ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/6243/14-ц
Провадження № 2/210/5/15
У Х В А Л А

іменем України

"12" січня 2015 р.

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_2, розглянувши позовну заяву ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Райффайзен банк Аваль про захист прав споживачів-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3, звернулася до суду із вищевказаним позовом. Ухвалою суду від 27 листопада 2014 року позовну заяву залишено без руху, про що повідомлено позивача. На виконання вимог ухвали позивач надав необхідні докази в встановлений строк.

За змістом позову, позивач просить суд визнати кредитний договір від 25.02.2008 року укладений між ПАТ Райффайзен банк Аваль та ОСОБА_3 нікчемним та недійсним з моменту його укладання.

Ознайомившись з матеріалами позовної заяви встановлено, що предметом спору є вимоги про визнання недійсним кредитного договору, який забезпечений іпотекою нерухомого майно, з моменту його укладання. При цьому, предметом іпотеки є: однокімнатна квартира, яка розташоване за адресою: м. Кривий Ріг, Саксаганський р-н, вул. Отто Брозовського, б. 70, кв. 24.

Звертаючись до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу із вказаним позовом, позивач посилається на ст. 110 ЦПК України, позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача.

Однак, з такими твердженнями позивача погодитись не можна.

Статтею 114 ЦПК України визначено перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність. При цьому, у разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при обєднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. Згідно з ч.1 ст.114 ЦПК України, позови що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної її частини.

Відповідно до роз"яснень, викладених в п. 42 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року N 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Слід також зазначити, що Пленум ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у Постанові за № 5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" у п. 2 роз"яснив, що спори, повязані із захистом права власності та інших речових прав, розглядаються судами відповідно до визначеної процесуальним законом юрисдикції та наголосив, що позови, які виникають з приводу захисту права власності та інших речових прав на нерухоме майно предявляються за місцем знаходження майна або основної його частини (виключна підсудність). До позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, позови: про визнання права на таке майно, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Недотримання правил підсудності тягне за собою повернення заяви позивачеві, про що постановляється ухвала. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до належного суду (пункт 4 частини третьої, частина пята статті 121 ЦПК).

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач обрав як спосіб захисту порушених за його твердженнями прав визнання нікчемним та недійсним договору з моменту його укладання.

Згідно з ст. 1 закону України "Про іпотеку" іпотека є видом забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

В силу ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. При цьому, відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Однак, недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

З урахуванням викладеного, поданий на розгляд суду позов безпосередньо пов"язаний із захистом нерухомого майна, оскільки кредитний договір обтяжений іпотекою нерухомого майна.

При цьому, такий спосіб захисту як визнання нікчемним та недійсним кредитного договору з моменту його укладання - безпосередньо пов"язані з майновими правами позивача на нерухоме майно однокімнатна квартира, яка розташоване за адресою: м. Кривий Ріг, Саксаганський район, вул. Отто Брозовського, б. 70, кв. 24 (володіння, користування, розпорядження), та безпосередньо впливають на правовий режим нерухомого майна - предмет іпотеки, яке перебуває під забороною відчуження.

Таким чином, оскільки заявлений позов безпосередньо повязаний із захистом нерухомого майна - предметом договору іпотеки та прав на нього, зазначений спір підлягає розгляду за правилами виключної підсудності, - тобто за місцем знаходження нерухомого майна.

В силу ст. 115 ЦПК України, п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України якщо, суддя вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановлєється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у зазначеній справі, суддя приходить до висновку, що подаючи позов про визнання нікчемним та недійсним кредитного договору № 014/0124/36492/82 від 25.02.2008 з моменту його укладання, позивач фактично захищає свої права на нерухоме майно у вигляді приміщення, яке розташоване у м. Кривий Ріг, Саксаганський район, вул. Отто Брозовського, б. 70, кв. 24.

Враховуючи викладене, суддя прийшов до висновку, що справа підсудна Саксаганському районному суду м. Кривого Рогу - за місцем розташування нерухомого майна, - предмета іпотеки, тому позов повертається позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст ч. 7 ст. 110, 114 ч.1, 115, 121 ч.3 п.4 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Райффайзен банк Аваль про захист прав споживачів - повернути позивачу ОСОБА_3 на підставі п.4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України у звязку з не підсудністю Дзержинському районному суду м. Кривого Рогу.

Позовну заяву з усіма додатками, - повернути позивачу після набрання ухвали законної сили.

Роз'яснити позивачу, що для вирішення цього спору потрібно звернутися до суду за місцезнаходженням нерухомого майна - до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня винесення ухвали , у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: О. В. Чайкіна