1Справа № 335/905/15-ц 2/335/685/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Гашук К.В., при секретарі Лєдовій А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, треті особи: ОСОБА_2, Третя Запорізька державна нотаріальна контора про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Запорізької міської ради, треті особи: ОСОБА_2, Третя Запорізька державна нотаріальна контора про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, яка була її матір'ю. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на ? частину квартири АДРЕСА_1, грошовий вклад на рахунку, що знаходиться на ощадній книжці Державного Ощадного банку України, відкритому у Орджонікідзевському відділенні № 7717 м. Запоріжжя, та речі побутового призначення. В період свого життя ОСОБА_3 заповіту не залишила. На підставі Свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 від 18.09.1998р. виданого Відкритим акціонерним товариством Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь ім. С.Орджонікідзе» на підставі наказу № 674 від 17.09.1998 року ОСОБА_3належала на праві власності ? частина квартири АДРЕСА_1. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 згідно ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року, є позивач ОСОБА_1. На час відкриття спадщини позивач постійно проживала зі своєю матір'ю ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1.

У зв'язку з тим, що на момент смерті спадкодавця позивач проживала разом з нею, а після смерті продовжувала проживати в квартирі АДРЕСА_1, то вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном одразу ж після відкриття спадщини, а тому в силу положень статті 549 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року прийняла спадщину у вигляді частки в спірній квартирі.

Після смерті матері позивач фактично прийняла спадщину, оскільки отримала в управління усі речі які належали спадкодавцю, переоформила ощадну книжку спадкодавця на своє ім'я, і прийняла 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 за якою доглядала, сплачувала усі платежі по її утриманню. Після смерті матері позивача, ніхто із родичів не мали заперечень, щодо прийняття ОСОБА_1 спадкового майна, яке належало її матері.

З метою отримати свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, позивач звернулася до Третьої Запорізької державної нотаріальної контори, якою було зобов'язано спадкоємця за законом надати оригінали правовстановлюючих документів та докази, які підтверджують факт прийняття спадщини.

У зв'язку з відсутністю у позивача оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно та доказів, які підтверджують фактичне прийняття спадщини, держаним нотаріусом було запропоновано ОСОБА_1 звернутися до суду з питань визнання права власності на спадкове майно.

На теперішній час позивач має намір розпорядитися своєю власністю, однак не може цього зробити з причини того, що після смерті матері позивач не зверталася у встановленому на той час законом порядку до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, але прийняла спадщину фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, а також у зв'язку з тим, що загублений оригінал правовстановлюючого документу на квартиру.

Положення ЦК УРСР в ред. 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, не вимагали від спадкоємця, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, оскільки така умова прийняття спадщини прямо визначена для спадкоємця, який на час відкриття спадщини або фактично вступає в управління або володіння спадковим майном, чи звертається до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Посилаючись на вказані обставини, позивач та її представник просили суд встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за позивачем право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, в повному обсязі та просила їх задовольнити на підставах зазначених в позові.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно, у встановленому законом порядку, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник третьої особи Третьої Запорізької державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про день та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, заперечень не надав, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності.

У судове засідання третя особа ОСОБА_2 не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала.

Суд вважає за можливе розглянути справу по наявних матеріалах у відсутність представника відповідача та третіх осіб.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, пояснення свідків, надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008р., Про судову практику у справах про спадкування", відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців законом.

Виходячи з положень ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, прийняття частини спадкового майна означає прийняття спадщини в цілому.

Відповідно до вимог ст. 524 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли воно не змінено заповітом.

