Справа №173/1097/14-ц
Провадження №2/173/43/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2015 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

у складі:

головуючого судді Трофимової Н.А.

при секретареві Зубачевській О.А.

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

19.05.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16.04.2008 р. стягнуто з нього на користь відповідачки аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. народження, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 31.03.2008 р. і до повноліття дитини. На підставі рішення 12.05.2008 р. був виданий виконавчий лист за № 2-568. На даний час його матеріальний стан не дає можливості сплачувати аліменти у встановленому рішенням розмірі, оскільки його звільнено з попередньої роботи, він не має можливості влаштуватись на нову роботу за своєю спеціальністю. Крім того, в нього з'явилась нова сім'я . ОСОБА_4, відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, серія НОМЕР_2 від 03.09.2011р. Від цього шлюбу у них народилась донька ОСОБА_5, на підставі чого просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідачки на підставі рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16.04.2008 року на утримання дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. народження до 400 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, щомісячно.

В судове засідання, яке проводилося в режимі відеоконференції, позивач з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав вказаних в позовній заяві. Додатково суду пояснив, що дійсно він мобілізований, проходить військову службу за що отримує щомісяця винагороду у розмірі 4000-5000 грн. Підтвердив, що не працює у зв'язку з проходженням служби, але не звільнився із місця роботи. На цей час проходить лікування у військовому госпіталі, але після лікування повертається до служби.

Представник позивача в судове засідання, яке проводилося в режимі відеоконференції, з'явився, позові вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав вказаних в позовній заяві. Вказував, що у позивача народилася дитина від другого шлюбу, що вплинуло на його матеріальний стан, також позивач втратив роботу та зараз служить в лавах озброєних сил, як доброволець, приймає участь в АТО; його стан здоров'я змінився він має ряд захворювань які потребують лікування та додаткових матеріальних витрат. Зазначав, що гроші, які отримує позивач під час проходження військової служби носять компенсаційний характер та не можуть бути прийняти до уваги під час вирішення питання щодо розміру доходу з якого утримуються аліменти.

Відповідачка в судове засідання з'явилася позовні вимоги не визнала в повному обсязі та просила відмовити позивачеві в задоволенні позову. Надала суду письмові заперечення в яких зазначала, що само по собі народження іншої дитини у позивача не може вважатися погіршенням матеріального становища. Позивач здоровий та працездатний тому не позбавлений можливості в подальшому влаштуватися на більш високооплачувану роботу для збільшення своїх доходів. Зазначала, що аліменти сплачуються несвоєчасно та не в повному обсязі. Вказувала, що позивач перед мобілізацією працевлаштувався, про що її повідомив державний виконавець.

Представник відповідачки в судове засідання з'явився, позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В силу ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що Рішенням Верхньодніпровського районного суду від 16 квітня 2008 року з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 31 березня 2008 року до досягнення дитиною повноліття, та виданий виконавчий лист (а.с. 10).

03 вересня 2011 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_6, що підтверджується копією Свідоцтва про укладання шлюбу серії НОМЕР_3, виданого виконавчим комітетом Чопської міської ради (а.с.7).

Від цього шлюбу народилася дитина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, Свідоцтво про народження серії НОМЕР_4, видане 26.12.2012р. виконавчим комітетом Чопської міської ради (а.с. 9).

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено судом, після ухвалення рішення суду від 16 квітня 2008 року, у позивача 23 грудня 2012 року народилася інша дитина - ОСОБА_5, яка також знаходиться на утриманні позивача.

Таким чином, після ухвалення рішення суду 16 квітня 2008 року, у позивача змінився сімейний та матеріальний стан - він вдруге одружився та на його утриманні з'явилася ще одна неповнолітня дитина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що має істотне значення та є підставою для зменшення розміру аліментів.

Одночасно з цим, суд вважає безпідставною вимогу позивача про зміну аліментів з частки на тверду грошову суму, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Відповідно до ст. 119 КЗпП України, працівникам, які залучаються до виконання обов'язків, передбачених законами України "Про військовий обов'язок і військову службу" і "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів. За працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію, але не більше одного року, зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності. Виплата таких компенсацій із бюджету в межах середнього заробітку проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.04.2014р. №111 «Питання грошового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період», установлено, що з 18 березня 2014 р. військовослужбовцям, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, грошове забезпечення виплачується в порядку та розмірах, установлених для осіб офіцерського складу, осіб рядового сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом.

Як з'ясовано судом під час розгляду справи, позивач працевлаштований та проходить службу в лавах озброєних сил, в зв'язку з чим отримує постійних дохід. Ця обставина визнається сторонами та не потребує доведенню в силу ч.1 ст. 61 ЦПК України.

Отже, за позивачем в силу ст. 119 КЗпП України, зберігається середній заробіток на підприємстві на час проходження військової служби, а також сплачується грошове забезпечення військослужбовця, що є постійним регулярним доходом позивача та наявність якого, виключає стягнення аліментів в твердій грошовій сумі.

За такими обставинами суд вважає необґрунтованим вимоги позивача в частині зміни аліментів з частки від доходу на тверду грошову суму, та залишає стягнення аліментів у частці від доходу позивача.

Суд відхиляє доводи позивача та його представника, що сплата грошового забезпечення під час проходження військової служби носить компенсаційний характер та не може бути врахована під час вирішення питання про стягнення аліментів, оскільки це ствердження суперечить ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Постанові Кабінету Міністрів України від 09.04.2014р. №111, якими зазначено що ці виплати є грошовим забезпеченням в структуру якого входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Крім того, відповідно до п. 8 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого Постановою КМУ №146 від 29.02.1993р. утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з військовослужбовців Збройних Сил України та інших військ, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, Держспецзв'язку, ДСНС та Державної кримінально-виконавчої служби утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, що надається щомісячно (оклад за штатною посадою, оклад за військове або спеціальне звання, відсоткова надбавка за вислугу років, вчене звання і науковий ступінь, кваліфікацію та умови служби).

Також судом не приймаються до уваги доводи позивача та його представника про погіршення стану здоров'я позивача, оскільки, як з'ясовано під час розгляду справи, позивач захворів на хворобу, яка не впливає на його можливість подальшого проходження служби та працездатність, тобто носить короткочасний характер, тому не враховується при вирішенні питання щодо стягнення аліментів.

Суд відхиляє доводи відповідачки та її представника про те, що народження іншої дитини ні є зміною матеріального становища позивача та ні є підставою зменшення аліментів, з огляду на наступне.

Діючі норми Сімейного Кодексу України, передбачають, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, наявність у платника аліментів інших дітей, оскільки матеріальне становище визначається е тільки розміром доходу, але і розміром витрат, які носять обов'язковий характер. Тобто само по собі збільшення кількості осіб, що знаходяться на утриманні платника аліментів є підставою для зменшення розміру аліментів в силу статей 182, 192 СК України, а також враховуючи рівність прав неповнолітніх дітей на утриманні їх батьками.

Враховуючи вищевикладене та керуючись принципом розумності та справедливості, суд задовольняє позовні вимоги частково та зменшує розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача, з 1/4 частки до 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) позивача щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Керуючись ст.ст. 182, 192 СК України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 214-215, 217-218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про зменшення розміру аліментів, - задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, (АДРЕСА_2) на підставі Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2008 року, на утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ? до 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

В решті позову, - відмовити.

Вступну та резолютивну частини рішення проголошено 23.02.2015р., повний текст рішення буде виготовлений 28.02.2015р.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.А. Трофимова