АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 761/22532/14
№ апеляційного провадження:22-ц/796/2221/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Осаулов А.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

21 січня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А.

Суддів - Кравець В.А., Шиманського В.Й.,

при секретарі - Круглику В.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про відшкодування збитків, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, вважаючи, що судом порушені норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає .

Судом встановлено, що у липні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про відшкодування збитків, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 20 лютого 2012 року між нею та ПАТ «ВАбанк» був укладений Договір банківського вкладу «Строковий» №335928/2012, який із врахуванням строку його пролонгації закінчив свою дію в лютому 2014 року. 26 лютого 2014 року ОСОБА_4 була подана до банку заява про закриття рахунку і повернення вкладу. 4 березня 2014 року між позивачем і TOB «ДБК-ПАРТНЕР» укладено Договір купівлі-продажу майнових прав №13-200/к, відповідно до якого ОСОБА_4 надавалася знижка у розмірі 5% від вартості предмету договору за умови 100% оплати по 07.03.2014 включно. В зв'язку з необхідністю отримання вказаної знижки позивач вирішила за рахунок вкладу в банку оплатити в повному об'ємі вартість квартири за договором із ТОВ «ДБК-партнер», тому повторно 4 березня 2014 вона звернулась до банку з вимогою перерахувати з її поточного рахунку на користь продавця за договором №13-200/к необхідну суму, що дорівнювала 100% оплати вартості майнових прав по даному договору до 7 березня 2014 року. Зазначила, що у порушення зобов'язань банк у визначений строк станом на 8 березня 2014 року вказані грошові кошти не перерахував, тому позивач була вимушена оплачувати вартість предмету договору у повному обсязі без урахування знижки, що підтверджується Довідкою TOB «ДБК-ІНВЕСТ» від 24 квітня 2014 року. У зв'язку із викладеним просила суд стягнути на її користь відповідача збитки у вигляді 5% від вартості майнових прав згідно договору №13-200/к у розмірі 34 489 грн.

Судом встановлено, що 20 лютого 2012 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_4 було укладено договір банківського вкладу «Строковий» №335928/2012, відповідно до умов якого банк прийняв від позивача грошові кошти в сумі - 80 743 доларів США, з процентною ставкою - 8,15% річних, строком на 6 місяців з 20 лютого 2012 року по 20 серпня 2012 року. За умовами договору передбачено можливість збільшення суми вкладу та його пролонгації на інший строк.

В подальшому позивач поповнювала вказаний рахунок та здійснювалися дії по його пролонгації.

26 лютого 2014 року після закінчення строку дії вкладу, позивач звернулась до відповідача ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» з вимогою повернути вклад в розмірі - 160 283,69 доларів США, що підтверджується заявою вх. №81-244 від 26 лютого 2014 року.

4 березня 2014 року позивач повторно звернулась до Банку із заявою вх. №3281-268 з проханням перерахувати з її поточного рахунку в розмірі - 655 291 грн. на інший рахунок підприємства-забудовника ТОВ «ДБК-Партнер» на виконання Договору купівлі-продажу майнових прав №13-200/к від 04.03.2014 року до 07.03.2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_4 і ТОВ «ДБК-Партнер» було укладено Договору купівлі-продажу майнових прав №13-200/к від 4 березня 2014 року, за умовами п.3.1 якого передбачено, що якщо покупець здійснює оплату вартості майнових прав на загальну суму - 655 291 грн., тому буде врахована знижка в 5% за умови оплати 100 % оплати до 07.03.2014 року включно.

ПАТ «ВАбанк» не повернув кошти позивачу у вказаному розмірі та не перерахував їх на рахунок ТОВ «ДБК-Партнер» згідно заяви позивача до банку від 4 березня 2014 року, а почав повертати позивачу вклад частинами, починаючи з 07.03.2014 року та лімітуючи денну суму на свій власний розсуд в різних сумах.

Згідно листа ТОВ «ДБК-інвест» від 28 травня 2014 року зазначено про застосування знижки при купівлі квартири в ЖК «Позняки» в 5% від вартості лише за умови оплати повної вартості, протягом 5 банківських днів з моменту укладення договору.

Листом ТОВ ДБК-інвест» від 24 квітня 2014 року підтверджується купівля позивачем майнових прав на квартиру і оплату її вартості в повному обсязі - 100 %.

Пунктом 2 ч.2 ст. 22 ЦК України встановлено, що збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

Частиною 1 ст. 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Частиною 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження заподіяння їй шкоди відповідачем.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що відповідно до умов і положень договору, відповідач був зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, оскільки за умовами п.9.1 Правил стосовно деяких операцій можуть застосовуватись обмеження, зокрема за сумою операцій.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження заподіяння збитків відповідачем у розумінні ст. 22 ЦПК України. Відповідно до ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Позивачем не надано будь-яких переконливих і безспірних доказів на підтвердження обставин, з якими як з юридичним фактом пов'язувались матеріально-правові вимоги, не містять їх і матеріали справи, а обставини, на які позивач посилалась, не є достатніми для висновку про наявність цивільно-правових підстав для стягнення з відповідача збитків.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норми матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді