Справа № 344/8470/14-ц
Провадження № 22-ц/779/79/2015
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Меленко О.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого: Меленко О.Є.

суддів Васильковського В.М., Малєєва А.Ю.

секретаря Яковин М.Я.

з участю: представників ОСОБА_2- ОСОБА_3,

ОСОБА_4, ОСОБА_5,

заявника ОСОБА_6, її представника ОСОБА_7,

представника Департаменту соціальної політики Івано-Франківської ОДА- Павліва В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_6, заінтересована особа - Департамент соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського міського суду від 19 червня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

В червні 2014 року ОСОБА_6 звернулася в суд з заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

В обгрунтування своїх вимог ОСОБА_6 посилалась на те, що з літа 2005 року по травень 2014 року проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_9 в квартирі АДРЕСА_1; вели спільне господарство, разом виховували сина заявниці від першого шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 загинув під час проведення антитерористичної операції на сході України.

У зв'язку з тим, що згідно розпорядження голови Івано-Франківської ОДА виділено грошові кошти для надання одноразової допомоги сім'ям загиблих працівників органів внутрішніх справ, ОСОБА_6 просила встановити факт спільного проживання з ОСОБА_9 однією сім'єю без реєстрації шлюбу протягом 2005 -2014 років.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 19 червня 2014 року заяву ОСОБА_6, заінтересована особа - Департамент соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу - задоволено.

Встановлено факт спільного проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_9 однією сім'єю без реєстрації шлюбу протягом 2005-2014 років.

На дане рішення представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для розгляду справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що ОСОБА_2 є матір'ю загиблого ОСОБА_9, однак суд не залучив її до участі у розгляді справи, як заінтересовану особу. Внаслідок такого процесуального порушення ОСОБА_2 була позбавлена можливості подати свої заперечення щодо заяви ОСОБА_6

Вказує на наявність доказів, які спростовують факт проживання заявника ОСОБА_6 з її сином однією сім'єю без реєстрації шлюбу, зокрема довідку про місце проживання ОСОБА_9. Крім того, апелянт вказує на необхідність допиту свідків, які були співробітниками її сина і можуть достовірно вказати на місце його проживання.

З цих підстав, рішення суду першої інстанції, апелянт просила скасувати та ухвалити нове рішення , яким в задоволенні заяви відмовити.

В судовому засіданні представники ОСОБА_2- ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 вимоги підтримали з тих же мотивів, що зазначені в апеляційній скарзі, просили про її задоволення.

ОСОБА_6 та її представник доводи апеляційної скарги не визнали, рішення суду першої інстанції вважають законним та обгрунтованим.

Представник Департаменту соціальної політики Івано-Франківської ОДА доводи апеляційної скарги визнав обґрунтованими.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявника ОСОБА_6, доводи представників, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного.

За змістом ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Виходячи з ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 звернулася в суд заявою, в якій просила встановити факт спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу протягом 2005-2014 років з ОСОБА_9, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 під час проведення антитерористичної операції на сході України. Вказувала, що встановлення цього факту потрібно їй для отримання виділеної Івано-Франківською ОДА одноразової допомоги сім'ям загиблих працівників органів внутрішніх справ

На підставі доказів, що надані заявником на обґрунтування заявлених вимог, особистих пояснень ОСОБА_6, показань свідків суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість заяви про встановлення факту спільного проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_9 однією сім'єю.

Однак погодитись повністю з висновками суду першої інстанції не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 6 ст. 235 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Зокрема, у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_9, ОСОБА_6 зазначала, що встановлення цього факту необхідне з метою отримання матеріальної допомоги, що виділяється сім'ям загиблих працівників органів внутрішніх справ.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції не звернув увагу на вищевказані норми закону, як і належним чином не визначився з характером правовідносин та відповідними нормами права, які підлягали застосуванню.

Зокрема, задовольняючи заяву ОСОБА_6, суд не врахував того, що у даному випадку виник спір про право, оскільки ОСОБА_6 звернулася до суду із заявою про встановлення факту не з метою захисту, виникнення, зміни або припинення своїх особистих прав, а як особа, що має намір отримати матеріальну допомогу у зв'язку з загибеллю ОСОБА_9 При цьому суд не з'ясував коло осіб, які також могли б претендувати на отримання цієї допомоги, а отже є заінтересованими особами.

З апеляційної скарги та долучених до неї копій документів вбачається, що ОСОБА_2 є матір'ю загиблого ОСОБА_9, і саме вона отримала від Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради посвідчення як член сім'ї загиблого. Також ОСОБА_2 вказує, що має намір отримати і пов'язану з цим матеріальну допомогу.

Таким чином, розглядаючи заяву ОСОБА_6, суд першої інстанції не врахував і, відповідно, не звернув уваги на те, що в даному випадку існує саме спір про право, який підлягає розгляду за правилами позовного провадження та в порушення вимог ч. 6 ст. 235 ЦПК України не обговорив питання про залишення заяви без розгляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відповідно до положень ч. 6 ст. 235 ЦПК України заява ОСОБА_6 мала бути залишена без розгляду з роз'ясненням заінтересованій особі права подати позов на загальних підставах.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає до скасування, а заява ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу - залишенню без розгляду відповідно до вимог ч. 6 ст. 235 ЦПК України з роз'ясненням ОСОБА_6 права подати позов на загальних підставах з дотриманням правил підсудності.

Керуючись ст.ст.235, 307, 310, 313-315,317, ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 19 червня 2014 року скасувати, а заяву ОСОБА_6, заінтересована особа - Департамент соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу - залишити без розгляду.

Ухвала набирає чинності з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий О .Є. Меленко

Судді: В.М. Васильковський

А.Ю. Малєєв