Справа № 202/7195/14-ц
№2/0202/4494/2013
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 березня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Бєсєди Г.В.

при секретарі: Чумак В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради про визнання права власності на майно, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 із позовною заявою до Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради про визнання права власності на майно.

В обґрунтування поданої заяви позивач ОСОБА_1 зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько, ОСОБА_2. Після смерті батька відкрилась спадщина, яка складається з незареєстрованого за спадкодавцем нерухомого майна, а саме: 37/100 житлового будинку за адресою АДРЕСА_1. Зазначив, що рішенням виконавчого комітету Індустріальної районної ради народних депутатів № 840 від 28.11.80 року узаконено право власності на частину будинку за адресою АДРЕСА_1 за його батьком. Однак, ОСОБА_2 за життя право власності на зазначене нерухоме майно в установленому законом порядку зареєстроване не було, та реєстрацію права власності на домоволодіння спадкодавець не проводив оскільки вважав, що рішення Індустріальної районної ради у місті Дніпропетровську є достатнім для проживання та користування домоволодінням. Після смерті батька в даний час позивач позбавлений можливості отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину у зв'язку з чим просив суд визнати за ним право власності на 37/100 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

В судові засідання з'являвся представник позивача, який підтримав викладені обставини в позовній заяві та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, в зв'язку з чим суд, враховуючи заяву позивача, ухвалив відповідно до ст. 224 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання також не з'явилась, через канцелярію суду подав заяву в якій просив суд розглянути справу без його участі та щодо задоволення позовної заяви не заперечує.

В судове засідання з'являлась ОСОБА_4 та пояснювала, що вона є власником 63/100 частини будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, щодо задоволення позовних вимог не заперечувала

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Індустріальної районної ради народних депутатів № 840 від 28.11.1980 року узаконено в домоволодінні АДРЕСА_1 за громадянином ОСОБА_2 - підсобне господарство (літ. В, розміром 4,0 х 4,50); за громадянкою ОСОБА_5 - житлову прибудову (літ. А-1, розміром 3, 10 х 6, 55 та переобладнання в будинку кухні 1-2, площею 11,3 кв. м. під житлову кімнату. Змінені ідеальні частки між співвласниками в домоволодінні АДРЕСА_1 згідно акту часток від 05.10.1980 року, складеного міжміським бюро технічної інвентаризації та встановлено право власності за ОСОБА_5 - 63/100, за ОСОБА_2 - 37/100 частки домоволодіння.

Згідно зі свідоцтвом про смерть від 26.11.2010 року серії НОМЕР_1, виданого Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого 02 вересня 1960 року, позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином померлого ОСОБА_2.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 звертався до приватного нотаріуса Яковлевої Інни Миколаївни 28 січня 2011 року із заявою про прийняття спадщини, однак 10 червня 2014 року ОСОБА_1 нотаріусом була надана відповідь, що за гр. ОСОБА_2 реєстрація права власності на будинок АДРЕСА_1 не проводилась, та роз'яснено що у разі смерті особи, за життя якої проведена державна реєстрація права власності на нерухоме майно, у зв'язку зі втратою особою цивільної правоздатності внаслідок смерті, питання визначення належності цього майна цій особі до наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись у судовому порядку.

Згідно витягу з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 17 грудня 2014 року за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину серії ВМО № 870133, виданого Сахновщинською державною нотаріальною конторою Харківською області 20 листопада 2009 року, зареєстровано право власності на 63/100 частину домоволодіння по АДРЕСА_1. Частка ОСОБА_2, яка узаконена рішенням Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська № 840 від 28 листопада 1980 року не перереєстрована.

Статтею 1218 ЦК визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту прав та інтересів може бути, в тому числі, визнання права.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання за ОСОБА_1 права власності на 37/1000 частини будинку АДРЕСА_1, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 3, 10, 14, 15, 27, 60, 118, 119 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради про визнання права власності на майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на 37/100 частини житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача з поданням такої заяви у десятиденний термін з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, на рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: Г.В. Бєсєда