Часом відкриття спадщини, згідно зі ст. 525 ЦК України в редакції 1963 року, визнається день смерті спадкодавця.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Для придбання спадщини, відповідно до ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Частинами 1, 2 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, передбачено, що діями, які свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ спадкоємця до управління чи володіння спадковим майном або подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР (затвердженої наказом Міністерства юстиції Української РСР № 45/5 від 31.10.1975 року), свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, які прийняли спадщину, тобто тим, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 15.12.1949 року, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблений відповідний актовий запис №1339.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізької міської ради України 30.05.2000 року, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний актовий запис № 5238.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на ? частину квартири АДРЕСА_1, достроковий грошовий вклад на рахунку, який знаходиться на ощадній книжці Державного Ощадного банку України у Орджонікідзевському відділенні № 7717 м. Запоріжжя та речі побутового призначення.

За життя, ОСОБА_3 заповіту не залишила.

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 згідно до ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року, є її донька ОСОБА_1.

Оскільки спадкодавець померла до набрання чинності ЦК України, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1, питання про спадкування після її смерті має бути вирішено за правилами ЦК УРСР від 18.07.1963 року.

З долученої до справи копії свідоцтва НОМЕР_1 від 18.09.1998 року, виданого Відкритим акціонерним товариством Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь ім. С.Орджонікідзе на підставі наказу № 674 від 17.09.1998 року, вбачається, що квартира АДРЕСА_1 на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передана у власність ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася, заповіту ОСОБА_3 не залишила, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру.

Згідно листа Третьої Запорізької державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 роз'яснено, що для прийняття спадщини за законом згідно зі ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року та п. 5 прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлюється строк у шість місяців з дня відкриття спадщини шляхом фактичного вступу в управління або володінням спадкового майна або подання в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. Для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3, ОСОБА_1 повинна надати оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно та докази, які підтверджують фактичне прийняття нею спадщини та інші відповідні документи. У зв'язку з неможливістю надання відповідних документів до Третьої Запорізької державної нотаріальної контори, держаним нотаріусом було запропоновано ОСОБА_1 звернутися до суду з питань визнання права власності на спадкове майно.

Оскільки у позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкову квартиру , а також відсутні достовірні докази, які підтверджують факт прийняття її спадщини після смерті матері - ОСОБА_3, позивач не має можливості оформити свої спадкові права, інакше як в судовому порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення юридичного факту.

Відповідно до п. 2 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно Акту, складеного МКП «Основаніє» 30.04.2015 року, сусіди квартири АДРЕСА_1 підтвердили той факт, що ОСОБА_2 проживала у зазначені квартирі спільно зі соєю матір'ю ОСОБА_1 з квітня 2000 року по травень 2003 року.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 пояснили суду, що позивач фактично прийняла у спадок грошові вклади, домашні речі, які належали ОСОБА_3, а також частку квартири АДРЕСА_1, оскільки одразу після смерті матері прийняла майно та вступила у його володіння та управління цим майном, здійснювала його догляд і обслуговування, проводила поточні ремонти, прийняла у користування речі домашнього вжитку, належні спадкодавцю. Дані обставини визнаються та підтверджуються третьою особою - ОСОБА_2, рідною донькою позивача.

Вказані обставини свідчать про те, що на момент смерті спадкодавця позивач проживала разом з ОСОБА_3 і після смерті спадкодавця, прийняла спадкове майно та вступила у його володіння та управління цим майном, що підтверджено показаннями свідків в судовому засіданні: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та визнано третьою особою по справі.

За таких обставин суд приходить до переконання, що позовні вимоги про встановлення факту прийняття спадщини є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що на момент смерті спадкодавця позивач проживала разом з нею, а після смерті продовжувала проживати в квартирі АДРЕСА_1 - фактично вступила в управління та володіння спадковим майном одразу ж після відкриття спадщини, що в силу положень статті 549 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року свідчить про те, що вона прийняла спадщину у вигляді ? частини в спірній квартирі.

Крім того, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки відсутність оригіналу правовстановлюючого документу у спадкоємця, за умови, що право власності спадкодавця підтверджено матеріалами справи, не може бути підставою для відмови в оформленні спадщини.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, треті особи: ОСОБА_2, Третя Запорізька державна нотаріальна контора про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: К.В. Гашук