Справа № 629/5325/14-ц
Номер провадження 2/629/174/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.05.2015 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді Дегтярчук М.О., за участю секретаря Беззубенко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лозова, Харківської області цивільну справу за позовом Комунального підприємства Панютинської селищної ради «Управління благоустрою території» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, -
Позивач звернувся до суду 10.12.2014 року з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, посилаючись на те, що згідно договору купівлі - продажу об'єкта комунальної власності від 08.04.2005 року ОСОБА_1 є власником нежилого приміщення, вбудованого на першому поверсі та підвалу під ним (магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1-2»), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 і одночасно абонентом КП Панютинської селищної ради «Управління благоустрою території» в Харківській області. Відповідач регулярно користувався послугами з утримання будинків та прибудинкової території у повному обсязі, але оплату не проводив, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 6251,52грн. В зв'язку з викладеним позивач звернувся до суду і просить стягнути з відповідача на користь Комунального підприємства Панютинської селищної ради «Управління благоустрою територій» заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в сумі 6251,52 грн. та судові витрати в сумі 243,60грн.
26 лютого 2015 року через канцелярію суду позивач подав уточнену позовну заяву, в якій просить початком перебігу позовної давності вважати дату, коли підприємство дізналось про порушення своїх прав, а саме 26.03.2014 року, стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Панютинської селищної ради «Управління благоустрою територій» заборгованість за надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.03.2011 року по 31.12.2012 року у сумі 6251,52 грн. та витрати на єдиний судовий збір - 121, 80 грн., а всього 6373,32 грн. (а.с. 41-42).
05 березня 2015 року позивач у судовому засіданні надав уточнену позовну заяву, в якій просить початком перебігу позовної давності вважати дату, коли підприємство дізналось про порушення своїх прав, а саме 26.03.2014 року, стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Панютинської селищної ради «Управління благоустрою територій» заборгованість за надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.03.2011 року по 31.12.2012 року у сумі 6251,52 грн., пеню за період з 01.01.2013 року по 05.03.2015 року в розмірі 2524,07 грн., 3% річних в сумі 407,98 грн. та витрати на єдиний судовий збір - 121,80 грн., а всього 9305,37 грн. (а.с. 54-56).
24 квітня 2015 року позивач надав остаточну уточнену позовну заяву, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Панютинської селищної ради «Управління благоустрою територій» заборгованість за надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 06.10.2011 року по 06.11.2012 року у сумі 3694,08 грн.; пеню за період з 06.11.2012 року по 10.12.2014 року в розмірі 1200,51 грн. та 3% річних в сумі 231,96 грн., витрати на єдиний судовий збір - 121,80 грн. за видачу судового наказу, та витрати на єдиний судовий збір за подання позовної заяви в сумі 234,60 грн., а всього 5482,95 грн. (а.с. 83-85).
Представник позивача в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги, прохав їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнав, посилався на те, що згідно договору купівлі-продажу від 28.04.2005 року він є власником нежилого приміщення, вбудованого на першому поверсі та підвалу під ним, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Проти позову заперечує з тих підстав, що договір про надання послуг від 01 серпня 2011 року він не підписав, тому що він не відповідає дійсності. Крім того, він не отримує послуг згідно переліку послуг від 18 серпня 2010 року № 708; через його підвал пролягають комунікації водопостачання, каналізації, теплопостачання не тільки для магазину, а весь будинок, які знаходяться в аварійному стані; в зв'язку з постійними поривами труб він сам за власні кошти замінив труби каналізації магазину, труби водопостачання не тільки для магазину, а і до квартир першого і другого поверхів, а також до квартир другого під'їзду, змінив запорну арматуру; також своїми силами прибирає прибудинкову територію; кожен рік він ремонтує стіни та фундамент магазину за власні кошти; він неодноразово в усній і письмовій формі звертався до керівництва КП ПСР «УБТ» з проханням відремонтувати балкон над магазином, який знаходиться в аварійному стані і через який під час дощів і таяння снігу в приміщення магазину потрапляє волога, яка зруйнувала стіни, стелю і фундамент, але до цього часу ніяких ремонтних робіт не відбулося; в приміщенні зроблено автономне опалювання і послугами з теплопостачання він не користується; за послуги водопостачання він розраховується з Лозоваводоканалом; за послуги з прийняття і переробку стічних вод він розраховується з «Укрспецвагон»; також керівництво КП ПСР проігнорувало його письмове звернення з проханням надіслати свого представника для ревізії комунікацій водопостачання, теплопостачання, каналізації, які проходять через приміщення магазину. В грудні 2012 року КП ПСР «УБТ» разом з представниками «Харківгаз» перекрили димохідний канал для автономного опалення магазину, в результаті чого він не зміг користуватися опаленням, продовж всього зимового періоду він не здійснював торгівлю фруктами, овочами, соками, водою, в результаті чого поніс грошові збитки та просить позов КП ПСР «УБТ» про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій до нього залишити без задоволення.
Крім того, відповідач вважав, що строк позовної давності повинен обчислюватися з 01 березня 2011 року (а.с. 67), а також з 01 серпня 2011 року (а.с. 94), про що він вказав в заявах, відповідно від 03.03.2015 року та 06.05.2015 року.
Перевіривши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступними підставами:
Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.
Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до ст. 1 цього Закону комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезенням побутових відходів у порядку, встановленому законодавством;
Статтею 4 вказаного Закону передбачено, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.
Позивач отримав свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи 18 березня 2010 року Серії АОО № 773268 виданого Виконавчим комітетом Лозівської міської ради Харківської області (а.с. 4).
Відповідач був внесений 12.01.2004 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, згідно якого здійснював роздрібну торгівлю в неспеціалізованих магазинах з перевагою продовольчого асортименту, з 08.05.2012 року фізична особа-підприємець перебувала в процесі припинення підприємницької діяльності, банкрутства (а.с. 43-44).
Як встановлено, відповідач був власником нежилого приміщення, вбудованого на першому поверсі та підвалу під ним, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу від 28.05.2005 року (а.с. 6), позивачем 06 листопада 2012 року було укладено договір дарування нежилого приміщення ОСОБА_2, засвідченого приватним нотаріусом Лозівського нотаріального округу Харківської області Курявською О.О. в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за №2056.
Підприємство-позивач неодноразово запрошувало власника приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1» до КП ПРС «УБТ» для укладення договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що підтверджується запрошенням від 27.07.2011 року за №8 та зворотнім поштовим повідомленням про отримання ОСОБА_1 даного запрошення (а.с. 75-77), також підприємство намагалося укласти договір з ОСОБА_1 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 01.08.2011 року, але споживачем даний договір так і не був підписаний (а.с. 95-98).
Позивач надавав послуги з 01.03.2011 року по 31.12.2012 року відповідачу, який був абонентом КП Панютинської селищної ради «Управління благоустрою території» по справі своєчасно та належним чином, але відповідач взяті на себе зобов'язання не виконував, оплату за послуги не проводив. На підтвердження своїх вимог позивачем надано остаточний розрахунок заборгованості відповідача по справі, з яким суд погодися.
Щодо доводів відповідача про те, що в його нежитловому приміщенні встановлено автономне опалення, лічильники на воду та електроенергію (а.с. 110-111), він самостійно проводить прибирання території біля магазину та уклав договір з Лозівською рай СЕС на дератизацію та дезінсекцію, то суд вважає, що відповідач не надав достатніх доказів на підтвердження вказаних фактів, крім власних пояснень.
Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вон6а посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Що стосується послуг з дератизації та дезінсекції, то дійсно, відповідач надав укладений договір з Лозівською рай СЕС від 12.09.2012 року, який діяв з 12.09.2012 року по 12.09.2013 року (а.с. 105-108), позивачем вимоги ж заявлено з 06.10.2011 року по 06.11.2012 року. Крім того, як пояснив в судовому засіданні представник позивача та не заперечував відповідач, підвальне приміщення, яке підлягає санітарній обробці суцільне, має суміжні ділянки, тому вказані заходи проводилися на всій його площі будинку АДРЕСА_1. Також представник позивача пояснив, що по всьому будинку проходять тепломережі, мережі водопостачання та водовідводів, які обслуговуються робітниками КП ПРС «УБТ»; освітлюються під'їзди будинку, прибудинкові території, проводяться санітарні заходи та прибирання. Представник позивача пояснив, що з комунальних платежів формується фонд заробітної плати працівників КП ПРС «УБТ».
Згідно акту приймання-передачі відомчого житлового фонду ДП «Укрспецвагон», АДРЕСА_1 передано в комунальну власність Панютинській селищній раді (а.с. 116). Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок та прибудинкова територія є комунальною власністю Панютинської селищної ради (а.с. 115,118-123).
Що стосується доводів відповідача щодо ремонту балкону, який розташований над магазином, представник позивача пояснив, що балкон, як і квартира знаходиться в приватній власності, його ремонт повинен здійснюватися власником квартири. На даний час вирішується питання щодо встановлення фактичного місця проживання власника квартири та надання посиленої допомоги в такому ремонті з метою унеможливити будь-які надзвичайні випадки. Тим більш, що такий ремонт раніше було проведено.
Згідно ч.1 т. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно ч.1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
В даному випадку строк позовної давності не пропущений позивачем, оскільки ним 15.10.2014 року було подано заяву про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з ОСОБА_1, як доказ в судовому засіданні було оглянуто за клопотанням представника позивача архівну справу про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з ОСОБА_1.
Так, заборгованість в межах строку позовної давності за період з 06.10.2011 року по 06.11.2012 року, тобто по день купівлі-продажу вказаного нежитлового приміщення іншій особі, за надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій складає 3694 гривень 08 копійок.
Згідно зі ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього ж Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права і обов'язки, регулюються законом «Про житлово-комунальні послуги».
Суб'єктами цього закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачами, виконавцями або виробниками послуг.
Згідно з ст. 13 закону «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонувального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).
Відповідно до ст.. 19 закону «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 цього закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставною для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.
За таких обставин зобов'язання відповідача оплатити послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг.
Відповідно до ст.. 526 ЦК суб'єктами господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що в певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.
Згідно із ч.1 ст. 509 ЦК зобов'язанням є правопорушення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, є грошовим зобов'язанням.
Відповідно до ст.. 218 ЦК недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність крім випадків, установлених законом.
Недійсність договору з недодержанням юридичними особами письмової форми законом не встановлена, а тому зобов'язання, що виникли між сторонами, є дійсними, а їх виконання повинне здійснюватися відповідно до норм цивільного законодавча.
Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій», суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності: сплачують комунальні послуги за тарифами, які у встановленому законодавством порядку відшкодовують повну вартість їх надання та пропорційну частку витрат на утримання прибудинкової території; за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.
Згідно з ч.2 ст. 1 цього закону, обов'язковою умовою договорів про надання комунальних послуг та утримання прибудинкових територій є забезпечення виконання зобов'язань відповідно до чинного законодавства України.
Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме: суд задовольняє суму заборгованості за надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 06.10.2011 року по 06.11.2012 року у сумі - 3694,08 грн., відмовляє в решті позовних вимог. Оскільки, в судовому засіданні встановлено, що відповідач неодноразово звертався до підприємства-позивача щодо надання комунальних послуг, укладення договору на обслуговування, що підтверджується заявами (а.с. 22-26), але жодної відповіді не отримав. Крім того, представник позивача в судових дебатах заявив, що при виконанні рішення суду не буде наполягати на відшкодування пені за період з 01.01.2013 року по 05.03.2015 року в розмірі 2524,07 грн. та 3% річних в сумі 407,98 грн.. Що стосується судового збору в розмірі 121,80 грн. за видачу судового наказу, то в цій частині позовних вимог суд також відмовляє, оскільки питання повернення судового збору за наказним провадженням може бути вирішено тільки в наказному провадженні, а не в межах даного позовного провадження.
У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача по справі судові витрати у розмірі 234 гривень 40 копійок на користь комунального підприємства Панютинської селищної ради «Управління благоустрою території», які були сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду та недоплачений позивачем судовий збір у розмірі 9 гривень на користь держави.
Керуючись ст.ст. 1, 2, 3, 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст. 15, 16, 256, 257, 261, 526 ЦК України, ст.ст. 1, 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», суд, -
Уточнені позовні вимоги комунального підприємства Панютинської селищної ради «Управління благоустрою території» задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: М.О. Дегтярчук