АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/548/15 Справа № 183/2444/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Парфьонов Д. О. Доповідач - Козлов С.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Козлова С.П.,

суддів: Болтунової Л.М., Тамакулової В.О.,

при секретарі: Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2014 року по справі за позовом Управління житлово-комунального господарства та капітального будівництва Новомосковської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_2, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Коменерго-Новомосковськ", ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 згідно зі ст. ст. 71, 72 ЖК України, посилаючись на те, що 13 жовтня 1989 року рішенням Новомосковської міської ради за № 47 ОСОБА_3 на її родину у складі 5 чоловік: син - ОСОБА_4, донька - ОСОБА_6, донька - ОСОБА_2, донька - ОСОБА_8 без зняття з квартирного обліку було надано у якості тимчасового покращення житлових умов вказану 2-х кімнатну квартиру, житловою площею 20,7 м. кв.м., в якій з 2005 року відповідачка не проживає, заяв від неї про продовження строку її відсутності в зазначеній квартирі понад шість місяців з поважних причин не надходило, у 2005 році вона одружилась, змінивши своє прізвище на ОСОБА_2, та виїхала фактично жити за місцем проживання свого чоловіка за адресою: АДРЕСА_2.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2014 року з виправленням в ньому описки ухвалою цього ж суду від 12 грудня 2014 року визнано ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат по справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з постановленням нового рішення.

Визнаючи ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням на підставі ст. 107 ЖК України, суд виходив з того, що 12 грудня 2005 року їй було надано житлову площу у гуртожитку: кімнату АДРЕСА_2.

З таким висновком суду погодитися не можна.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте зазначені вимоги закону залишилися поза увагою суду, який взагалі належним чином не з'ясував характер і суть заявлених позивачем вимог, норми права, якими вони регулюються; не зазначив, чи мали місце обставини, якими позивач обґрунтовував свої вимоги; не надав належної правової оцінки зібраним у справі доказам.

Згідно зі ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Згідно ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття.

В п. 11 Постанови №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами житлового кодексу» Пленум Верховного суду роз'яснив, що відповідно до ст. 107 ЖК України, наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Громадяни, відсутні у місці постійного проживання за умовами і характером роботи (члени екіпажів суден, працівники геологічних, розвідувальних партій, експедицій та інші працівники, діяльність яких пов'язана з постійним пересуванням), у період її виконання можуть бути визнані на підставі ст. 107 ЖК такими, що втратили право користування жилим приміщенням, з якого вони вибули у зв'язку з цією роботою, в разі одержання жилої площі, вселенні на жилу площу членів сім'ї або в інших випадках забезпечення їх жилою площею для постійного проживання (п.3 постанови Ради Міністрів СРСР від 16 квітня 1988 р. N 477 "Про гарантію житлових прав громадян, тимчасово відсутніх у місці постійного проживання за умовами і характером роботи"). Суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 Житлового кодексу України. Змінити підставу позову суд вправі тільки за згодою позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення Виконавчого комітету Новомосковської міської ради народних депутатів від 13 жовтня 1989 року ОСОБА_3 в якості тимчасового поліпшення житлових умов отримала ордер на жиле приміщення серія НОМЕР_1 від 10 жовтня 1989 року на право зайняття двокімнатної квартири АДРЕСА_1 на склад сім`ї із 5 осіб: ОСОБА_3, син ОСОБА_4, донька ОСОБА_6, донька ОСОБА_2, донька ОСОБА_8 /а. с. 8, 88/, після чого ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_3, а ОСОБА_2 - на ОСОБА_2.

Рішенням Виконавчого комітету Новомосковської міської ради депутатів № 961 від 12 грудня 2005 року виділено житлову площу у гуртожитку: кімнату АДРЕСА_2 ОСОБА_9, склад сім`ї 3 особи: дружина - ОСОБА_2, син ОСОБА_11 2004 року народження /а. с. 32/.

За довідкою ОСББ № 1 по вул. Жовтнева від 20 серпня 2012 року ОСОБА_2 разом зі своїм сином ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_2 з 26 листопада 2005 року по 20 серпня 2012 року /а. с. 33/.

Згідно довідки КП "НМБТІ" ДОР" № 1184/14 від 24 липня 2014 року станом на 29 грудня 2012 року право власності на об`єкти нерухомого майна за ОСОБА_2 не зареєстровані /а. с. 25/.

За довідкою про склад сім`ї № 1408 від 07 квітня 2014 року по АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_4 /а. с. 6/.

Згідно акту від 01.04.2014 року ОСОБА_2 прописана, але не проживає по АДРЕСА_1 /а. с. 10/.

Згідно довідки КП "НМБТІ" ДОР" № 1184/14 від 24 липня 2014 року станом на 29 грудня 2012 року ОСОБА_9 належить квартира по АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 15.03.2006 року /а. с. 29/.

Відповідно довідок голови квартального комітету № 7 від 05 квітня 2014 року та 12 серпня 2014 року ОСОБА_2 проживає по АДРЕСА_3, зареєстрована по АДРЕСА_1 /а. с. 34/.

За висновком ДІМ Новомосковського МВ від 17.04.2014 року ОСОБА_2 не має змоги проживати в спірній квартирі у зв'язку з відсутністю ключів та неправомірних дій ОСОБА_4 /а. с. 24/, на що відповідачка звертала увагу суду у своїх запереченнях на позов і що свідчить про поважність причин неможливості користуватися нею цією квартирою.

Між тим, суд при розгляді цієї справи зазначені обставини справи, норми закону та роз'яснення Верховного суду суд залишив поза увагою та не врахував, що інші зареєстровані у спірній квартирі особи не заявляли ніяких позовних вимог щодо визнання відповідачки такою, що втратила право користування цим житловим приміщенням, не надав належної правової оцінки вищезазначеним поясненням відповідачки і доказам поважності причин її відсутності у цій квартирі, в їх спростування належних відповідних доказів в рішенні не навів, без згоди позивача змінив підстави заявленого ним позову, задовольнивши його на підставі ст. 107 ЖК України, в той час коли позивач пред'явив такий позов згідно зі ст. ст. 71, 72 ЖК України.

Крім того, жиле приміщення в гуртожитку, куди вибувала відповідачка у 2005 році зі спірної квартири, не можна було вважати на той час її постійним місцем проживання, як і не є таким її місцем проживання квартира по АДРЕСА_3, де вона за договором наймає жиле приміщення у іншої особи і проживає на цей час, а висновок суду про її реєстрацію по АДРЕСА_2 спростовується відміткою в її паспорті про її реєстрацію в спірній квартирі, даних про зняття її з якої в матеріалах справи не міститься, тому відсутні законні підстави для визнання її такою, що втратила право користування цим житловим приміщенням згідно зі ст. 107 ЖК України.

За таких обставин рішення суду, як постановлене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в заявленому позові Управління житлово-комунального господарства та капітального будівництва Новомосковської міської ради Дніпропетровської області на підставі ст. 71 ЖК України за його недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2014 року скасувати.

В задоволенні позову Управління житлово-комунального господарства та капітального будівництва Новомосковської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_2, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Коменерго-Новомосковськ", ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: