АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/1331/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1346/15Головуючий у 1-й інстанції Зємцов В. В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Винниченка Ю.М., Корнієнка В.І., при секретарі: Рибак О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці про встановлення факту постійного проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_3, після смерті якої залишилося спадкове майно, яке складається з пенсійних виплат, які вона не встигла отримати за життя в грудні 2013 року у розмірі 3511 грн. 18 коп. При зверненні до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Прокопа О.Е. із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено з тих підстав, що ним пропущений шестимісячний термін, передбачений ст.1270 ЦК України. Таким чином, позивач прохав встановити факт його постійного проживання однією сім'єю зі спадкодавцем ОСОБА_3 (померлою ІНФОРМАЦІЯ_1) з січня 2012 року по час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 березня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці про встановлення факту постійного проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - відмовлено.

З даним рішенням суду не погодився ОСОБА_2 та подав на нього апеляційну скаргу в якій прохав рішення суду першої інстанції від 25 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Апелянт вважає рішення місцевого суду таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також посилається на те, що судом неповно з'ясовані обставини справи, що мають суттєве значення для вирішення даного спору.

Судове засідання проводилось за відсутності сторін, які будучи належним чином та завчасно повідомленими про час та місце слухання справи в судове засідання не з'явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий суд виходив з того, що за наявних обставин питання з яким звернувся позивач повинно вирішуватися в порядку окремого провадження, оскільки діями відповідача права позивача не порушуються та не оспорюються. Крім того, враховуючи те, що при зверненні до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, заявнику було відмовлено у зв'язку з тим, що ним пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини, а тому він не позбавлений можливості звернутися до суду із заявою про надання йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, що заявник має зареєстроване місце проживання, яке відрізняється від місця реєстрації спадкодавця. З наданих позивачем доказів, останній з 2012 року по дня смерті спадкодавця ОСОБА_3, проживав з останньою однією сім'єю по її місцю проживання. Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з не отриманих за життя спадкодавцем пенсійних виплат в грудні 2013 року в сумі 3511,18 грн.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1227 передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до п.23, постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Виходячи зі змісту зазначених вище положень закону, позивач, вважаючи себе особою, яка прийняла спадщину (ч.3 ст.1268 ЦК України), повинен був звернутися до нотаріуса із заявою про оформлення спадщини, і в разі відмови останнім в оформлені спадщини звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини або оскаржити дії нотаріуса за правилами позовного провадження.

За вказаних обставин справи, оскільки позивачем подано заяву нотаріусу в порядку передбаченому ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, на яку він отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії через пропуск строку, останній повинен був вирішувати питання про визначення додаткового строку згідно положень ст. 1272 ЦК України.

Відповідно до вимог статті 3 ЦПК України й статті 15 ЦК України в порядку цивільного судочинства підлягає захисту цивільне право у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, про те що позивачем не доведено, які його законні права та інтереси порушує зазначений ним відповідач, що є підставою для відмови у задоволені позову.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права не заслуговують на увагу. Відповідно до ст. 11 ЦПК України зміст, аналіз підстав та предмету заявленого позову свідчить про розгляд справи судом першої інстанції з дотриманням принципу диспозитивності. Оцінка доказів судом проведена вірно з дотриманням норм статті 212 ЦПК України.

З матеріалів справи також вбачається, що ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09 лютого 2015 року ОСОБА_2 було відмовлено у відкритті провадження за його заявою, яка була подана в порядку окремого провадження про встановлення факту проживання однією сім'єю з спадкодавцем на час відкриття спадщини, у зв'язку з наявністю спору про право у відповідності до ч.4 ст. 256 ЦПК України та роз'яснено право подати позов на загальних підставах.

Виходячи з висновків колегії суддів зазначених вище, висновки і мотиви суду першої інстанції викладені в даній ухвалі, не беруться до уваги при перегляді оскаржуваного рішення. При цьому слід зазначити, що за позивачем залишається право на оскарження зазначеної ухвали суду в апеляційному порядку.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Г.Л. Карпушин