Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 369/3776/15-ц
провадження 2/369/2033/15
РІШЕННЯ

Іменем України

28.07.2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Сохань Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 міська рада Києво-Святошинського району Київської області, управління Держземагенства у Києво-Святошинському районі Київської області про визнання недійсним та скасування рішень ради, державних актів, визнання недійсним договорів, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що з 1990 року він є користувачем земельної ділянки площею 900 кв.м, що знаходиться в м. Боярка, масив Лисенка. На цій земельній ділянці він вирощував городину для своєї сімї. Протягом 2008-2009 років він численні рази звертався до міської ради із заявами про надання йому цієї земельної ділянки, але його заяви залишились не розглянутими у встановленому законом порядку, незважаючи на його пільги в отриманні земельної ділянки. Разом з тим, його земельну ділянку було передано частину відповідачу ОСОБА_2, іншу частину ОСОБА_3 Вважає прийняті рішення такими, що прийняті з порушенням земельного законодавства та його прав, оскільки дану земельну ділянку він обробляв вже багато років. Тому відповідач не мав законних підстав передавати його земельну ділянку іншим особам. Зважаючи на складне матеріальне становище та особисті негаразди в його житті, він не мав можливості захистити свої порушені права. Оскаржені рішення міської ради є актами дискримінації його цивільних прав та свобод, порушують моральні засади суспільства.

Просив суд скасувати рішення ОСОБА_5 міської ради про погодження місця розташування земельної ділянки ОСОБА_2 від 20 серпня 2009 року, рішення про надання земельної ділянки у власність від 04 червня 2010 року, рішення про затвердження технічної документації; скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_2; скасувати рішення ОСОБА_5 міської ради про погодження місця розташування земельної ділянки ОСОБА_3 від 20 серпня 2009 року, рішення про надання земельної ділянки у власність від 04 червня 2010 року, рішення про затвердження технічної документації; скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_3

При розгляді справи позивач уточнив позовні вимоги. Вимоги обґрунтовував тим, що відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 неправомірно набуто земельну ділянку у власність, тому вони не мали право її відчужувати іншим особам. Тому укладені договори купівлі-продажу земельної ділянки є недійсними.

Остаточно просив суд скасувати рішення ОСОБА_5 міської ради про надання дозволу на збір матеріалів попереднього погодження щодо вибору місця розташування земельної ділянки в м. Боярка, масив Лисенка ОСОБА_2 №42/2031 від 20 серпня 2009 року, рішення ОСОБА_5 міської ради про затвердження матеріалів попереднього погодження щодо вибору місця розташування земельної ділянки ОСОБА_2 №44/2142 від 26 вересня 2009 року, рішення ОСОБА_5 міської ради про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд ОСОБА_2 №48/2772 від 04 червня 2010 року; скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку в м. Боярка, масив Лисенка, виданий ОСОБА_2 (серія ЯЛ №364064); скасувати рішення ОСОБА_5 міської ради про надання дозволу на збір матеріалів попереднього погодження щодо вибору місця розташування земельної ділянки в м. Боярка, масив Лисенка ОСОБА_3 №42/203о від 20 серпня 2009 року, рішення ОСОБА_5 міської ради про затвердження матеріалів попереднього погодження щодо вибору місця розташування земельної ділянки ОСОБА_3 №44/2143 від 26 вересня 2009 року, рішення ОСОБА_5 міської ради про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд ОСОБА_3 №48/2771 від 04 червня 2010 року; скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку в м. Боярка, масив Лисенка, виданий ОСОБА_3 (серія ЯЛ №364090); визнати недійсними договори купівлі-продажу земельних ділянок, укладені 20 травня 2015 року (земельна ділянка з кадастровим номером :01:024:0190) та 22 листопада 2013 року (земельна ділянка з кадастровим номером :01:024:0192) та скасувати державну реєстрацію права власності на спірні земельні ділянки; судові витрати покласти на відповідачів.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримав. Суду пояснили, що ще в 1990 році йому надано земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення сільського господарства. Хоч він і перший звернувся із заявою про передачу земельної ділянки, але була надана перевага відповідачам, незважаючи на пільги позивача. При цьому порушена мораль. Зважаючи на складні сімейні обставини, він не мав можливості оскаржити бездіяльність ради щодо нерозгляду його заяв про передачу земельних ділянок. Оскільки відповідач неправомірно передав його земельну ділянку іншим особам, ввів його в оману, тому не може погодитись на передачу йому іншої земельної ділянки, хоч і з таким же цільовим призначенням. Доводи відповідача, що його сімя має земельну ділянку, вважає безпідставними, оскільки земельну ділянку було надано його дружині, а йому ні. При виготовлені технічної документації не було погоджено межі з сусідами та відсутнє рішення ради про надання земельної ділянки у власність. Просили суд задоволити позов.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_5 міської ради проти позову заперечували. Суду пояснили, що на час вирішення радою заяв відповідачів, земельні ділянки були вільні та не передані іншим особам. Позивач користувався земельної ділянкою самовільно, без будь-яких рішень ради, межі земельної ділянки не виносились. У 2014 році земельна ділянка з цільовим призначенням для ведення сільського господарства була надана міською радою дружині позивача. Рішення ради, отримані державні акти та укладені договори відповідають законодавству та прав позивача не порушено. Просили відмовити в задоволенні позову.

