АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/285/15 Справа № 203/2220/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Казак С. Ю. Доповідач - Романюк М.М.
21 січня 2015 року м. Дніпропетровськ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Романюк М. М.

суддів Петренко І.О., Котушенко С.П.

при секретарі Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства "Електроважхімпроект" про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до суду з зазначеним вище позовом 03 лютого 2014 року. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що з 01 жовтня 2003 року працювала у відповідача на посаді інженера-проектувальника І категорії відділу електропостачання. 05 жовтня 2006 року була переведена на посаду завідуючої сектором відділу електропостачання. Наказом №5к від 20 січня 2014 року її було звільнено з підприємства на підставі ст.40 КЗпП України за скороченням штатів. Посилаючись на те, що її звільнення є незаконним, оскільки виробничої необхідності скорочувати її посаду не було; при звільнені їй не пропонувалось переведення на іншу роботу; не було враховано її переважне право на залишення на роботі; порушено умови колективного договору, визначені у п.3.3.2, просила суд визнати незаконним та скасувати наказ №5к від 20 січня 2014 року, поновити її на роботі, стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 21 січня 2014 року по 03 лютого 2014 року в сумі 1 333 грн. 30 коп. та що буде накопичуватись під час розгляду справи, а також стягнути з відповідача на її користь компенсацію за моральну шкоду в сумі 1 000 грн.

Заочним рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 06 березня 2014 року заявлені вимоги задоволено частково.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 квітня 2014 року заява ПАТ "Електроважхімпроект" про перегляд заочного рішення задоволена, заочне рішення скасовано.

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 жовтня 2014 року у задоволенні заявлених вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заявлених вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів, дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає на таких підставах.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивач проведено без порушення норм трудового законодавства.

З даним висновком судова колегія погоджується виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач з 01 жовтня 2003 року працювала у відповідача на посаді інженера-проектувальника І категорії відділу електропостачання. 05 жовтня 2006 року була переведена на посаду завідуючої сектором відділу електропостачання. Наказом №5к від 20 січня 2014 року її було звільнено з підприємства на підставі ст.40 КЗпП України за скороченням штатів.

Відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно ч.2 ст.40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у п.п.1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Статтею 42 КЗпП України визначено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Як роз'яснено у п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 06.11.1992, № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

З огляду на наведені норми та приймаючи до уваги, що позивача про наступне звільнення було попереджено за 2 місяці, на час попередження відповідач не мав можливості перевести позивача на іншу роботу, переважним правом позивач не користувався суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Посилання апелянта на те, що фактичного скорочення штату не відбувалося та у відповідача для цього не було підстав не може бути прийнято до уваги, оскільки суперечить встановленому судом.

Як вбачається з матеріалів справи, останній рік позивач працювала за скороченою робочою неділею. Крім неї за скороченим графіком працювали і інші працівники. Крім того, факт реального скорочення штату підтверджений штатними розкладами на час попередження позивача про звільнення і після її звільнення. З матеріалів справи вбачається, що у відповідача за останній час неодноразово було скорочення штату, що свідчить про виробничу необхідність.

Посилання апелянта на те, що звільнення позивача є незаконним, оскільки було проведено без згоди профспілкового комітету не може бути прийнято до уваги з наступного.

Як роз'яснено у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 06.11.1992, № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу, крім випадків, передбачених статтями 43 і 43-1 КЗпП… Встановивши, що звільнення працівника проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до профспілкового органу, суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду профспілкового органу і після її одержання або відмови профспілкового органу в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті. Не буде суперечити закону, якщо до профспілкового органу в такому випадку звернеться власник чи уповноважений ним орган або суддя при підготовці справи до судового розгляду.

З огляду на наведене роз'яснення та з урахуванням того, що за ухвалою суду відбулося засідання профспілкового комітету, на якому було прийнято рішення про надання згоди на звільнення позивача, суд обґрунтованого виходив з того, що за цих підстав порушень при звільнення позивача не було.

Посилання апелянта на те, що позивачу не запропонували вакантну посаду не може бути прийнято до уваги оскільки суперечить матеріалам справи та закону.

Судом встановлено, що на час попередження позивача про наступне звільнення у відповідача не було вакантних посад. Звільнення ОСОБА_3 відбулося 20 січня 2014 року, на підставі її заяви від того ж числа, у зв'язку з виходом на пенсію. Таким чином і на момент звільнення позивача у відповідача були відсутні вакантні посади, які б можливо було запропонувати позивачу.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судом першої інстанції обставини справи досліджено повно, зібраним доказам дана оцінка, рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.М.Романюк

Судді: С.П.Котушенко

І.О.Петренко