АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/2232/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Пономаренко Н.В.
Доповідач Кравець В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючої - Кравець В.А.,

Суддів - Семенюк Т.А., Шиманського В.Й.,

при секретарі - Круглику В.В.

розглянувшм у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 3 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Слідчого управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про скасування арешту на майно,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2014 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просив скасувати арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_1, обтяжену на підставі постанови б/н від 22.03.2007 року слідчого СУ ГУ МВС України в м. Києві Бусілкова О.В. про накладення арешту на майно по кримінальній справі № 56-0911.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 3 жовтня 2014 року - позовну заяву повернуто позивачу для подачі її до належного суду.

Не погоджуючись з ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до Шевченківського районного суду м. Києва.

Зазначив, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29.07.14р. (справа № 755/19841/14-ц, суддя Гончарук В.П.) подану ним позовну заяву було повернуто для подання до належного суду за місцем розташування відповідача - СУ ГУМВС України в м. Києві, виходячи з необхідності її розгляду в порядку КПК України.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 р. Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 р. № 3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов'язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

За змістом ст.122 ЦПК України суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Стаття 114 ЦПК визначає правила виключної підсудності, тобто підсудності, при якій розгляд певних категорій справ може розглядатися лише в чітко визначеному суді, передбаченому в ЦПК. До таких справ не можуть застосовуватися правила загальної, альтернативної та договірної підсудності.

Умовами ч.ч.1,2 ст.181 ЦК України ЦПК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об'єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації.

Позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини (ч. 2 ст. 114 ЦПК). Особливості розгляду даної категорії справ визначаються Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 р. із наступними змінами та доповненнями.

З матеріалів справи убачається, що позивач просить суд скасувати арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_1, а тому справа не підсудна Шевченківському районному суду м. Києва, оскільки в даному випадку має місце виключна підсудність.

Твердження апелянта про те, що Дніпровський районний суд м. Києва ухвалою від 29.07.2014 року вказав на необхідність подання позову до Шевченківського районного суду Києва за місцем розташування відповідача - СУ ГУМВС України в м. Києві, є безпідставними та надуманими, оскільки суд вказав, що позовну заяву слід розглядати в порядку КПК України і дане клопотання повинно вирішуватись відповідно до вимог ст. 324 КПК (в редакції 1960р.).

Ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на суть прийнятої ухвали не впливають.

Керуючись ст.ст. 312-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 3 жовтня 2014 року в справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Судді