АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/513/15 Справа № 183/1845/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Березюк В. В. Доповідач - Петренко І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Петренко І.О.

суддів - Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі - Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2014 року по справі за ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Губиниської селищної ради, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, Новомосковска районна державна нотаріальна контора про виділення частки із спадкового майна та визнання права власності в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Губиниської селищної ради, ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, Новомосковська районна державна нотаріальна контора про виділення частки із спадкового майна та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом та з урахуванням уточнених позовних вимог просив ухвалити рішення, яким:

- визнати за ним право власності на обов'язкову частку у спадщині, а саме на 1/12 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що складається з житлового будинку - А, сараю - Б, літньої кухні - В, сараю - Г, сараю - Е, гаража - Ж, вбиральні - З, сараю - И, колодязя - 1, забору - 2, воріт - 3, калитки - 4, замощення - 5, в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2;

- визнати за ним право власності на обов'язкову частку у спадщині, а саме на 1/12 частки земельної ділянки, розташованої на території Губиниської селищної ради Новомосковского району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, яка належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії ДП Нв 00122, зареєстрованого Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1221;

- визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що складається з житлового будинку - А, сараю - Б, літньої кухні - В, сараю - Г, сараю - Е, гаража - Ж, вбиральні - З, сараю - И, колодязя - 1, забору - 2, воріт - 3, калитки - 4, замощення - 5, в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3;

- визнати за ним право власності на 1/2 частку земельної ділянки, розташованої на території Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

В обґрунтування позову позивач вказав на те, що 17 листопада 1946 року, його батьки - ОСОБА_8 та ОСОБА_7 уклали шлюб, зареєструвавши його в Губиниській сільській раді. У 1968 році батьки побудували житловий будинок на земельній ділянці, розташованій на території Губиниської селищної ради, Новомосковського району, Дніпропетровської області за адресою: АДРЕСА_1. Право власності на вказаний житловий будинок та земельну ділянку було оформлене на ОСОБА_7.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла, після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, та земельної ділянки, розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Спадкоємцями за законом після смерті матері ОСОБА_7 були : її чоловік - ОСОБА_8, дочка ОСОБА_5 та син - позивач ОСОБА_2.

У встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері, ОСОБА_7, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, оскільки за життя ОСОБА_7 склала заповіт , посвідчений секретарем Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 16 червня 2011 року, за реєстровим номером №73, яким вищевказаний житловий будинок з земельною ділянкою, заповіла своїм онукам - ОСОБА_3 та ОСОБА_6, про який позивач не знав.

Позивач зазначає, що по закону він має право на обов'язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту, так як він є пенсіонером та увесь час проживав з батьками і продовжує проживати у спірному житловому будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_3, помер його батько, ОСОБА_8, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами та земельної ділянки, розташованих по АДРЕСА_1. Єдиним спадкоємцем на вказане спадкове майно є позивач, так як вважається таким, що прийняв спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем.

27 серпня 2013 року позивач звернувся до Новомосковської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, після чого була заведена спадкова справа.

На думку позивача , арифметично поділ майна відображається так: спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_7 є він, його сестра - ОСОБА_5, та батько ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Тобто, ідеальна частка кожного із спадкоємців на спадкове майно ОСОБА_7 у вигляді житлового будинку та земельної ділянки, дорівнює 1/6. Обов'язкова частка його, як сина померлої ОСОБА_7 складає 1/6 х 1/2= 1/12.

Після смерті батька , ОСОБА_8 спадщина у вигляді 1/2 частки спірного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами та земельної ділянки, розташованих по АДРЕСА_1 повинна належати тільки позивачу по справі.

ОСОБА_3 звернулася із зустрічним позовом до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області до Губиниської селищної ради, ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_5, Новомосковська районна державна нотаріальна контора, в якому просила:

- визнати за нею право власності на 5/6 часток житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та складається з житлового будинку - А, сараю - Б, літньої кухні - В, сараю - Г, сараю - Е, гаража - Ж, вбиральні - 3, сараю - И, колодязя - 1, забору - 2, воріт - З, калитки - 4, замощення - 5, в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі - ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2;

- визнати за нею право власності на 5/6 часток земельної ділянки, розташованої на території Губиниської селищної ради, Новомосковського району, Дніпропетровської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі - ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серія ДП Нв 00122, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1221 від 04 квітня 1995 року,

В обґрунтування свого позову позивачка за зустрічним позовом посилається на ті ж обставини, які викладені в первісному позову, зазначивши, що їй також було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7, так як з наданих нею документів неможливо визначити вартість обов'язкової частки у спадщині, у зв'язку з чим їй рекомендовано звернутися до суду.

Позивачка зазначає, що ідеальна частка кожного із спадкоємців за законом на спадкове майно, після смерті ОСОБА_7 являлись позивач - ОСОБА_2, його сестра - ОСОБА_5, та батько ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , де доля кожного дорівнює 1/3 частки. Обов'язкова частка сина померлої ОСОБА_7 - ОСОБА_2 складає 1/3 х 1/2 = 1/6 , а згідно цих розрахунків позивачка отримує спадщину за заповітом у розмірі 5/6 частки зазначеного житлового будинку.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на :

-1/6 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що складається з житлового будинку - А, сараю - Б, літньої кухні - В, сараю - Г, сараю - Е, гаража - Ж, вбиральні - З, сараю - И, колодязя - 1, забору - 2, воріт - 3, калитки - 4, замощення - 5, в порядку спадкування на обов'язкову частку у спадщині після смерті матері - ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2;

-1/6 частку земельної ділянки, розташованої на території Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування на обов'язкову частку у спадщині після смерті матері - ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, яка належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії ДП Нв 00122, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1221;

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 - задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 5/6 частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що складається з житлового будинку - А, сараю - Б, літньої кухні - В, сараю - Г, сараю - Е, гаража - Ж, вбиральні - З, сараю - И, колодязя - 1, забору - 2, воріт - 3, калитки - 4, замощення - 5, в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі - ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2;

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 5/6 часток земельної ділянки, розташованої на території Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі - ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, яка належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії ДП Нв 00122, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1221.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача та осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши відповідність рішення вимогам процесуального закону, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 та задовольняючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що не зважаючи на наявність заяви ОСОБА_2 про прийняття спадщини після смерті батька - ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, спадкування після його смерті не здійснюється, оскільки відсутнє майно, на яке померлий мав право за життя.

Так , судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7, що стверджується свідоцтвом про її смерть (а.с.8).

Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, та земельної ділянки, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, що стверджується свідоцтвом про право власності на будинок (а.с.33) , виданим виконкомом Губиніської Ради народних депутатів від 25 березня 1987 року та Державним актом на право приватної власності на землю, виданим 4 квітня 1995 року Губиниською Радою народних депутатів , Серії ДП Нв № 001221 (а.с.45), оформленими на ім.»я ОСОБА_7 .

На момент смерті , ОСОБА_7 перебувала у шлюбі з ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується відповідною відміткою в її паспорті (ас.9-об).

Таким чином, спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_7 є її чоловік ОСОБА_8, дочка ОСОБА_5 (а.с.48, 46) та син - позивач ОСОБА_2 (а.с.12).

У встановлений законом строк ОСОБА_2 звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері, ОСОБА_7 (а.с.124), однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено (а.с.15-16), оскільки за життя ОСОБА_7 склала заповіт посвідчений секретарем Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 16 червня 2011 року, за реєстровим номером №73 (а.с.32), яким вищевказаний житловий будинок з земельною ділянкою, заповіла своїм онукам ОСОБА_3 (а.с.51) та ОСОБА_6 (а.с.89), які також звернулись до нотаріальної контори із заявами: ОСОБА_3 - про прийняття спадщини (а.с.63), а ОСОБА_6 - про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_3 (а.с.63).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_8, що стверджується свідоцтвом про його смерть (а.с.11, 102).

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_8 є його дочка ОСОБА_5 та син - позивач ОСОБА_2.

Однак, як видно з матеріалів спадкової справи, ОСОБА_5 в установлений законом строк до нотаріальної контори не звернулась (а.с.108-109).

Рішенням Новомосковского міськрайонного суду, яке набрало чинності в установленому законом порядку, їй було відмовлено в надані додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька (а.с.159).

Також встановлено, що майно у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, було придбане (набуте) подружжям ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в період шлюбу спільними зусиллями та коштами. Вказані обставини не оспорюються сторонами і матеріали справи не містять доказів, які б їх спростовували.

Відповідно до п.п.1.1. Глави 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України у разі смерті одного з подружжя, свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видане на половину спільного майна.

Однак, як видно з матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_7, її чоловік ОСОБА_8 за життя подав нотаріусу заяву, якою відмовився від прийняття спадщини після смерті дружини на користь ОСОБА_3, як від права на одержання свідоцтва на частку у спільному майні та і від прийняття обов'язкової частки (а.с.124).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Так , твердження в апеляційній скарзі про те , що батько позивача - ОСОБА_8 на момент смерті мав право на 1/2 частину спірного домоволодіння , яке було набуто ним у період шлюбу з ОСОБА_7 не спростовують вище викладені доводи , які підтверджені належними та допустимими доказами , про відмову ОСОБА_8 від одержання ним свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя ( ар. сп. 124).

Твердження в апеляційній скарзі про те , що вище вказана заява ОСОБА_8 до нотаріуса була отримана шляхом примусу чи введення в оману нічим не підтверджені , а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Посилання в апеляційній скарзі на те , що ОСОБА_8 не мав права відмовитись від своєї частки спільного сумісного майна не ґрунтуються , а ні на положеннях законодавства про вільне волевиявлення , а ні на матеріалах справи.

Посилання на те , що після відмови від права власності на майно , така відмова підлягає державній реєстрації , про що вноситься відповідний запис до державного реєстру також не ґрунтується на положеннях діючого законодавства , оскільки право ОСОБА_8 на частку в спільному майні подружжя не було належним чином оформлено та зареєстровано , а тому і відмова від нього вищевказаній реєстрації не може відбуватись.

Таким чином, установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає рішення суду ухваленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, яке зміні чи скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312 - 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя - І.О. Петренко

Судді - С.П.Котушенко

· М.М.Романюк

·

·