У судове засідання відповідачка ОСОБА_3, ОСОБА_4, представник управління Держземагенства в Києво-Святошинському районі Київської області не зявивсь. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 116 ЗК України, в редакції чинної на час прийняття оскаржуваних рішень, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень,

визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За ст. 118 ЗК України, в редакції чинної на час прийняття оспорюваних рішень, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву про вибір місця розташування земельної ділянки до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. До заяви додаються матеріали, передбачені частиною п'ятою статті 151 цього Кодексу, а також висновки конкурсної комісії (у разі відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Вибір місця розташування земельної ділянки та надання дозволу і вимог на розроблення проекту її відведення здійснюються у порядку, встановленому статтею 151 цього Кодексу. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

При розгляді справи судом встановлено, що за заявою ОСОБА_3 рішенням ОСОБА_5 міської ради Києво-Святошинського району Київської області № 42/2030 від 20 серпня 2009 року надано ОСОБА_3 дозвіл на збір матеріалів попереднього погодження щодо вибору місця розташування земельної ділянки загальною площею 1000 кв.м для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд, яка розташована в м. Боярка, масив Лисенка, за рахунок земель запасу ОСОБА_5 міської ради.

Рішенням ОСОБА_5 міської ради Києво-Святошинського району Київської області № 42/2143 від 26 жовтня 2009 року затверджено матеріали попереднього погодження щодо вибору місця розташування земельної ділянки площею 0,10га, надано ОСОБА_3 дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,10 га у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд, яка розташована в м. Боярка, масив Лисенка, за рахунок земель запасу ОСОБА_5 міської ради.

Рішенням ОСОБА_5 міської ради Києво-Святошинського району Київської області № 48/2771 від 04 червня 2010 року затверджено ОСОБА_3 проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,10 га у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд, яка розташована в м. Боярка, масив Лисенка, за рахунок земель запасу ОСОБА_5 міської ради.

ОСОБА_3 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №364090 на вищевказану земельну ділянку.

22 листопада 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0998 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, масив Лисенка, кадастровий номер :01:024:0192.

За заявою ОСОБА_2 рішенням ОСОБА_5 міської ради Києво-Святошинського району Київської області № 42/2031 від 20 серпня 2009 року надано ОСОБА_2 дозвіл на збір матеріалів попереднього погодження щодо вибору місця розташування земельної ділянки загальною площею 1000 кв.м для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд, яка розташована в м. Боярка, масив Лисенка, за рахунок земель запасу ОСОБА_5 міської ради.

Рішенням ОСОБА_5 міської ради Києво-Святошинського району Київської області № 44/2142 від 26 жовтня 2009 року затверджено матеріали попереднього погодження щодо вибору місця розташування земельної ділянки площею 0,10га, надано ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,10 га у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд, яка розташована в м. Боярка, масив Лисенка, за рахунок земель запасу ОСОБА_5 міської ради.

Рішенням ОСОБА_5 міської ради Києво-Святошинського району Київської області № 48/2772 від 04 червня 2010 року затверджено ОСОБА_2 проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,10 га у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд, яка розташована в м. Боярка, масив Лисенка, за рахунок земель запасу ОСОБА_5 міської ради.

