Справа №: 343/2190/13-ц
Провадження №: 2/0343/4/15
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2015 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючої судді - Монташевич С. М.,

з участю: секретаря - Менделяк А. І.,

адвокатів - Ільницького Я.І., Яцківа І.Д.,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна, що належить на праві спільної сумісної власності подружжя, та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просить поділити житловий будинок з відповідними частинами господарських та побутових будівель, що розміщений в АДРЕСА_1, що є спільною сумісною власністю, по 1/2 кожному.

Свої вимоги мотивує тим, що 05.11.1995 року Лолинською сільською радою було зареєстровано його шлюб з ОСОБА_4, який рішенням Долинського районного суду від 27.02.2013 року розірваний. За час перебування в шлюбі рішенням Новошинської сільської ради від 12.06.1997 року йому була виділена земельна ділянка по АДРЕСА_1, розміром 0,20 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, який вони з відповідачкою побудували. На момент припинення шлюбних відносин будинок був готовий до здачі в експлуатацію, однак державна реєстрація права власності на нього не здійснена. Виходячи з норм Сімейного кодексу України, право їхньої спільної сумісної власності визначається як 1/2 частки вищевказаного житлового будинку з відповідними частинами господарських та побутових будівель, які просить виділити йому в натурі.

ОСОБА_4 звернулася до суду з зустрічним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь половину вартості придбаного ними майна - 23630,00 гривень та судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що за час перебування в шлюбі, крім житлового будинку, який просить поділити ОСОБА_3, ними було нажите наступне майно: прихожа, вартістю 1600,00 грн., диван та м'які крісла - 700,00 грн., кухонний набір - 1600,00 грн., кухонний куток - 700,00 грн., пральна машина "Самсунг" - 3200,00 грн., холодильник "Снайге" - 2000,00 грн., газова плита "Дружковка" - 700,00 грн., газовий котел - 5000,00 грн, мікрохвильова піч "Самсунг" - 500,00 грн., духова піч "Асель" - 200,00 грн., пилосос "Ракета" - 260,00 грн, пральна машинка "Дніпро" - 400,00 грн., спальний набір - 2000,00 грн., спальний набір "Софія" - 5600,00 грн., м'який куток та два м'які крісла - 4000,00 грн., стінка "Фантазія" - 3600,00 грн., телевізор - 700,00 грн., ноутбук "Асус" - 3000,00 грн., дівіді програвач "Соні" - 400,00 грн., музичний центр "Самсунг" - 1000,00 грн., ванна - 1700,00 грн., метало-сталеві батареї - 3500 грн., на загальну суму 47260,00 грн., які колишній чоловік відвіз до родичів, а документи, які підтверджують придбання ними цих речей - забрав та заховав.

У судовому засіданні представники позивача-відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 та адвокат Яцків І.Д. первісний позов підтримали, просили його задоволити з вищевикладених підстав. При цьому уточнили, що будинковолодіння, яке є спільною сумісною власністю подружжя, знаходиться під №2, а не №3, як зазначено у позовній заяві. Будинковолодіння №3 знаходиться поряд з їхнім та належить рідному брату ОСОБА_3 Точну їх адресу було визначено після побудови та присвоєння погосподарських номерів господарствам, про що свідчить довідка виконкому Новошинської сільської ради. Представник позивача-відповідача ОСОБА_5 додатково пояснив, що він також є рідним братом ОСОБА_3 Будинок, який просить поділити позивач-відповідач, був повністю побудований його родиною після одруження сторін. ОСОБА_4 більше 2 років проживає окремо, спільного господарства сторони не ведуть. Його брат проживає у спірному будинку сам, здійснює його утримання, доглядає за ним. У тій частині, де він фактично проживає, тобто де є кухня та дві маленькі кімнати, у 2014 році після розлучення він за власні кошти зробив ремонт, оскільки все текло, стіни сипалися. Він обдирав стіни аж до дранки, міняв покрівлю в будинку. Також ОСОБА_3 за місцем свого проживання веде господарство: утримує кури, кролі, іншу господарку, тобто постійно користується стайнею. У період його відсутності, тобто коли його брат на роботі, він допомагає йому у догляді за господарством. Колишня його дружина живе у своїх батьків у с. Максимівка, також певний час була у Чехії. У зв`язку з цим просив суд виділити ОСОБА_3 частину будинковолодіння, визначену висновком експерта як першому співвласнику, оскільки саме цю частину будинку ОСОБА_3 зайняв після того, як дружина залишила будинок, здійснив там ремонт за власні кошти, у стайні утримує курей та кролів, проти чого остання не заперечувала. Крім того житлові кімнати у цій частині будинку значно менші, а в другій - два великі зали, ванна, що буде більш зручно для ОСОБА_4 Експерт при розподілі враховувала можливість обладнання кухні другим співвласником з найменшими затратами для нього.

Зустрічний позов ОСОБА_4 представники позивача-відповідача визнали частково, вказавши, що за час проживання сторін, ними було спільно придбано кухонний набір, кухонний куток, стінку "Фантазія" та ванну, щодо реального поділу яких вони не заперечують. У частині відшкодування вартості цих меблів та інших речей, вказаних відповідачкою-позивачкою, просили відмовити, оскільки жодного іншого, крім ними переліченого, майна ними за спільні кошти не було придбано. Також ОСОБА_3 не погоджуються з заявленою на них вартістю та категорично заперечує, щоб замість наявного майна з нього стягували за нього кошти. Він не вивозив жодних меблів з будинку та не чинить перешкод колишній дружині з дітьми у проживанні в ньому та користуванні меблями.

Відповідачка-позивачка ОСОБА_4 та її представник-адвокат Ільницький Я.І. позов ОСОБА_3 визнали, підтвердили, що за час спільного проживання вони побудували будинковолодіння, яке знаходиться за адресою в АДРЕСА_1. Однак просили виділити ОСОБА_4 з дітьми частину будинку, визначену у висновку експерта як першому співвласнику, оскільки у цій частині є кухня і дві житлові кімнати, що дасть змогу забезпечити належні умови проживання та навчання для синів, які після розірвання шлюбу залишилися проживати з нею. В іншій частині будинку, яку пропонується виділити другому співвласнику, немає обладнаної кухні, а у підвалі її зробити неможливо, тому що не дозволяють технічній умови та і в неї не має фінансової можливості щось переобладнувати.

Зустрічний позов підтримали, просили задоволити з підстав, викладених у ньому. ОСОБА_4 також зазначила, що її колишній чоловік останніх п'ять років їхнього подружнього життя, коли приїжджав із заробітків з Росії, зловживав спиртними напоями, бив її. Після одного із скандалів він вигнав її з дітьми з хати, тому вона відправилася проживати до своїх батьків, де також живе її брат з сім`єю. Півроку після цього її колишній чоловік був дома, а потім поїхав на роботу. Однак, коли вона мала намір повернутись у будинок, він виявився закритим, а замки поміняні, з приводу чого вона звернулась у міліцію, оскільки не хотіла конфліктувати та нічого мати з чоловіком та його родиною. Коли вони жили у спірному будинку, діти спали в кімнаті 1-6, а вона з колишнім чоловіком у кімнаті біля кухні. Кімната 1-5 була гостьовою, у якій були стінка, м'який куток, стіл та стільці. У спальні був спальний куток, у кухні - газова плита. В усіх кімнатах знаходилися відповідні меблеві набори. У будинку також є пічка на дровах. Приблизно у 2008-2009 роках було проведено опалення. Просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь половину вартості придбаного ними майна в сумі 23630,00 гривень, оскільки останній після того, як вигнав її з будинку, вивіз з нього меблі, які частково зберігаються у його братів.

Суд, вислухавши пояснення представників позивача - відповідача, відповідачки -позивачки та її представника, свідків, давши аналіз та оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 та зустрічний позов ОСОБА_4 підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Як вбачається з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Ч.ч. 1, 3 ст.70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Згідно ст. 71 СК України - майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Ст. 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Долинського районного суду від 27.02.2013 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано. Неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишено проживати з матір'ю (а.с. 11-12). У даному рішенні зазначено, що шлюб між сторонами був укладений 05.11.1995 року, з вересня 2012 року вони проживають окремо, чого не заперечили сторони та що відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Згідно свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 16.12.2014 року та серії НОМЕР_2 від 11.03.1996 року відповідно ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_3. Їхніми батьками записані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 114, 136). Судом також встановлено, що ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 досяг повноліття, на даний час працює.

Довідка № 1025 від 23.08.2013 року, видана виконкомом Новошинської сільської ради, свідчить про те, що до складу сім'ї ОСОБА_4 входять: ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 (а.с. 32).

Згідно витягу з рішення Новошиньскої сільської ради "Про виділення земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку ОСОБА_3" від 12.06.1997 року ОСОБА_3 згідно затвердженого проекту планування та забудови с. Новошин та проекту забудови масиву виділено за рахунок земель вільного присадибного фонду земельну ділянку, площею 0,20 га, для будівництва індивідуального житлового будинку та господарських споруд в АДРЕСА_1 (а.с. 5).

На підставі вищеописаного рішення був виданий будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, що виділена індивідуальному забудівнику ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 (2) (а.с. 6-10).

Довідка № 300 від 13.03.2015 року, видана виконкомом Новошинської сільської ради, свідчить про те, що ОСОБА_3 згідно погосподарської книги № 4 номер об'єкта погосподарського обліку НОМЕР_3 за 2011-2015 роки є головою домогосподарства і проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 130).

В судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 пояснили, що вони брали участь у будівництві вищевказаного будинку. Під час роботи їх годував та платив за виконану роботу ОСОБА_5, батько позивача-відповідача. Споруджувати будинок допомагали зі сторони ОСОБА_3 Зі сторони колишньої дружини нікого не було. У будинку вони бачили стіл, газову плиту, ліжко.

Свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13, будучи допитаними в судовому засіданні вказали, що родина ОСОБА_4 також брала участь у будівництві будинку, який ділять сторони. ОСОБА_12, крім того, що допомагав фізично, віддавав сторонам на будівництво всі гроші, які заробляв, коли їздив із зятем на роботу в Москву. Незважаючи на це, ОСОБА_3 вигнав його дочку з дітьми з хати, а тому вони проживають на даний час у с. Максимівка разом з ним. Саме він допомагає дочці утримувати дітей, оскільки аліменти, які сплачує позивач-відповідач на утримання сина, є незначним та недостатніми для належного його забезпечення.

Таким чином, враховуючи те, що земельна ділянка під забудову була надана ОСОБА_3 у 1997 році, будівельний паспорт датується 1997 роком, сторони підтвердили, що будівництво житлового будинку відбувалося після виготовлення технічної документації, у відповідності до неї та є завершеним. Сторони до вересня 2012 року в ньому проживали разом, а по сьогоднішній день там проживає позивач-відповідач, однак реєстрація права власності на дане будинковолодіння не проводилася. Будинок є електрофікований та газифікований. Дані обставини, крім пояснень сторін, підтверджується нищеописаним висновком експерта від 07.11.2014 року, рішенням суду від 27.02.2013 року про розірвання шлюбу, довідкою сільської ради про записи в погосподарських книгах від 13.03.2015 року та поясненнями свідків. Тому суд дійшов висновку, що домоволодіння, яке розташоване в АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю колишнього подружжя.

Згідно експертного висновку № 1/11/14 судової будівельно-технічної експертизи від 07.11.2014 року, додатку та фототаблиць до нього, дійсна вартість будинковолодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1, з врахуванням права користування земельною ділянкою, площею 0,20 га, становить 497177,13 грн. Поділ даного будинковолодіння в натурі на дві частини здійснити технічно можливо. Ідеальні частки по будинковолодінню становлять 247721,02 грн. для кожного із співвласників. Враховуючи, що у спільному користуванні співвласників запропоновано залишити (криницю, вбиральню, земельну ділянку) ідеальні частки по будинковолодінню будуть становити 245032,27 грн. (для кожного із співвласників). Згідно з наданим єдиним можливим варіантом розподілу першому співвласнику пропонуються виділити наступні приміщення у житловому будинку: 1-1 коридор, площею 21,9 м.кв, 1-2 житлова кімната - 15,21 м.кв, 1-3 житлова кімната - 16,1 м. кв., 1-6 кухня - 20,9 м. кв, всього 74,11 м. кв, загальною вартістю 214308,48 гривень, що становить 49,63 % від загальної площі будинку або 50,31 % від загальної вартості будинку; з господарських споруд - стайню, вартістю 29731,89 гривень. Всього першому співвласнику запропоновано виділити у будинковолодінні житлових приміщень у житловому будинку та господарських споруд на суму 244040,37 грн. Виділити в користування другому співвласнику 1/2 частини будинковолодіння наступні приміщення у житловому будинку: 1-4 житлова кімната площею 23,2 м. кв, 1-5 житлова кімната - 28,8 м.кв, підвал - 23,2 м.кв, всього 75,2 м.кв, загальною вартістю 211642,13 гривень, що становить 50,37 % від загальної площі будинку або 49,69 % від загальної вартості будинку; з господарських споруд - стодолу, вартістю 34382,04 гривні. Всього другому співвласнику запропоновано виділити у будинковолодінні житлових приміщень у житловому будинку та господарських споруд на суму 246024,17 грн. Всього по будинковолодінню другий співвласник повинен сплатити першому співвласнику грошову компенсацію в розмірі 991,90 грн. Для виділення окремо-ізольованих приміщень у житловому будинку згідно наданого варіанту розподілу необхідно здійснити демонтаж дверного прорізу між приміщеннями 1-1 (коридору) та 1-5 (житлової кімнати) (а.с. 70-90).

У дослідницькій частині вищеописаного висновку експерта вказано, що, виходячи з архітектурно-планувальних і будівельно-технічних характеристик житлового будинку з мінімальним переобладнанням приміщень, існує лише один варіант реального розподілу спірного будинковолодіння з мінімальним переобладнанням приміщень. При розподілі будинковолодіння суд враховує інтереси кожного з колишнього подружжя та дітей. При віділенні у власність певної частки у майні кожному з сторін суд також бере до уваги те, що ОСОБА_3 після розірвання шлюбу фактично залишився проживати у частині будинку, яку експертом запропоновано виділити першому співвласнику, ремонтує її та доглядає, у стайні утримує курей, кролів, тому вважає, що позивачу-відповідачу слід виділити частину будинковолодіння та господарських споруд як першому співвласнику. ОСОБА_4 слід виділити у власність приміщення у житловому будинку і господарські споруди як другому співвласнику, оскільки судом враховується те, що остання у даному будинковолодінні останні три роки не проживає, на її утриманні двоє синів, один з яких є дорослим та виявив бажання проживати у ньому, а ця частина будинку є більша площею, вміщує в собі дві великі житлові кімнати та ванну, що дає більше можливостей облаштувати житло у зручний для його мешканців спосіб. При цьому суд вважає, що пояснення ОСОБА_4 про те, що в даній частині неможливо облаштувати кухню, не підтверджені жодними доказами та спростовані вищеописаним висновком експерта, який при визначенні варіанту розподілу враховував затверджені Державним комітетом у справах архітектури, будівництва України будівельні норми (ДБН В.22-15-2005 "Житлові будинки. Основні положення"), згідно яких у квартирах повинні бути передбачені в тому числі підсобні приміщення - кухня, передпокій, санвузли, тощо, їх розміри, що вбачається з дослідницької частини висновку, та копією будівельного паспорта, згідно якого на цокольному поверсі передбачено котельню на твердому паливі, на 1-му - кухню з газовою плитою, ванну, зокрема в тій частині, яку суд вважає за необхідне виділити у власність ОСОБА_4 Право власності на відповідні частини будинковолодіння підлагає державній реєстрації відповідно до вимог законодавства. Для забезпечення необхідних та належних умов проживання для сторін слід виділити у спільне користування криницю та вбиральню.

