Справа №442/4827/15-ц
Провадження №2/442/1687/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді Івасівки А.П.

при секретарі - Нестір А.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Стрюкової І.О. до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по кредитному договору;

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду до відповідачів з позовом, в якому просить стягнути з них солідарно заборгованість по кредитному Договору №031/31/07-f від 25.04.2007 року в розмірі 11 796 дол. США та 2377 грн. судові витрати. В обґрунтування таких позовних вимог, покликається на те, що 25.04.2007 року між ним та відповідачкою ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №031/31/07-f до 04.05.2012 року із сплатою відсоткової ставки 14,49 відсотків річних, зі строком дії по 24.04.2017 року.

Разом з тим, 21.02.2013 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено Додатковий договір №031/31/07 -f. Відповідно до додаткової угоди кінцевий термін повернення кредиту 22.04.2022 року.

Крім цього, з метою забезпечення виконання зобов'язань було укладено договір поруки з ОСОБА_4, згідно яким поручитель поручається перед кредитором за належне виконання вказаного кредитного договору.

Поряд з цим, відповідачка взятих на себе кредитних зобов'язань не виконувала, у зв'язку з чим станом на 19.06.2015 року виникла заборгованість в розмірі 11796 дол. США та 2377 грн., з яких : 11657,60 дол. США -заборгованість по кредиту; 131,84 дол. США - заборгованість по відсотках, 6,99 дол. США- заборгованість по сплаті комісії; 1667, 64 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 709,08 грн. -штраф за порушення умов кредитного договору.

Представник позивача, в судове засідання не з'явився, однак подав заяву у якій просить слухати справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_5 проти позову заперечили з підстав, викладених у письмовому заперечені на позов, зокрема покликаючись на те, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснює повноваження. Визначені цим Законом та делеговані їй Фондом, зокрема вживає передбачені законодавством заходи лише щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників. Кінцевий термін повернення кредиту 22.04.2022 року. При цьому щомісячна сума мінімального необхідного платежу складає 193 дол. США до 20 числа кожного місяця. Розрахунком заборгованості станом на 19.06.2015 року спростовується та обставина нею порушуються положення кредитного договору в частині повернення кредиту в визначеному розмірі і строки та своєчасна сплата за користування ним. Разом з тим, такої підстави для дострокового повернення кредиту немає. Безпідставним є твердження позивача, що ним неодноразово повідомлялось про необхідність виконати взяті на себе зобов'язання як позичальника та поручителя, таке нічим не підтверджено. Позовні вимоги є передчасними. Разом з тим, розрахунок заборгованості по відсотках за користування кредиту здійснено за період з червня 2012 р. по 19.06.2015 р., в межах строку позовної давності, сума нарахованих відсотків становить за її підрахунками 5356,16 дол. США, а фактична сплата 5434,49 дол. США, що свідчить про переплату на суму 78,33 дол. США, як і переплачена комісія на 253,25 дол. США. Крім цього, позивач не надав суду додатковий договір №2 до кредитного договору, за умовами якого сторони дійшли згоди не застосовувати до позичальника право звернення з вимогою сплати пені та штрафів згідно кредитного договору та не здійснювати нарахування зазначених платежів. Тому просили у позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_6 позов заперечили через його безпідставність, зокрема через те, що договір поруки ОСОБА_4 не підписував, з цього приводу подавали заяву про забезпечення доказів, і на вимогу суду оригінали, що становлять кредитну справу, зокрема договір поруки не надано, що необхідно б було для проведення експертизи у справі.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу дострокового повернення грошових коштів у зв'язку із порушенням його виконання.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу

Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як встановлено в судовому засіданні та стверджується матеріалами справи 25 квітня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк "Надра", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "КБ "Надра" та відповідачкою ОСОБА_3 укладено кредитний договір №031/31/07-f, про надання останній грошових коштів в сумі 14000 доларів США з 14,49 відсотками річних строком до 24.04.2017 року. Щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 231,13 дол. США.

Поряд з цим, 21.02.2013 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «Надра» та ОСОБА_3 було укладено додатковий договір №2 до кредитного договору №031/31/07-f, від 25.04.2007 року, за яким сторони дійшли згоди про те, що у разі невиконання умов кредитного договору №031/31/07-f, від 25.04.2007 року, з урахуванням змін та доповнень до нього, а саме додаткового №1, від 21.02.2013 року до кредитного договору, не застосовувати до позичальника право звернення з вимогою про сплату пені та штрафів згідно основного кредитного договору та не здійснювати нарахування зазначених платежів. У разі невиконання умов кредитного договору, з урахуванням змін та доповнень. А саме додаткового договору №1, від 21.02.2013 року п. 1 додаткового договору №2 втрачає силу, а Банк може реалізувати своє право нарахування неустойки пені та штрафу, а також звернення з вимогою про їх сплату.

25.04.2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки з метою забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, в якому вказано про солідарне виконання зобов'язань. Однак, відповідачем заперечується факт підписання такого договору. Оригінал такого договору незважаючи на вимогу суду з метою проведення почеркознавчої експертизи не надано.

21.02.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра» та ОСОБА_4 було укладено додатковий договір №1 до кредитного договору №031/31/07-f, від 25.04.2007 року, де визначено про сплату комісії із розрахунку 0,1% річних від суми кредиту, зі щомісячною сплати мінімального необхідного щомісячного платежу до 20 числа у розмірі 193 дол. США .

Разом з тим, з розрахунку заборгованості станом загальної суми платежів на 19.06.2015 року вбачається, що відповідачкою ОСОБА_3 щодо сплати щомісячних платежів у визначеному договорами розмірі 192 дол. США до 20 числа кожного місяця.

Розрахунок заборгованості по відсотках за користування кредитом здійснено за період з 25.04.2007 року по дату подання позову, що є межами строку позовної давності. За період з червня 2012 року по 19.06.2015 року сума нарахованих відсотків становить 5356,16 дол. США, а фактична сплата 5434,49 дол.США.

Розрахунок заборгованості по комісії сформований поза межами строку позовної давності, тобто з 25.04.2007 року по 15.07.2015 року, беручи його в межах трирічного строку - такий становить 443, 72 дол. США, а фактично сплачено 696 Дол. США.

У відповідності до ч. 4 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду вживає передбачені законодавством заходи щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку.

Таким чином, чітко визначено порядок реалізації права банку на дострокове повернення коштів за умови дотримання положень кредитного договору.

В заявленому позові Банк вказує, що відповідачка не виконує умови Договору, але не вказує в чому це порушення полягає, не посилається на кількість днів прострочення платежів по Договору.

Позивачем не надано повідомлення (вимогу) банку про дострокове повернення кредитних коштів за кредитним договором як до позичальника, так і до поручителя.

Слід прийти до висновку про те, що позивач, в порушення вимог кредитного договору не дотримався процедури реалізації права на дострокове повернення грошових коштів за кредитним договором, у зв'язку з чим, суд вважає передчасним звернення позивача до суду із позовом до закінчення строку дії кредитного договору.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. При ухваленні рішення суд відповідно до статті 212 ЦПК оцінює докази з урахуванням вимог статей 58 та 59 ЦПК про їх належність і допустимість.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 6постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК) . Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, яка звертається до суду.

Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є незаконними, необґрунтованим, недоведеними, передчасними та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Разом з тим згідно абз. 2 п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 526,527,530,615,625,1052,1054 ЦК України, ст.ст. 2, 10,11,57-60,88,209,212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

В позові Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Стрюкової І.О. до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по кредитному договору - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення - з дня отримання такого.

Суддя Івасівка А.П.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 02.11.2015 року.