РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/173/15-ц
Провадження № 2-о/327/5/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.05.2015 року смт.Розівка

Розівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кущ Т.М.,

при секретарі судового засідання Перишкіній Г.В.,

за участю:

заявника ОСОБА_1,

представника заявника ОСОБА_2,

свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Розівського районного суду Запорізької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства, заінтересовані особи - відділ Державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Розівського районного управління юстиції у Запорізькій області (далі - відділ ДРАЦС РС Розівського РУЮ), Розівська районна державна нотаріальна контора Запорізької області (далі - нотаріальна контора),-

В С Т А Н О В И В :

На підставі частини 3 статті 209 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в судовому засіданні 14 травня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

05 травня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заявник вказав, що його мати ОСОБА_3 з 1959 року проживала однієї сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 в с.Вільне Розівського району Запорізької області до дня його смерті. За час спільного проживання у вказаних осіб народилось дев'ятеро дітей, сьомим з яких є заявник. За життя ОСОБА_5 визнавав себе батьком всіх дітей, разом із ОСОБА_3 їх ростив та виховував, надавав матеріальну допомогу на утримання дітей, зокрема, сина ОСОБА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, однак за життя у встановленому законом порядку не подавав заяву про визнання себе батьком дітей, тому заявник ОСОБА_1 прохає встановити факт батьківства ОСОБА_5 щодо нього, оскільки встановлення даного факту можливо лише в судовому порядку та потрібно заявникові для внесення відповідних даних до актового запису про його народження для оформлення спадщини, отриманої від ОСОБА_5.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 доводи заяви підтримав повністю по тих підставах, які ним були вказані в заяві, надав відповідні пояснення, прохав суд задовольнити його вимоги у повному обсязі.

Позицію заявника ОСОБА_1 підтримав його представник ОСОБА_2.

Представник заінтересованої особи - відділу ДРАЦС РС Розівського РУЮ про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином (а.с.26), в судове засідання не з'явився, проте у поданій до суду письмовій заяві прохав слухати справу без її участі. Заінтересована особа не заперечувала проти задоволення заяви ОСОБА_1 та погодилась із наведеними у заяві доводами (а.с.30).

Представник заінтересованої особи - нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином (а.с.25), про причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявив. Разом з тим, від зазначеної особи не надходило заперечень проти задоволення заяви ОСОБА_1. За таких обставин розгляд справи проведено судом за відсутності представника заінтересованої особи, що не суперечить положенням статті 169 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158, ст.169 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представників заінтересованих осіб - відділу ДРАЦС РС Розівського РУЮ і нотаріальної контори.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які повинні брати участь у справі та з'явилися в судове засідання, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у них докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд розглядає справи про встановлення факту батьківства.

Відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Сімейний кодекс України (далі - СК України) набрав чинності з 01 січня 2004 року, тому його норми застосовуються до сімейних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року.

Суд, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справи даної категорії, виходить з дати народження дитини, а тому застосуванню підлягають відповідні норми Кодексу про шлюб та сім'ю України (далі - КпШС України).

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 КпШС України.

Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч.2 ст.55 КпШС України запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Згідно із ч.3 ст.53 КпШС України при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Судом встановлено, що з 1959 року ОСОБА_3, 1937 року народження, та ОСОБА_5, 1936 року народження, почали проживати в с.Вільне Розівського району Запорізької області однієї сім'єю без реєстрації шлюбу та проживали разом у вказаному населеному пункті до дня смерті ОСОБА_5, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1. За весь час спільного проживання у ОСОБА_5 та ОСОБА_3 народилось дев'ятеро дітей (а.с.9,10-11,12).

ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_5 та ОСОБА_3 народилася сьома дитина - син ОСОБА_1, який був записаний на прізвище матері «ОСОБА_1» по батькові «ОСОБА_1», у повторному свідоцтві про народження якого від 09 січня 2003 року батьком зазначений «ОСОБА_5», тобто запис про батька дитини проведено за вказівкою матері (а.с.4,5,9).

З матеріалів справи, пояснень осіб, які беруть участь у справі, та показань свідків встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 разом із всіма дітьми проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, підтримували родинні стосунки. При цьому, ОСОБА_5 визнавав, зокрема, ОСОБА_1 своєю дитиною, забезпечував його всім необхідним, випроводжав в армію, надавав матеріальну допомогу на його утримання та навчання, однак за життя у встановленому законом порядку не подавав заяву про визнання себе батьком дитини.

Отже, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_5 за життя визнавав себе батьком ОСОБА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, у зв'язку з чим відкрилась спадщина на земельну ділянку (а.с.6,7,8).

Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Факт, про встановлення якого просить заявник ОСОБА_1, має для нього юридичне значення, оскільки дозволяє внесення відповідних даних до його актового запису про народження, а також надає підстави для отримання спадщини від померлого ОСОБА_5, зокрема, за нульовою ставкою як для члена сім'ї спадкодавця першого ступеня споріднення.

Встановлення факту батьківства іншим способом, окрім судового, не виявляється за можливе.

Враховуючи все вищенаведене, суд вважає, що вимоги про встановлення факту батьківства є законними, обґрунтованими та доведеними в судовому засіданні, а тому вони підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись стст.209,212-215,218,235,256,259 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, - задовольнити.

Визнати встановленим факт батьківства, а саме, що ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Вільне Розівського району Запорізької області, є батьком ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в с.Вільне Розівського району Запорізької області.

Зобов'язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Розівського районного управління юстиції Запорізької області внести відповідні зміни до актового запису №18 від 15 вересня 1972 року про народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення суду відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції - Розівський районний суд Запорізької області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-денного строку з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т.М. Кущ