Справа № 457/1017/14 Головуючий у 1 інстанції: Грицьків В.Т.
Провадження № 22-ц/783/2599/15 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

при секретарі: Бадівській О.О.

за участю: представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 16 січня 2015 року у справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 16 січня 2015 року позов задоволено. Звернуто стягнення на заставлене майно (предмет іпотеки), а саме на чотири земельні ділянки:земельна ділянка, загальною площею 0,0106 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1;земельна ділянка, загальною площею 0,1730 га, кадастровий номер НОМЕР_4, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1;земельна ділянка, загальною площею 0,1252 га, кадастровий номер НОМЕР_3, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2;земельна ділянка, загальною площею 0,1265 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2; шляхом реалізації предмету іпотеки на електронних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог, ПАТ «Універсал Банк» в poзмірі - 1 000 170,37 доларів США, щоеквівалентно у національній валюті станом на проведення розрахунку за офіційними курсом НБУ15 664 368,34 грн. Вирішено питання стягнення судових витрат.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_3 подавши апеляційну скаргу , у якій зазначає, що вважає його необґрунтованим, оскільки суд першої інстанції неповно встановив обставини, які мають значення для справи та не надав належної правової оцінки доказам, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення сторін, що призвело до неправильного вирішення справи. Вказує, що Соснівським районним судом м. Черкаси від 15.08.2013 року у цивільній справі № 2-665/12 було задоволено позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №001-2915/840-0771 від 21.12.07р. з усіма штрафними санкціями і відсотками, що передбачені договором. Дане рішення набрало законної чинності та примусово виконується органами державної виконавчої служби. Також звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні будь-які письмові докази, складені державним виконавцем, того, що у нього відсутні кошти чи інше рухоме майно для погашення заборгованості за виконавчим документом.

Просить постановити ухвалу про скасування рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 16 січня 2015 року і закриття провадження у даній справі.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подала суду клопотання, у якому просить відкласти на іншу дату розгляд даної справи, у зв'язку із її перебуванням у м. Харків, однак колегія суддів вважає, що дане клопотання не підлягає до задоволення, оскільки ОСОБА_4. не долучено належних доказів щодо поважності даного клопотання, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в paзi прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати відсотків.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у poзмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що між BAT «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсалбанк» та відповідачем 21.12.2007 року було укладено кредитний договір № 001-2915/840-0771 на загальну суму 763 342,00 доларів США з терміном повернення кредиту до 10.12.2027 року зi сплатою процентів за користування кредитним коштами у poзмipi 13,45 % річних (а.с. 11-16).

Факт отримання кредитних коштів ОСОБА_3 підтверджується заявою на видачу готівки від 21.12.2007 року (а.с. 37).

У зв'язку з порушенням умов кредитного договору станом на 23.12.2014 року заборгованість відповідача становить 1 000170,37 доларів США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку 15 664 368,34 грн. з них: прострочена заборгованість по кредиту - 139 945,96 доларів США, що еквівалентно 2 191 791,64 грн.; сума дострокового стягнення кредиту - 496 172,44 доларів США, що еквівалентно 7 770 903,90 грн.; відсотки - 260 138,13 доларів США, що еквівалентно 4 074 205,33 грн.; підвищені відсотки -103 913,84 доларів США, що еквівалентно 1 627 467,47 грн.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами було укладено договір іпотеки (нерухомого майна) від 21.12.2007 року відповідно до якого відповідач передав позивачу в іпотеку нерухоме майно - чотири земельні ділянки, які належать ОСОБА_3 на праві приватної власності, що підтверджується копіями державних aктів на право власності на земельні ділянки, які знаходяться в матеріалах справи, а саме: земельна ділянка, загальною площею 0,0106 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1; земельна ділянка, загальною площею 0,1730 га, кадастровий номер НОМЕР_4, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1; земельна ділянка, загальною площею 0,1252 га, кадастровий номер НОМЕР_3, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2; земельна ділянка, загальною площею 0,1265 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2.

Підпунктом 2.1.1. договору іпотеки передбачено, що у paзi невиконання або неналежного виконання боржником зобов'язань за будь-яким з вищевказаних Основного договору, що обумовлюють основне зобов'язання, іпотекодержатель мае право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами.

Відповідно до п.4.1. договору іпотеки, у paзi порушення будь-якого зобов'язання позичальника за кредитним договором, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п.4.2. договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється зокрема за рішенням суду, а згідно п. 4.4. реалізація предмета застави здійснюється відповідно до чинного законодавства України.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно копії рішення Соснівського районного суду м. Черкаси у cправі № 2-665/12, з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» стягнуто заборгованість по кредитному договору у сумі 668 249,30 доларів США, що еквівалентно 5 339 245,09 грн. i судовий збір 3 219,00 грн., всього 539 424 664,09 грн. (а.с. 79-80)

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно ст. 39 Закону України «Про іпотеку», зазначається спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку», реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог цього Закону.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають кредитних правовідносин» передбачено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Згідно п.17 вищенаведеної Постанови, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Задовольняючи вимоги ПАТ «Універсал Банк» суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не представлено суду доказів виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.08.2013 року щодо погашення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком районного суду.

Покликання ОСОБА_3 в апеляційної скарги на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.08.2013 року у цивільній справі № 2-665/12, яким задоволено позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №001-2915/840-0771, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки наявність судового рішення про стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на заставлене майно (предмет іпотеки).

Вищенаведена правова позиція викладена також в Постанові Верховного Суду України від 12 липня 2011 року у справі № 6-73цс13, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що районний суд повно та всебічно дослідив та оцінив обставини у справі, подані сторонами докази та правильно визначив характер спірних правовідносин.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 16 січня 2015 року колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 16 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

Н.Л. Шумська