При розподілі будинковолодіння суд також враховує інтереси неповнолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, який згідно рішення суду залишений проживати з відповідачкою-позивачкою, її матеріальне становищеі незначний розмір отримуваних аліментів, та вважає, що є всі підстави для збільшення її частки майна в будинковолодінні, яке знаходиться в АДРЕСА_1, а відповідно немає підстав для стягнення з неї на користь ОСОБА_3 грошової компенсації за відхилення від реальної частки.

Крім того, згідно висновку експерта від 07.11.2014 року для виділення окремо-ізольованих приміщень у житловому будинку необхідно здійснити демонтаж дверного прорізу, тому, виходячи з вищевикладеного, та тієї обставини, що ініціатором поділу майна в натурі є позивач-відповідач, то суд вважає, що справедливим і доцільним буде, щоб саме він за власний рахунок здійснив вищевказані роботи.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_4, слід зазначити, що відповідачка-позивачка просить суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь половину вартості придбаного ними рухомого майна.

Зі змісту п.п. 22, 24, 25 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. №11 вбачається, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Тобто сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості.

Однак в судовому засіданні відповідачка-позивачка не довела, що зазначене нею в зустрічні позовній заяві майно було набуте за час проживання в шлюбі з колишнім чоловіком, щодо придбання цього майна не надала жодних доказів (товаринх чеків, технічної документації на побутову техніку тощо).

Разом з тим, представник позивача-відповідача визнав, що за спільні кошти сторонами були придбані кухонний набір, кухонний куток, стінка "Фантазія" та ванна, та не заперечив щодо реального їх розподілу.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що коли він проживав у спірному будинку, у них були всі меблі: у його кімнаті була стінка, телевізор, диван; у кухні - стіральна машина, котел, галова плита, холодильник, меблі, у маминій кімнаті - шафа, двохспальне ліжко, у гостьовій кімнаті - стінка, м'який куток, у іншій кімнаті - спальний набір, у підвалі - ванна; у прихожій - прихожа, диван, вазони. Останній раз він був у будинку, коли хотів повернутися у нього проживати, після того як тато вигнав їх з дому. Батько пустив його переночувати, однак зранку вигнав. Тобі у хаті вже не було нічого. Деякі речі він бачив захованими у татового брата у стодолі. Коли їх тато виганяв з хати, вони пішли ні з чим. Тато йому не віддав ні ноутбук, ні навушники, ні інші особисті речі. Наразі він хотів би повернутись проживати у спірний будинок.

Про наявність меблів у будинку сторін підтвердили в судовому засіданні і свідки ОСОБА_12, ОСОБА_11 та ОСОБА_13 Однак нікому з них не відомо про час, вартість та обставини їх придбання, ким вони були придбані та за чиї кошти.

Таким чином в судовому засіданні обидві сторони підтвердили те, що кухонний набір, кухонний куток, стінка "Фантазія" та ванна придбані колишнім подружжям за час перебування в шлюбі, тому суд вважає, що саме ці рухомі речі є спільною сумісною власнітю подружжя. Вказівка відповідачки-позивачки на інше придбане ними майно, є голослівною і відповідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України не підтвердженою жодними доказами. Свідки в судовому засідані вказали на наявність у будинку майна, однак це не може бути об'єктивним доказом того, що це майно придбане колишнім подружжям ОСОБА_3.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 просить стягнути на її користь половину вартості майна, яке є рухомим та подільним, суд вважає, що не має підстав для стягнення грошової компенсації, яка присуджується при поділі неподільних речей, крім того вартість спільно нажитого рухомого майна не підтвероджена у судовому засіданні жодними доказами, тому в цій частині позову слід відмовити, проте з врахуванням засад розумності і добросовісності здійснити поділ рухомого майна, що є у спільній сумісній власності колишнього подружжя.

