У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: суддів: Лесько А.О., Луспеника Д.Д., Хопти С.Ф., розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - відділ опіки і піклування служби у справах дітей Тернопільської міської ради, про визначення місця проживання дитини та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - орган опіки і піклування Перемишлянської райдержадміністрації Львівської області, про визначення місця проживання дитини, за касаційною скаргою ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 11 листопада 2014 року,в с т а н о в и л а: У травні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 28 серпня 2007 року перебувала у шлюбі із ОСОБА_2, від якого мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинилися, шлюб розірвано. Вона переїхала проживати до своїх батьків у м. Тернопіль, де їй належить частка квартири. Дочка проживає з нею у комфортабельній трикімнатній квартирі АДРЕСА_1, відвідує дитячий дошкільний заклад, знаходиться на повному її утриманні та має всі належні умови для повноцінного розвитку. Однак з відповідачем вони не дійшли згоди щодо визначення місця проживання дочки ОСОБА_5. Оскільки вона є матір'ю дитини, може її забезпечити та належним чином виховати в умовах турботи та любові, тому просила визначити місце проживання дочки з нею за адресою: АДРЕСА_2. Також зазначала, що відповідач має на утриманні сина від першого шлюбу, а тому не зможе належним чином турбуватися, виховувати та матеріально забезпечувати дочку. У червені 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, посилаючись на те, що від шлюбу із відповідачкою має дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. 17 вересня 2012 року без його відома та в його відсутності, ОСОБА_1 викрала дочку і з того часу він не може бачитися з дитиною, надавати дитині будь яку допомогу. Вважає, що він матеріально може краще забезпечити дитину, оскільки працює на державній службі, має стабільний заробіток, проживає у двохкімнатній квартирі разом з матір'ю, яка у його відсутності зможе доглянути дочку, а тому просив визначити місце проживання дочки з ним за адресою: АДРЕСА_3. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 25 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 11 листопада 2014 року, первісний позов задоволено. Визначено місце проживання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із матір'ю ОСОБА_1 у АДРЕСА_2. У задоволенні зустрічного позову відмовлено. У касаційній скарзі ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову.Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скарги про порушення норм матеріального і процесуального права безпідставні. Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення оскаржуваних судових рішень без змін. Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а:Касаційну скаргу ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 відхилити. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 11 листопада 2014 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Судді: А.О. Лесько Д.Д. Луспеник С.Ф. Хопта