 ЦК України в редакції 1963 року. У своїх запереченнях, поданих апеляційному суду, ОСОБА_6 не посилається на докази в обгрунтування своїх позовних вимог, а тільки просить залишити рішення суду першої інстанції без зміни.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті

7

обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. ОСОБА_6 не довела своїх позовних вимог і не підтвердила тих обставин, що оформленням права власності на спірне домоволодіння за її сином ОСОБА_2 порушує її права. Прав, про які заявила ОСОБА_6, у встановленому порядку не набула, а доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Розглянувши справу в межах заявлених позовів та в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням вимог матеріального і процесуального права, тому підлягає скасуванню з

ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника філії Львівського обласного управління АТ "Державний ощадний банк України" задовольнити.

Рішення Галицького районного суду від 06 квітня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_2 до виконавчого комітету Тенетниківської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області, про визнання протиправним та скасування рішення та визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет позову - ОСОБА_6 до ОСОБА_2, виконавчого комітету Тенетниківської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області, про визнання протиправним та скасування рішення та визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, третя особа - Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України",- відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: П.І. Проскурніцький

Судді: І.В. Бойчук

В.М. Вакарук