ОСОБА_2 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №364064 на вищевказану земельну ділянку.

20 травня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, масив Лисенка, кадастровий номер :01:024:0196.

У судовому засіданні позивач стверджував, що він користувався земельною ділянкою з 1990 року.

Так, за ст. 6 ЗК України 1990 року, в редакції чинної на час початку користування земельною ділянкою ОСОБА_6, у довічне успадковуване володіння земля надається громадянам ОСОБА_7 РСР для: ведення селянського (фермерського господарства); ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель; садівництва; дачного і гаражного будівництва; традиційних народних промислів; у разі одержання у спадщину жилого будинку або його придбання. Порядок успадковування права володіння земельною ділянкою визначається цим Кодексом та іншими актами законодавства ОСОБА_7 РСР.

За ст. 7 ЗК України, 1990 року, у постійне або тимчасове користування земля надається громадянам ОСОБА_7 РСР для городництва, сінокосіня і випасання худоби.

Земелі надаються у відповідності до ст. 17, 18 ЗК України, 1990 року, на підставі рішення відповідної Ради народних депутатів. У рішеннях про надання земельних ділянок у володіння або користування зазначається мета, для якої вони відводяться. Сільські, селищні Ради народних депутатів надають земельні ділянки для всіх потреб із земель сіл, селищ, а також за їх межами для будівництва шкіл, лікарень, підприємств торгівлі та інших об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням населення, сільськогосподарського використання, ведення особистого підсобного господарства, індивідуального житлового, дачного і гаражного будівництва, індивідуального і колективного садівництва, городництва і традиційних народних промислів.

Крім того, за ст.ст. 22-24 ЗК України, 1990 року, право володіння або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання наданої земельної ділянки (в тому числі і на умовах оренди) до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право володіння або право користування землею, забороняється.

Право володіння або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, районними, міськими Радами народних депутатів. Форми державних актів встановлюються Верховною Радою ОСОБА_7 РСР.

Право тимчасового користування землею (в тому числі і на умовах оренди) оформляється договором. Форма договору і порядок його реєстрації встановлюються Радою Міністрів ОСОБА_7 РСР.

При розгляді справи позивачем та його представником не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів виникнення права володіння або користування спірною земельною ділянкою. Сам по собі факт користування не може посвідчувати виникнення такого права. Подані суду акти депутата, інші письмові свідчення, суд оцінює критично, оскільки виникнення права користування, володіння землею мав посвідчуватись відповідними документами. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано суду доказів порушення свого права прийнятими рішеннями ради.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» вказано, що згідно зі статтею 118 ЗК України питання про безоплатну приватизацію земельної ділянки в межах норм за заявою громадянина із зазначенням бажаного розміру та мети одержання землі вирішується районною, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями щодо земель державної власності, а стосовно земель комунальної власності - сільською, селищною, міською радою.

У судовому порядку це питання вирішується в разі відмови зазначених органів у передачі земельної ділянки у власність для цієї мети в бажаному розмірі чи місці або в разі нерозгляду ними заяви.

У п. 7 постанови вказано, що при розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції (зокрема, про відмову в передачі земельної ділянки у власність чи користування, у продажі земельної ділянки, в наданні дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо), суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним і зобов'язує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (або не вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права.

За ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи позивача, що земельна ділянка була виділена з порушеннями вимог земельного кодексу, в обхід черги, ввівши його в оману, неправомірне виділення земель суд до уваги не бере, оскільки докази цим обставинам подано не було.

За ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Оскільки оскаржувані рішення ради прийняті відповідно до вимог законодавства, чинного на час їх прийняття, відсутність належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог, державні акти, отримані у встановленому законом порядку, оскаржувані договори укладені з дотриманням законодавства, позивач при розгляді справи не надав переконливих доказів на підтвердження порушення свого права, тому у задоволенні позову суд відмовляє.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.88, 208, 213-215 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 міська рада Києво-Святошинського району Київської області, управління Держземагенства у Києво-Святошинському районі Київської області про визнання недійсним та скасування рішень ради, державних актів, визнання недійсним договорів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя