АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/5992/2015 Головуючий в 1 інстанції - Кізюн Л.І.
Доповідач - Желепа О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Іванченка М.М., Рубан С.М.

при секретарі Осмолович В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 вересня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Кіпру» про стягнення неустойки, 3-ох процентів річних та витрат на правову допомогу, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ «Банк Кіпру» про стягнення неустойки, 3-ох процентів річних та витрат на правову допомогу.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11.09.2014 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Кіпру» про стягнення неустойки, 3-ох процентів річних та витрат на правову допомогу - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1, подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В скарзі посилалася на те, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та без врахування фактичних обставин справи. Висновок суду про те, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів обставин, викладених у позові є безпідставним, оскільки позивач надав докази на підтвердження своїх позовних вимог. Зазначила, що суд належним чином не повідомив позивача про час, місце та дату судового засідання, що позбавило позивача можливості подати суду додаткові докази. Також зазначила, що судом порушено ст. ст. 10, 212, 213, 214 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 07.10.2011 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ПАТ «Банк Кіпру» було укладено договір №38(а) строкового банківського вкладу (депозиту) у національній валюті в сумі 100 000,00 грн., з процентною ставкою 16 % річних, строком повернення Вкладу 11 квітня 2012 року.

Вимога позивача про виконання відповідачем умов договору, повернення суми депозитного вкладу, відповідачем була залишена без задоволення.

В зв'язку з чим позивач звернулася до Євпаторійського міського суду Автономної республіки Крим з позовом до відповідача про стягнення боргу та моральної шкоди.

Рішенням Євпаторійського міського суду Автономної республіки Крим від 29 листопада 2012 року стягнуто з ПАТ «Банк Кіпру» на користь ОСОБА_1 основний борг у розмірі 100 000,00 грн., проценти за користування вкладом - 8 197,26 грн., договірну неустойку (пеня) - 8 136,99 грн., 3% річних - 1 627,40 грн., витрати на правову допомогу - 4 960,00 грн., а всього 122 921,65 грн.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 05 березня 2013 року рішення Євпаторійського міського суду Автономної республіки Крим від 29 листопада 2012 року залишено без змін.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам ухвалене рішення не відповідає.

Так, відмовляючи в задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що у рішенні суду відсутні дані щодо періоду, за який підлягає стягненню сума боргу, 3% річних та пені. Також, відсутні дані щодо суми, з яких вираховувались 3% річних. Крім того, з позовної заяви вбачається, що 08.04.2013 року ПАТ «Банк Кіпру» в особі Сімферопольської регіональної дирекції в порядку добровільного виконання зазначеного рішення, виплатила позивачу лише частину коштів, однак позивачем доказів зазначених обставин суду не надано.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком районного суду, так як суд не повно встановив обставини справи,які мали значення для її вирішення. Внаслідок чого ухвалив незаконне рішення.

З матеріалів справи вбачається, що 07.10.2011 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ПАТ «Банк Кіпру» було укладено договір №38(а) строкового банківського вкладу (депозиту) у національній валюті в сумі 100 000,00 грн., з процентною ставкою 16 % річних, строком повернення Вкладу 11 квітня 2012 року.

Рішенням Євпаторійського міського суду Автономної республіки Крим від 29 листопада 2012 року стягнуто з ПАТ «Банк Кіпру» на користь ОСОБА_1 основний борг у розмірі 100 000,00 грн., проценти за користування вкладом - 8 197,26 грн., договірну неустойку (пеня) - 8 136,99 грн., 3% річних - 1 627,40 грн., витрати на правову допомогу - 4 960,00 грн., а всього 122 921,65 грн.

Згідно з ч. З ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Зазначеним судовим рішенням встановлено, як порушення умов договору № 38(а) строкового банківського вкладу (депозиту) від 07.10.2011 року з боку ПАТ «Банк Кіпру», так і суми, які підлягали виплаті позивачу ОСОБА_1 Тому дані обставини доказуванню не підлягають.

ПАТ «Банк Кіпру» в особі Сімферопольської регіональної дирекції в порядку добровільного виконання вказаного рішення 08.04.2013 року виплатив позивачу частину стягнутих коштів в сумі 121 701,10 грн., що підтверджується заявою на видачу готівки від 10.04.2013 року і випискою по особовому рахунку від 10.04.2013 року (а.с. 49).

Отже, зобов'язання зводиться до сплати грошей на підставі укладеного договору банківського вкладу, тобто є грошовим зобов'язанням.

Крім того, колегією суддів встановлено, що подаючи позовну заяву до Євпаторійського міського суду Автономної республіки Крим позивачка просила стягнути заборгованість станом на 26.10.2012 року, яка складалась з:

100 000,00 грн. - суми основного боргу з повернення вкладу;

8 197,26 грн. - 16 % відсотків за користування вкладом протягом 6-ти місяців;

8 136,99 грн. договірної неустойки (пені) за договором в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 12.04.2012 р. по 26.10.2012 p.;

1 627,40 грн. - 3 % річних від простроченої суми за період з 12.04.2012 р. по 26.10.2012 р. на підставі п. 2 ст. 625 ЦК України.

Звертаючись до Солом'янського районного суду м. Києва позивачка просила стягнути з відповідача заборгованість яка складається:

6 698,63 грн. договірної неустойки (пені) за договором в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми вкладу (100 000,00 грн.) за період з 27.10.2012 р. по 07.04.2013 p.;

1 339,73 грн. - 3 % річних від простроченої суми вкладу (100 000,00 грн.) за період з 27.10.2012 р. по 07.04.2013 р. на підставі п. 2 ст. 625 ЦК України.

243,22 грн. - 3 % відсотків річних за прострочення виплати процентів за користування вкладом (8 197,26 грн.) на підставі п. 2 ст. 625 ЦК України за період з 12.04.2012 р. по 07.04.2013 р.

Також позивач просила стягнути на її користь витрати на правову допомогу та сплачений судовий збір.

Відповідно до ч. 2 ст. 160 ЦПК України, головуючий керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками цивільного процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов'язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи.

Разом з тим, судом першої інстанції, з метою всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, не з'ясовано період за який стягнуто заборгованість рішенням Євпаторійського міського суду Автономної республіки Крим від 29 листопада 2012 року, не витребував матеріалів вказаної справи чи позовну заяву, не повідомив позивача про дату судового засідання та про необхідність подання зазначених доказів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухилився від встановлення тих обставин, які мали правове значення для вирішення заявлених позовних вимог та прийшов до передчасного висновку про недоведеність позовних вимог та їх необґрунтованість.

Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України № 6-39цс13 від 29.05.2013 року банк зобов`язаний повернути депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії договору, якщо вкладник звернувся із заявою про повернення вкладу. У разі порушення грошових зобов'язань банк має сплатити вкладнику проценти по банківському вкладу за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладником, а також 3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

У правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України № 6-140цс13 від 25.12.2013 року зазначено, що відповідно до змісту ст.ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену ч. 2ст. 625 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов`язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Таким, чином, колегія суддів з'ясувавши період за який позивач просить стягнути на його користь заборгованість вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними.

Разом з тим, перевіряючи розрахунок заборгованості наданий позивачем, апеляційним судом встановлено, що в частині договірної неустойки (пені) за договором в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми вкладу він зроблений не вірно.

Так, відповідно до розрахунку зазначена пеня в розмірі 6 698,63 грн., проте, перерахувавши її розмір апеляційним судом встановлено, що її розмір становить 6691 грн. 22 коп.

В іншій частині розрахунок зроблений вірно, а саме: 1 339,73 грн. - 3 % річних від простроченої суми вкладу (100 000,00 грн.) за період з 27.10.2012 р. по 07.04.2013 р. на підставі п. 2 ст. 625 ЦК України.

243,22 грн. - 3 % відсотків річних за прострочення виплати процентів за користування вкладом (8 197,26 грн.) на підставі п. 2 ст. 625 ЦК України за період з 12.04.2012 р. по 07.04.2013 р, оскілки в позові, що передував даному, позивачем не заявлялися вимоги про стягнення 3 % річних за прострочення виплати процентів, нарахованих відповідачем на суму вкладу відповідно до умов договору.

Будь-які клопотання (заяви) про застосування строків позовної давності в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо витрат на правову допомогу колегія суддів виходить з того, що відповідно до п.п. 47,48 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», в яких зазначено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI «Про безоплатну правову допомогу», положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

В матеріалах справи наявний договір про надання правової допомоги від 25.12.2013 року укладений між ТзОВ «ЮА «Континент» та ОСОБА_1 в якому зазначено вартість виконання послуг в розмірі 500 грн. 00 коп. (а.с. 17).

Відповідно до обов'язків виконавця послуг входить зокрема: усне та письмове консультування, підготовка та подача позовної заяви, розрахунку заборгованості (п. 1.1 договору).

Також до позовної заяви долучено акт здачі прийняття робіт від 31.12.2013 року та копію квитанцій про оплату послуг за договором в розмірі 500 грн. (а.с. 18-19)

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення інших процесуальних дій поза межами засідання та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

З урахуванням кількості годин, витрачених представником позивача на складання позовної заяви, уточненої позовної заяви та наведених в них розрахунків заборгованості, сума витрат 500 грн. не виходить за межі граничних розмірів, визначених Законом, а тому вказані витрати також підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про державний бюджет України на 2014 рік», розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі становить: - 1218 гривень.

Так, відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання заяви майнового характеру становить 1 % відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно п.п. 8 п. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» апеляційна скарга на рішення суду має бути оплачена в розмірі 50 % ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви й скарги, а з майнових спорів - ставки, обчисленої, виходячи з оспорюваної суми за подання апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

За подачу позовної заяви необхідно було сплатити 243 грн. 60 коп., а за подання апеляційної скарги 121 грн. 80 коп. (тобто, мінімальний розмір судового збору за позовами майнового характеру), який також підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 вересня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Кіпру» про стягнення неустойки, 3-ох процентів річних та витрат на правову допомогу - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк Кіпру» (03035, м. Київ, Солом'янський р-н, вул. Урицького, 45, , МФО 320940) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) заборгованість в загальному розмірі 8774 (вісім тисяч сімсот сімдесят чотири) грн. 17 коп., яка складається з: 6 698,63 грн. - пеня за договором в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 27.10.2012 р. по 07.04.2013 p., 1 339,73 грн. - 3 % річних від простроченої суми вкладу період з 27.10.2012 р. по 07.04.2013 р., 243,22 грн. - 3 % відсотків річних за прострочення виплати процентів за користування вкладом за період з 12.04.2012 р. по 07.04.2013 р. та 500 грн. - витрати на правову допомогу.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк Кіпру» (03035, м. Київ, Солом'янський р-н, вул. Урицького, 45, , МФО 320940) на користь держави витрати по сплаті судового збору в розмірі 365 грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: