Справа № 761/3773/15-ц
Провадження № 4-с/761/64/2015
У Х В А Л А

Іменем України

15 травня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Паночко О.М.

за участю представника скаржника: ОСОБА_1,

представника ВДВС

Шевченківського РУЮ м.Києва: Метлушенко В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за скаргою ОСОБА_3 на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця та начальника відділу виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві Гоцій Богдана Івановича та постанови старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м. Києва Метлушенко Володимира Івановича від 18.08.2014 року про закінчення виконавчих проваджень, -

В С Т А Н О В И В:

11 лютого 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою в якій просив: визнати бездіяльність старшого державного виконавця відділу Метлушенко В.І. та начальника ВДВС Шевченківського РУЮ м.Києва Гоція Б.І.; скасувати постанови старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м. Києва Метлушенко Володимира Івановича від 18.08.2014 року про закінчення виконавчих проваджень №34342089 та №37496738.

В своїй скарзі заявник посилається на те, що на виконанні у державного виконавця знаходився виконавчий лист Шевченківського районного суду м.Києва від 04.09.2012 року у справі №2610/13031/2012 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 1 702 890,51 грн. (виконавче провадження №34342089) та виконавчий лист Шевченківського районного суду м.Києва від 05.04.2013 року у справі №2610/13018/2012 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 107 032,24 грн. (виконавче провадження №37496738).

27.06.2014 року зазначені виконавчі провадження були об'єднані у зведене провадження №44025737.

Як зазначає скаржник, йому стало відомо про існування постанови про закінчення виконавчого провадження 01.10.2014 року на засіданні в Апеляційному суді м.Києва, він намагався оскаржити постанову до начальника відділу та після отримання негативної відповіді звернувся до суду із скаргою.

Скаржник не погоджується із постановою про закінчення виконавчого провадження так як державний виконавець у відповідності до матеріалів виконавчого провадження та ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» не провів усі передбачені Законом заходи примусового виконання рішень неупереджено, своєчасно і в повному обсязі.

Зокрема, державним виконавцем залишені без уваги та проігноровані багаторазові клопотання стягувача у письмовій та усній формі щодо складання акту про порушення та звернення до правоохоронних органів з поданням про притягнення до кримінальної відповідальності боржника на підставі ч.1 ст.190, ч.1 ст.382 КК України.

Стягнення на заробітну плату було здійснено лише за виконавчим провадженням №34342089, за виконавчим провадженням №37496738 стягнення на заробітну плату не проводилось.

Подавши до суду подання про обмеження у праві виїзду за межі України боржника, державний виконавець не з'явився в судове засідання та не підтримав клопотання, тому судом було відмовлено в задоволенні подання. Як зазначає скаржник, неявка державного виконавця в судове засідання стала однією із підстав для відмови в задоволенні подання.

Державний виконавець лише один раз разом з представником стягувача виходив за місцем реєстрації боржника та не мали можливості потрапити до квартири, у зв'язку з тим, що ніхто не відчинив. Проте, стягувач неодноразово клопотав про повторний виїзд до місця реєстрації боржника, але державний виконавець не задовольнив його клопотання. Проте, склавши акт від 01.04.2014 року державний виконавець не був за місцем проживання боржника, так як в ньому зазначено номер квартири не боржника, а інший. Крім того, про даний вихід сторона стягувача не була повідомлена.

Під час виконання рішення суду було встановлено, що боржник неодноразово за рік перетинає кордон на тривалий час. З цього приводу стягувач просив державного виконавця здійснити виклик боржника для надання пояснень щодо невиконання рішення суду з урахуванням неодноразових виїздів за межі України. Але в матеріалах виконавчого провадження зазначені пояснення відсутні. Державний виконавець залишив поза увагою фактичні можливості боржника виконувати судові рішення, сплачуючи більші суми щомісяця в рахунок погашення заборгованості.

Як зазначає скаржник, в порушення Закону України «Про виконавче провадження» скарга, з якою звертався скаржник до відділу - 06.10.2014 року не була розглянута в десятиденний строк і не була винесена відповідна постанова, а лише було надано письмову відповідь (листом) після направлення запиту про надання відповіді на скаргу. А тому оскільки Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено надання відповіді на скаргу, скаржник зазначає, що в цій частині його дії є незаконними. Також не відреагувавши належним чином на скаргу, в порушення ст.83 Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу не зобов'язав державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому законом.

Скаржник в судовому засіданні, яке відбулось 20.04.2015 року скаргу підтримав та просив її задовольнити, так як державний виконавець не використав надані йому Законом права для повного виконання рішення суду. В судове засідання, яке відбулось 15.05.2015 року скаржник не з'явився.

Представник скаржника в судовому засіданні скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник ВДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві в судовому засіданні вимоги скарги не визнав та просив відмовити в її задоволенні на тій підставі, що державний виконавець вчинив всі необхідні дії для повного виконання рішення суду, а тому скарга є безпідставною та не може бути задоволена.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши скаржника, представника скаржника, представника ВДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві, суд приходить до висновку про задоволення скарги за наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 05.04.2013 року Шевченківським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист у справі №2610/13018/2012 (пров. №2/761/1298/2013) про стягнення з ОСОБА_5 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецпроект» на користь ОСОБА_3 солідарно суму боргу за договором позики від 15.10.2011 року в розмірі: суми позики 70 858,00 грн., пені - 33 728,41 грн., а також 3% річних - 1 386,10 грн. Стягнути із ОСОБА_5 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецпроект» солідарно на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 059,73 грн.

10.04.2013 року представник ОСОБА_3 звернувся до ВДВС Шевченківського РУЮ в м. Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом.

13.04.2013 року державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ в м. Києві Недзельською А.В. винесено постанову ВП №37496738 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2610/13018/2012, виданого 05.04.2013 року Шевченківським районним судом м.Києва.

Крім того, 18.09.2012 року Шевченківським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист у справі №2610/13031/2012 (пров. №2/2610/6692/2012) про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 суму боргу в розмірі 1 699 671,51 грн., 3 219,00 грн. судових витрат.

03.10.2012 року старшим державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ в м. Києві Загоруйком О.М. винесено постанову ВП №34342089 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2610/13031/2012, виданого 18.09.2012 року Шевченківським районним судом м.Києва.

Постановою державного виконавця від 04.01.2013 року в межах виконавчого провадження №34342089 було накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_5 в межах суми звернення та заборонено його відчужувати.

На запит державного виконавця від 12.10.2012 року була отримана відповідь про наявність банківських рахунків боржниці в ПУАТ «Фідобанк».

Постановою від 06.02.2013 року державний виконавець Дудік Р.Ю. наклав арешт на кошти ОСОБА_5, які містяться на рахунках в ПУАТ «Фідобанк».

22.04.2013 року до Банку була направлена платіжна вимога, яка залишилась не виконаною в зв'язку з невірним зазначенням платника. Проте в судовому засіданні не було встановлено, що державний виконавець повторно направляв платіжну вимогу до банківської установи.

На запит державного виконавця від 24.07.2013 року було надано відповідь про відсутність рахунків у банківських установах, що відкриті боржником.

Як було встановлено в судовому засіданні, в травні 2013 року державним виконавцем було направлено запити до БТІ, Держземагенств по Україні. Але отриманими відповідями не вдалось встановити наявність нерухомого майна у боржника.

23.05.2013 року державним виконавцем зроблено запити щодо наявності рухомого та нерухомого майна боржниці.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.08.2013 року вбачається, що нерухомого майна за ОСОБА_5 не зареєстровано.

Водночас, Київське БТІ листом від 06.09.2013 року надало інформацію, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_5.

В судовому засіданні державний виконавець пояснив, що в присутності представника скаржника було встановлено, що зазначена у листі БТІ ОСОБА_5 не є боржником в даному виконавчому провадженні, так як її ІПН відрізняється від того, який має ОСОБА_5, яка є боржником в даному виконавчому провадженні. Але представник скаржника повідомив суд, що це питання так до кінця і не було з'ясоване та потребує додаткового з'ясування.

В той же час 06.09.2013 року на запит державного виконавця Київське міське БТІ надало відповідь про те, що квартира АДРЕСА_2 на праві власності не зареєстрована.

Під час здійснення виконання рішення суду, державним виконавцем було з'ясовано, що ОСОБА_5 з 2002 року працює головним бухгалтером в ТОВ «Люкс-А», що також підтверджується записами в трудовій книжці. За місцем роботи здійснюються відрахування із заробітної плати боржниці на користь стягувача, починаючи з квітня 2013 року.

Як вбачається з копії службової записки начальника відділу ведення ДРФО від 07.09.2012 року, за перший квартал 2012 року ОСОБА_5 отримувала доходи від ТОВ «Вагра Плюс», ТОВ «Спектр сервіс-трейд», ТОВ «Вагра» та ТОВ «Альфа-нерухомість».

Листами від 29.08.2013 року та 09.04.2014 року ТОВ «Вагра Плюс», ТОВ «Спектр сервіс-трейд» та ТОВ «Вагра» повідомили ВДВС про те, що ОСОБА_5 з даними товариствами не перебуває в трудових відносинах.

Також ТОВ «Альфа-нерухомість» повідомляло державного виконавця листами від 29.08.2013 року та 09.04.2014 року про відсутність трудових відносин Товариства з ОСОБА_5

Крім того, як встановлено державним виконавцем, з 16.09.2009 року ОСОБА_5 зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності проте діяльність не здійснює.

13.12.2013 року ОСОБА_3 звернувся до державного виконавця з клопотанням про складення акту про порушення та звернутися до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 на підставі ч.1 ст.190, ч.1 ст.382 КК України.

Проте в судовому засіданні державний виконавець повідомив, що це його право, а не обов'язок. Водночас, як вбачається з матеріалів справи, державний виконавець ніяким чином не відреагував на зазначене клопотання (відповідь надана не була).

03.02.2014 року ОСОБА_3 звернувся до державного виконавця з клопотанням про звернення до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_5 за межі України.

З інформації, яка надана 02.07.2014 року Державною прикордонною службою України вбачається, що в 2011 році ОСОБА_5 перетинала кордон двічі (одна поїздка), в 2012 році - п'ять разів (три виїзди), в 2013 році - чотири рази (дві поїздки).

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 28.08.2014 року подання старшого державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України відхилено. В ухвалі зазначено, що не надано доказів, що боржник навмисно ухиляється від виконання зобов'язань.

Боржниця, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, 08.04.2013 року та 25.03.2014 року надала свої пояснення з приводу виконання рішення суду та зазначила, що нерухоме та рухоме майно їй на праві власності не належить, коштів на рахунках в банківських установах немає, проводяться стягнення на заробітну плату за її місцем роботи, іншого додаткового доходу їй не нараховується та не отримує та просила направити на виконання виконавчий лист за місцем її роботи.

25.03.2014 року за участю представника стягувача державним виконавцем було складено акт згідно з яким виходом державного виконавця за адресою: АДРЕСА_2 потрапити до квартири не виявилось можливим у зв'язку з тим, що двері ніхто не відчинив.

Як пояснив представник скаржника, даний вихід відбувся в робочий час. Тому двері ніхто не зміг відчинити, на неодноразові прохання здійснити вихід за місцем реєстрації боржника в неробочий час, державний виконавець цього не зробив.

Водночас державний виконавець в судовому засіданні пояснив, що він виходив за місцем реєстрації боржниці 01.04.2014 року про що складено відповідний акт, але також потрапити в квартиру не вдалось, так як ніхто не відчинив двері та зі слів сусідів, ОСОБА_5 вони взагалі не знають.

Як зазначено в акті від 01.04.2014 року, виходом державного виконавця за адресою: АДРЕСА_3 боржника та належного йому майна, яке підлягає арешту й опису в рахунок погашення заборгованості не розшукано.

В судовому засіданні представник скаржника пояснив, що державний виконавець виходив за іншою адресою, а не за місцем реєстрації боржника, так як боржник зареєстрований в квартирі НОМЕР_1. В той же час державний виконавець пояснив, що в акті описка.

Із статті, яка 27.05.2014 року розміщена під назвою «Протестувальники в Протасовому Яру зламали паркан забудовника» на сайті за адресою http://ukr.lb.ua/news/2014/05/27/267949_protestuyushchie_protasovom_yaru.html вбачається, що ОСОБА_5 була представником забудовника ТОВ «Вагра».

13.06.2014 року представник стягувача надав державному виконавцю диск із записом в якому вбачається, що ОСОБА_5 представляє інтереси ТОВ «Вагра».

В цей же день було підготовлено виклик державного виконавця за яким ОСОБА_5 мала з'явитись до державного виконавця на прийом. Суду не було надано доказів чи направлявся цей виклик боржнику і чи отриманий ним.

Проте, ОСОБА_5 на виклик до державного виконавця не з'явилась.

Постановою від 27.06.2014 року державний виконавець ВДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві Метлушенко В.І. об'єднав у зведене виконавче провадження виконавчі провадження №34342089 та №37496738 та присвоєно йому №44025737.

Постановою старшого державного виконавця ВДВС Шевченківського районного управління юстиції Метлушенко В.І. на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» було закінчене виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2610/13018/2012 виданого 05.04.2013 року Шевченківським районним судом м.Києва (ВП №37496738) та виконавчого листа №2610/13031/2012 виданого 18.09.2012 року Шевченківським районним судом м.Києва (ВП №34342089).

В постановах зазначено, що вжитими державним виконавцем заходами винесено та направлено до органів реєстрації прав власності постанову про арешт майна та оголошено заборону на його відчуження, розшукати боржника та належне йому майно, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу не виявилось можливим. Згідно відповіді УДАІ у м.Києві транспортні засоби за боржником не зареєстровані. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником майна не зареєстровано. Згідно відповіді БТІ, нерухомого майна за боржником не зареєстровано. Згідно відповіді Держкомзему, земельних ділянок за боржником не зареєстровано. Згідно відповіді ДПС відкритих рахунків за боржником не зареєстровано. Виходом державного виконавця за адресою, вказаною у виконавчому документі боржника та належного йому майна яке підлягає арешту й опису в рахунок погашення заборгованості не розшукано. Згідно відповіді ДПСУ боржник працює в ТОВ «Люкс-А», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, що територіально відноситься до Подільського району м.Києва. Згідно повідомлення ТОВ «Люкс-А» проводяться стягнення. Виконавчий документ підлягає направленню до ВДВС Подільського РУЮ у м.Києві за місцем отримання доходу.

04.09.2014 року головним державним виконавцем ВДВС Подільського РУЮ у м.Києві Бабенко О.О. було відкрито виконавче провадження №44594768 з виконання виконавчого листа №2610/13031/2012, виданий 18.09.2012 Шевченківським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 1 702 890,51 грн.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження", передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Стаття 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 11 цього ж Закону встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зазначена стаття Закону визначає права та обов'язки державного виконавця під час виконання рішення суду.

Частиною 2 статті 17 Закону передбачено, що підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі листи, що видаються судами.

Пункт 10 частини 1 статті 49 Закону визначає, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Частина 2 ст.387 ЦПК України передбачає, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права та свободи.

З врахуванням того, що державний виконавець під час проведення виконавчих дій з примусового виконання рішення суду не викликав боржницю на прийом щодо надання пояснень щодо її місця проживання (ним не було встановлено даної інформації при обох візитах боржниці у ВДВС, оскільки вона надавала пояснення), не отримані пояснення щодо її роботи в ТОВ «Вагра» (оскільки це вбачається з інформації в пресі), щодо неодноразових поїздок за межі України (в зв'язку з наявністю інформації з Державної прикордонної служби), не направлено повторний запит щодо з'ясування місця роботи боржниці (після клопотання скаржника від червня 2014 року), не з'ясовано чи дійсно квартира АДРЕСА_1 зареєстрована на праві власності за ОСОБА_5, яка не є боржником в даному виконавчому провадженні (як пояснив державний виконавець зазначена особа має інший ІПН), якщо зазначена квартира належить боржниці, державний виконавець міг розпочати звернення стягнення на квартиру; не з'ясовано кому належить на праві власності квартира в якій зареєстрована боржниця, оскільки державний виконавець має право безперешкодно проникати до приміщень, які зайняті боржником;не здійснив вихід за місцем реєстрації боржниці в неробочий час, при тому що Законом дозволено проводити виконавчі дії з шостої до двадцять другої години, тому суд встановив, що під час виконання рішення суду державний виконавець не в повному обсязі використав права, надані йому Законом України «Про виконавче провадження», що призвело до тривалого невиконання рішення суду. А тому суд приходить до висновку про скасування постанов про закінчення виконавчих проваджень та визнання бездіяльності державного виконавця щодо невиконання рішення суду неправомірною.

Водночас суд зазначає, що як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, стягнення із заробітної плати боржниці за місцем роботи проводяться з квітня 2013 року, тобто до закінчення виконавчого провадження ВДВС Шевченківського РУЮ м.Києва.

Частина 1 статті 82 Закону передбачає, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Воночас частина 8 статті 82 Закону визначає, що скарга, подана у виконавчому провадженні начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, розглядається у десятиденний строк з дня її надходження. За результатами розгляду скарги начальник відділу виносить постанову про її задоволення чи відмову, яка в десятиденний строк може бути оскаржена до вищестоящого органу державної виконавчої служби або до суду.

Контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби (ч.1 ст.83 Закону).

Як вбачається з матеріалів справи, 06.10.2014 року ОСОБА_3 звернувся із скаргою до Начальника ВДВС Шевченківського РУЮ м.Києва з проханням скасувати постанови від 18.08.2014 року закінчення виконавчих проваджень; провести перевірку дотримання вимог Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем Метлушенко В.І., забезпечити виїзд державним виконавцем за місцем реєстрації боржника за участю представника стягувача, забезпечити звернення стягнення із заробітної плати по виконавчому провадженню №37496738; викликати боржника для надання пояснень за фактом невиконання рішення та з приводу закордонних поїздок та їх фінансування; звернення до правоохоронних органів щодо вчинення кримінального правопорушення; забезпечити явку державного виконавця в судових засіданнях щодо розгляду подання останнього про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України та прийняти заходи щодо подальшого запобігання порушень з боку державного виконавця.

У зв'язку з невирішенням скарги, 19.11.2014 року ОСОБА_3 звернувся до Начальника ВДВС Шевченківського РУЮ м.Києва з проханням повідомити про результат розгляду скарги.

Листом від 21.01.2015 року за підписом Начальника ВДВС Шевченківського РУЮ м.Києва Гоція Б.І., представника скаржника було повідомлено, що розглянуто звернення від 06.10.2014 року, повідомлено, які виконавчі дії були вчинені державним виконавцем та повідомлено, що виконавче провадження закінчене та направлене до ВДВС Подільського РУЮ м.Києва, так як боржник працює в ТОВ «Люкс-А», яке знаходиться на території Подільського району м.Києва.

Отже, начальник ВДВС Шевченківського РУЮ м.Києва в порушення норм Закону України «Про виконавче провадження» розглянув скаргу не в 10-денний термін та не виніс відповідну постанову - про задоволення чи відмову в задоволенні скарги, не перевірив своєчасність, правильність і повноту виконання рішень державного виконавця, а тому його дії є неправомірними, а вимоги скарги в цій частині підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України "Про виконавче провадження", ст.ст.383-389 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця та начальника відділу виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві Гоцій Богдана Івановича та постанови старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м. Києва Метлушенко Володимира Івановича від 18.08.2014 року про закінчення виконавчих проваджень - задовольнити.

Визнати незаконними дії начальника відділу виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві Гоцій Богдана Івановича щодо розгляду з порушенням строків та у спосіб, не передбачений Законом України «Про виконавче провадження» скарги ОСОБА_3 від 06.10.2014 року та дії щодо неперевірки своєчасності, правильності і повноти виконання рішень державного виконавця.

Визнати незаконними дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м. Києва Метлушенко Володимира Івановича стосовно винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 18.08.2014 року за виконавчими провадженнями № 34342089 та №37496738.

Скасувати постанови старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції Метлушенко Володимира Івановича від 18.08.2014 року ВП № 34342089 та №37496738 про закінчення виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня її проголошення через Шевченківський районний суд м.Києва до Апеляційного суду м.Києва. Сторона, яка не була присутня при проголошенні ухвали може її оскаржити протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: Н.Г.Притула