При цьому суд враховує, що оскільки ОСОБА_3 виділено у власність, зокрема, кухню, тому йому слід присудити в натурі кухонний куток та кухонний набір, а ОСОБА_4, з врахуванням виділеної частки у будинковолодінні, - стінку "Фантазія" та ванну.

Відповідно до ч. 2 ст. 80 ЦПК України якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Згідно вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Квитанція № 22001611 від 23.07.2013 року свідчить про те, що ОСОБА_3 сплатив 118,00 гривень судового збору.

Згідно експертного висновку № 1/11/14 від 07.11.2014 року виділена у власність ОСОБА_3 частина спірного будинковолодіння становить 244040,37 гривень.

Тому, керуючись принципами розумності, добросовісності і справедливості, враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, та те, що ОСОБА_3 недоплатив частину судового збору, його позов задоволено частково, тому з ОСОБА_4 на користь держави слід стягнути 2322,40 гривень недоплаченого судового збору (2440,40 грн. - 118,00 грн.), не стягуючи при цьому на користь ОСОБА_3 118,00 грн. сплаченого судового збору та понесені ним витрати на проведення експертизи у сумі 2800,00 грн, оскільки саме він прагнув виділити частку у спільному сумісному майні подружжя, для чого просив призначити експертизу, зобов'язався оплатити витрати за її проведення та не наполягав на їх стягненні з відповідачки-позивачки.

Згідно квитанції № 100355 від 06.09.2013 року ОСОБА_4 за подання зустрічного позову сплатила судовий збір в розмірі 472,60 грн., так як її позов задоволено частково, тому суд, враховуючи засади справедливості та розумності, приходить до висновку, що з ОСОБА_3 слід стягнути на користь останньої судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 243,60 грн.

На підставі викладеного, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 321, 368, 369, 372 Цивільного кодексу України, ст.ст. 60-63, 68-71 Сімейного кодексу України, ст. 152 Житлового кодексу, ст.ст. 1, 3, 10, 11, 59, 60, 61, 80, 88 Цивільного процесуального кодексу України, керуючись ст.ст. 213 - 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

РІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна, що належить на праві спільної сумісної власності подружжя, задоволити частково.

Провести розподіл будинковолодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1, виділивши у власність:

- ОСОБА_3, як першому співвласнику за експертним висновком № 1/11/14 судової будівельно-технічної експертизи від 07.11.2014 року, наступні приміщення у житловому будинку: 1-1 коридор площею 21,9 м.кв, 1-2 житлова кімната - 15,21 м.кв., 1-3 житлова кімната - 16,1 м. кв., 1-6 кухня - 20,9 м. кв, всього 74,11 м. кв, загальною вартістю 214308,48 гривень, що становить 49,63 % від загальної площі будинку або 50,31 % від загальної вартості будинку; з господарських споруд - стайню, вартістю 29731,89 гривень;

- ОСОБА_4, як другому співвласнику за експертним висновком № 1/11/14 судової будівельно-технічної експертизи від 07.11.2014 року, наступні приміщення у житловому будинку: 1-4 житлова кімната площею 23,2 м. кв, 1-5 житлова кімната - 28,8 м.кв, підвал - 23,2 м.кв, всього 75,2 м.кв, загальною вартістю 211642,13 гривень, що становить 50,37 % від загальної площі будинку або 49,69 % від загальної вартості будинку; з господарських споруд - стодолу, вартістю 34382,04 гривні.

Зобов"язати ОСОБА_3 за власний рахунок здійснити демонтаж дверного прорізу між приміщеннями 1-1 (коридору) та 1-5 (житлової кімнати).

Виділити у спільне користування: криницю, вартістю 4875,49 гривень, та вбиральню, вартістю 1261,89 гривень.

Право власності на відповідні частки домоволодіння підлягає державній реєстрації.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя задоволити частково.

Розділити між сторонами рухоме майно, присудивши в натурі:

- ОСОБА_4: стінку "Фантазія" та ванну.

- ОСОБА_3: кухонний куток та кухонний набір.

В решті позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 2322,40 (дві тисячі триста двадцять дві) гривні 40 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя:

Повний текст рішення виготовлений 18.05.2015 року.