Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 27 Доповідач Талько О. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої - судді Талько О.Б.,

суддів: Забродського М.І., Косигіної Л.М.,

при секретарі Церпіцькійц Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 17 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк», державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що на підставі договору банківського вкладу від 23 травня 2006 року та додаткової угоди до нього від 25 грудня 2008 року, ПАТ «Західінкомбанк» зобов'язувався повернути йому грошовий вкладу у розмірі 25000 грн., а також сплатити відсотки. Проте, зазначені кошти не були виплачені у передбачений угодою строк, внаслідок чого він змушений був звертатись до суду.

Отримавши п'ять виконавчих листів про стягнення з банку на його користь грошових коштів за договором банківського вкладу, він і досі позбавлений можливості відновити свої порушені права, оскільки внаслідок бездіяльності державної виконавчої служби судові рішення не виконуються.

З огляду на вищезазначене, ОСОБА_1 просив стягнути із ПАТ «Західінкомбанк» на свою користь передбачені договором банківського вкладу відсотки за користування депозитними коштами протягом періоду з 26 травня 2014 року по 23 липня 2014 року у розмірі 1434 грн. 21 коп., три відсотки річних у розмірі 226 грн. 32 коп. за неналежне виконання умов договору протягом періоду з 26 травня 2014 року по 23 липня 2014 року, інфляційні в сумі 681 грн., а також відшкодувати моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 100000 грн.

Окрім того, ОСОБА_1 просив стягнути із ДВС ГУЮ у Волинській області 3000 євро в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди та зобов'язати виконати судові рішення про стягнення на його користь грошових коштів за договором банківського вкладу.

Також позивач зазначає, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб навмисно не включив його у перелік вкладників банку, позбавивши таким чином гарантованих законом виплат. Оскільки зазначена обставина свідчить про порушення його прав, ОСОБА_1 просив визнати дії вказаного відповідача неправомірними, зобов'язати внести зміни до переліку вкладників та акцептований реєстр кредиторів, припинити порушення його прав та повернути кошти за договором банківського вкладу.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 27 лютого 2015 року провадження у справі в частині позовних вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб закрито.

4 березня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив роз'яснити дану ухвалу.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 17 березня 2015 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити його заяву.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення апелянта, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

За правилами ч.ч.1,2 ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Подання заяви про роз'яснення рішення суду допускається, якщо воно ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання.

Як вбачається із заяви ОСОБА_1, останній вважає ухвалу суду про закриття провадження у справі в частині позовних вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб такою, що не узгоджується з вимогами законодавства та порушує гарантоване Конституцією України право на вільне володіння своїми грошовими коштами. Зазначена обставина унеможливлює сприйняття ним даної ухвали як зрозумілої.

Таким чином, позивач фактично не погоджується з мотивами, на підставі яких суд постановив ухвалу про закриття провадження у справі в частині даних позовних вимог, що є підставою для її оскарження, а не роз'яснення.

Окрім того, аналіз змісту ст. 221 ЦПК України свідчить про те, що роз'ясненню підлягають виключно рішення суду, постановлені по суті позовних вимог.

Підставою для роз'яснення рішення є його незрозумілість для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця. Приводом до роз'яснення є утруднення чи неможливість його виконання.

Згідно з п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року за №14, роз'яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання.

Ухвалою суду, яку просить роз'яснити позивач, було вирішене процесуальне питання щодо закриття провадження у справі в частині вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Дане судове рішення не містить висновків по суті спору та не підлягає примусовому виконанню, отже не є об'єктом роз'яснення у відповідності до положень ст. 221 ЦПК України.

Таким чином, суд першої інстанції з дотриманням вимог процесуального права відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1

Ухвала суду є законною та обгрунтованою, підстави для її скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 17 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Судді: