Провадження №2-з-40/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Лазаренко В.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Кредобанк» про забезпечення позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

23.12.2013 року до суду надійшла позовна заява ПАТ «Кредобанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою суду від 10.01.2014 року у справі за позовом ПАТ «Кредобанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 відкрито провадження.

Одночасно з позовною заявою представник позивача ПАТ «Кредобанк» - Петров О.Е. подав суду заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на майно та кошти відповідачів.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 10 січня 2014 року вказану заяву задоволено. Ухвалено: накласти арешт на майно, що належать відповідачеві ОСОБА_2 і знаходяться у нього або в інших осіб, а також на майно, що належать відповідачеві ОСОБА_3 і знаходяться у нього або в інших осіб, в межах суми позову - 2`219`997, 30 грн.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06 березня 2014 року ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 10 січня 2014 року скасовано, вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

23.04.2015 справу передано до суду першої інстанції. 06.05.2015 справу передано судді Лазаренко В.В. для розгляду.

Згідно ч. 1 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у проваджені якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

В зв'язку з цим сторони та інші особи, які беруть участь у справі, судом не викликалися та не повідомлялися про розгляд заяви про забезпечення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши висновки викладені в ухвалі Апеляційного суду м. Києва від 06 березня 2014 року, приходить до наступного.

Судом встановлено, що в провадженні Солом'янського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

12 листопада 2014 року Солом'янським районним судом м. Києва ухвалене рішення, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15.04.2015 року, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором № 434-07 від 28.12.2007 року в загальному розмірі 2`219`997, 30 грн., витрати на оплату судового збору в сумі 3`441,00 грн., а всього - 2`223`438 гривень 30 копійок.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до роз'яснень п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вбачається, що заява ПАТ «Кредобанк» про забезпечення позову заявником належним чином не обґрунтована, оскільки вказано про будь-яке майно та кошти відповідачів, на які заявник просить накласти арешт, що є не співмірним із заявленими вимогами, при цьому не надано доказів на підтвердження належності відповідачам певного майна.

Між тим, як слідує з матеріалів справи, на забезпечення виконання зобов'язань боржника ОСОБА_2 за даним кредитним договором між банком та ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки № 434-07/2 від 28.12.2007 року, предметом якого є земельна ділянка, площею 1,0 га, яка знаходиться за адресою: с. Скрипки Васильківського району Київської області. Пунктом 1.4 договору іпотеки визначено, що експертна вартість предмету іпотеки становить 3 383 500 грн., заставна вартість - 2 706 800 грн.

Крім того, відповідно до п.1.1 договору іпотеки № 434-07/1 від 28.12.2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та банком, вбачається, що в іпотеку банку передано господарську споруду, площею 98,6 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ринкова вартість якої становить 2 231 226 грн.

Відповідно до наданих представником ОСОБА_2 висновків про вартість майна, складених ТОВ «Бюро оцінок» станом на 13.02.2014 року, ринкова вартість вищевказаного майна становить відповідно - 2 293 280 грн. та 2 131 700 грн., що цілком може забезечити виконання рішення суду про стягнення заборгованості в розмірі - 2`219`997, 30 грн.

До того ж, заява представника ПАТ «Кредобанк» не містить обґрунтування, яка існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду від 12 листопада 2014 року про задоволення позову, при наявності вищевказаного забезпечення.

Таким чином, з врахуванням даних обставин суддя приходить до висновку про те, що заява ПАТ «Кредобанк» про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Кредобанк» про забезпечення позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя :