Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/2904/15 Головуючий у 1 інстанції: Холод Р.С.
Єдиний унікальний № 333/8287/14 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

Трофимової Д.А.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду Запорізької області від 06 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.04.2013 року з ОСОБА_3 було стягнуто на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімум) для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно, починаючи з 01 02.2013 року і до повноліття дитини. Однак. ОСОБА_3 ухиляється від сплати аліментів, внаслідок чого станом на 01.01.2015 року виникла заборгованість в розмірі 10451 грн. 65 коп.. що підтверджується довідкою-розрахунком державною виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького МУЮ). У відповідності до ч. І ст.196 СК України, відповідач повинен сплатній їй неустойку (пеню) в розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, а всього у розмірі 24 715 грн. 60 коп.. що підтверджено наданим розрахунком, Також, позивач вважає, то бездіяльністю відповідача їй завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, постійному пошуку грошей для забезпечення дитини належним харчуванням та одягом.

Посилаючись на зазначені обставини, просила суд, стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 24715 гри. 60 коп. моральну шкоду в розмірі 1000 гривень та понесені судові витрати.

Рішенням Комунарського районного суду Запорізької області від 06 березня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_3, неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 19 667 грн. 34 коп. за період з 01.09.2013 року по 01.01.2015 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_3 сплачений судовий збір у розмірі 191 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з рішенням районного суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, по суті позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 308 ЦПК передбачає підстави для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. За її змістом Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Вирішуючи спір, суд повно та всебічно дослідив обставини справи та надані сторонами докази.

Так, судом було враховано, що виконавчий лист у травні 2013 року найшов до Комунарського ДВС ЗМУЮ для виконання.

У відповідності ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем 24.05.2013 року за вих. № 17319/12 сторонам виконавчого провадження: стягувачу та боржнику було направлено ухвалу про відкриття виконавчого провадження та вживалися процесуальні заходи щодо встановлення місця роботи боржника, виклик боржника до виконавчої служби та роз'яснення порядку сплати аліментів за виконавчим листом, розмір та відповідальність за порушення зобов'язань, тощо. Відповідно до пояснювальної боржника від 12.06.2013 року на ім'я начальника Комунарського ВДВС він був ознайомлений з виконавчим листом та розміром аліментів, які з нього стягуються.

На підставі таких доказів, суд зробив правильний висновок про те, що відповідач достовірно знав про стягнення з нього аліментів та їх розмір.

Посилання апелянта на те, що він не був обізнаний яку суму необхідно сплачувати не є переконливим, позаяк законом передбачені не лише права а й обов'язки учасників виконавчого провадження.

Статтею 12 Закону "Про виконавче провадження" передбачені права та обов'язки учасників виконавчого провадження. Серед кола прав передбачені і права ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця з питань виконавчого провадження тощо.

Крім того, боржник зобов'язаний: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Тож апелянт не зазначив існування будь-яких перешкод для реалізації ним своїх прав щодо з'ясування розміру заборгованості та розміру аліментів, які підлягали сплаті.

Його ж посилання на те, що його вини в утворенні заборгованості немає, а сприяла її виникненню некомпетентність виконавчої служби, - не є переконливими.

Факт отримання коштів за період з 01.02.2013 року по 01.06.2013 року (включно) позивачем не заперечується, а державним виконавцем визначений розмір заборгованості відповідача боржника.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що за ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, та зробив правильний висновок про те, що право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, не пов'язується з дотриманням державним виконавцем норм Закону України "Про виконавче провадження" стосовно повідомлення належним чином відповідача про суму заборгованості та про строк її погашення, з урахуванням того, що відповідач знав про необхідність сплати аліментів.

На підставі ч.3 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем (а не стягувачем, чи боржником). Як роз'яснено у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів.

Суд першої інстанції досліджував питання як розміру заборгованості, так і причин її виникнення. Зокрема, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності у відповідача достатніх, належних та допустимих доказів щодо поважності причин невиконання ним своїх зобов'язань зі сплати аліментів в повному обсязі.

Суд з'ясував розмір несплачених аліментів по кожному з періодичних платежів, встановив строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислив розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України № 6-81цс13 від 11 вересня 2013 року та навів докладний розрахунок.

Одночасно у відповідності до, ч. 2 ст.196 СК України, за якою розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, суд застосував це право та виходячи з засад розумності, справедливості та добросовісності, передбачених ст. 7 СК України, а також з загальних положень про відповідальність та про забезпечення виконання зобов`язання - зменшив розмір нарахованої пені.

З огляду на викладене. судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст. ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Комунарського районного суду Запорізької області від 06 березня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: