Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №336/3307/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Іжевська Н.Г.
Провадження №22ц/778/4545/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 Кайролловича на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 Кайролловича до ОСОБА_3, Запорізької міської ради в особі Шевченківської районної адміністрації м. Запоріжжя, 3 особи: ОСОБА_4, Пята державна нотаріальна контора, відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби, про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року ОСОБА_2.К. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, Запорізької міської ради про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2014 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Запорізької міської ради про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_5 і ОСОБА_5, яка померла 13.03.2012 року, є одна і та ж особа і є матірю ОСОБА_2 Кайролловича.

Визнано за ОСОБА_2 Жанатом Кайролловичем право власності в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_5, яка померла 13.03. 2012 року, на 4/9 частин квартири АДРЕСА_1( колишня вул. 8 Березня) у м. Запоріжжі; 2/3 частини житлового будинку № 40 по вул. Леніна в с. Різдвянка Новомиколаївського району Запорізької області; 2/ 3 частини земельної ділянки площею 0,40 га, розташовану в с. Різдвянка Новомиколаївського району Запорізької області.

У травні 2015 року ОСОБА_2.К звернувся до суду із заявою про розяснення рішення в частині конкретизації даних щодо земельної ділянки площею 0, 40 га, розташованої в с. Різдвянка Новомиколаївського району Запорізької області, необхідних для державної реєстрації його права на вказану частину ділянки на підставі судового рішення.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2015 року заяву про розяснення рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову про задоволення його заяви.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасника процесу, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій розяснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Згідно розяснень п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року „Про судове рішення у цивільній справі, відповідно до ст. 221 ЦПК України розяснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Розяснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути предявлене до виконання.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й розяснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє у розясенні рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням від 30 вересня 2014 року суд визнав за ОСОБА_2. К. право власності, зокрема, на 2/ 3 частини земельної ділянки площею 0,40 га, розташовану в с. Різдвянка Новомиколаївського району Запорізької області, в порядку спадкування за законом після померлої 13.03. 2012 року матері ОСОБА_5, якій зазначена земельні ділянка належала на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, серії ЗП № 07032, виданого Різдвянською сільською радою Новомиколаївського району Запорізької області 30.07.1997 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 32(а.с.91).

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 щодо розяснення рішення шляхом конкретизації даних щодо успадкованої ним після смерті матері земельної ділянки, суд послався на те, що заявник, тим самим, просить фактично змінити зміст судового рішення, хоча ніяких мотивів для такого висновку в ухвалі не навів.

Між тим, необхідність розяснення рішення заявник обґрунтовував тим, що відсутність в судовому рішенні необхідних даних щодо земельної ділянки унеможливлює проведення державної реєстрації його речового права на неї.

Вказані доводи суд належним чином не перевірив, хоча відповідно до ст. 19 Закону України від 01.07.2004 року „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, рішення суду, що набрало законної сили, є самостійною підставою для державної реєстрації права , дані про те, що особи, які брали участь у справі, повідомлялись про розгляд заяви ОСОБА_2, в матеріалах справи відсутні.

Вимоги до документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, а отже і до судових рішень, визначені ст. 17 названого Закону та положеннями Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджених постановою КМ України № 703 від 22.06.2011 року.

Згідно ст. 24 Закону, невідповідність поданих документів вимогам, встановленим цим Законом, є підставою для відмови у державній реєстрації.

Таким чином, ухвалу про відмову у розясенні рішення за заявою ОСОБА_2 суд постановив з порушенням вимог ст. 221 ЦПК України, у звязку з чим відповідно до п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України вона підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Кайролловича задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2015 року по даній справі скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: