АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/1211/13-ц Головуючий в 1-й інстанції Провадження № 22ц/774/17/К/15 Ан О.В.
Категорія - 27 (1) Доповідач - Братіщева Л.А
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області

в складі : головуючого судді: Братіщевої Л.А.

суддів: Грищенко Н.М., Савіної Г.О.

при секретарі: Трофименко О.О.

за участю: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційні скарги позивача ОСОБА_2 та представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 10 липня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про розірвання договору про надання відновлювальної кредитної лінії, припинення права застави, розірвання іпотечного договору, повернення безпідставно набутих коштів, стягнення пені у зв'язку з невиконанням зобов'язання, стягнення компенсації та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2011 року позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулись з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», який уточнили.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначили, що 04.04.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 131/08-ІКЛ/015, згідно якого останній було надано кредит у формі кредитної лінії в розмірі 100000 грн. строком до 03.04.2018 року. В забезпечення зазначеного Договору цього ж дня був укладений іпотечний договір № 131/08-ІЗЛ/015 з ОСОБА_6 та ОСОБА_7, за яким останні передали в іпотеку відповідачу своє нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, яка за вимогою відповідача була застрахована. В зв'язку з укладенням Договору №131/08-ІКЛ/015 ОСОБА_2 сплатила на користь відповідача витрати пов'язані з укладенням зазначеного договору, а саме: 340 грн. - за ведення кредитної справи, 990 грн. - за відкриття позичкового рахунку, 500 грн. - за видачу готівки з позичкового рахунку. В зв'язку з укладенням договору іпотеки та страхування предмету іпотеки, ОСОБА_6 було сплачено 605 грн. 65 коп. - страховий платіж, 1300 грн. - за підготовку документів для договору іпотеки, 207 грн. - за посвідчення договору іпотеки, накладення заборон. 25 червня 2008 року між відповідачем та позивачем ОСОБА_2 була підписана додаткова угода № 1 про внесення змін до договору надання відновлювальної кредитної лінії, щодо збільшення відсоткової ставки за користуванням кредиту з 30 червня 2008 року. У зв'язку з необхідністю купити квартиру позивач ОСОБА_2 23.10.2008 року звернулась до відповідача з заявою про надання траншу в межах ліміту, встановленого п. 1.1.1.1. Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 131/08-ІКЛ/015 від 04.04.2008 року із змінами від 25 червня 2008 року, у сумі 94000 грн., однак у передбачений законом семиденний строк не отримала зазначених кредитних коштів, які повинні були надані відповідачем згідно п. 3.1.1. Договору. При цьому представники відповідача пояснили в усній формі позивачу ОСОБА_2, що не видача кредитних коштів обумовлена відсутністю вільних коштів і при першій їх наявності зобов'язались її повідомити та надати транш. Наслідком відмови відповідача надати кошти на купівлю житла стало перенесення укладання відповідної угоди на березень 2009 року. 10 березня 2009 року позивач ОСОБА_2 вдруге звернулась з письмовою завою до відповідача про надання траншу у сумі 75000 грн., на яку відповідачем була надана відмова з посиланням на Постанову № 413 Національного банку України від 04 грудня 2008 року. Вважають, що відповідач істотно порушив умови Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №131/08-ІКЛ/015 від 04.04.2008 року, із змінами від 25 червня 2008 року, а тому він підлягає розірванню, у зв'язку з чим припиняється зобов'язання за іпотечним договором № 131/08-ІЗЛ/015 від 04.04.2008 року, право застави підлягає припиненню, а іпотечний договір також підлягає розірванню.

Просили суд розірвати укладе ний між відповідачем та ОСОБА_2 договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 131/08-ІКЛ/015 від 04.04.2008 року. Припинити право застави та розірвати укладений між відповідачем та ОСОБА_6, ОСОБА_7 іпотечний договір № 131/08-ІЗЛ/015 від 04.04.2008 року. Стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 збитки в сумі 1830 грн. Стягнути з відповідача на користь ОСОБА_6 збитки в сумі 2112 грн. 65 коп. Стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 пеню у розмірі 3% від несвоєчасної перерахованої суми кредитних коштів за кожний день прострочення за період з 05.04.2010 року по 31.07.2013 року включно в сумі 2731500,00 грн. Стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 матеріальні витрати від знецінення грошових коштів внаслідок інфляції за період з 03.04.2010 року по 30.06.2013 року включно в сумі 5748,97 грн..Стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 компенсацію за користування утриманими грошовими коштами від за період з 01.08.2010 року по 31.07.2013 року включно в сумі 6748,97 грн. Стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 завдану моральну шкоду у сумі 10000 грн. Зобов'язати відповідача повернути ОСОБА_6 документи, які встановлюють право власності на нерухоме майно у вигляді квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, а саме: технічний паспорт та договір купівлі-продажу цієї квартири, а також зобов'язати відповідача виключити з державного реєстру іпотек та єдиного державного реєстру заборон відчуження нерухомого майна на цю квартиру, шляхом подачі до органів державної реєстрації прав в строк, що не перевищує 10 робочих днів з наступного дня після вступу рішення суду у законну силу, заяви для проведення державної реєстрації припинення обтяження іпотекою зазначеного нерухомого майна. Стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 10.07.2014 року позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 задоволені частково.

Розірвано договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 131/08-ІКЛ/015 від 04.04.2008 року та договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 131/08-КЛ/015 від 04.04.2008 року (на оплату страхових платежів) укладені між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк».

Припинено право застави та розірвано іпотечний договір № 131/08-ІЗЛ/015 від 04.04.2008 року, укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6, ОСОБА_7.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_2 1830 грн., а на користь ОСОБА_6 2112 грн. 65 коп. в рахунок відшкодування збитків понесених позивачами при укладанні відповідних Договорів.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_2 завдану моральну шкоду в сумі 5000 грн.

Зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» повернути ОСОБА_6 документи, які встановлюють право власності на нерухоме майно у вигляді квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, а саме: технічний паспорт та договір купівлі-продажу цієї квартири АВВ №589314 від 14.08.1999р.

Зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» у строк, що не перевищує 10 робочих діб з наступного після вступу рішення у законну силу, подати органові державної реєстрації прав заяву про державну реєстрацію для проведення державної реєстрації припинення обтяження іпотекою трикімнатної квартири загальною площею 59,4 кв.м., що за находиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_6.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 по 240 грн. в рахунок відшкодування судових витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні позовних ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про стягнення пені в зв'язку з невиконанням зобов'язань, стягнення компенсації, інфляції - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог - скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги позивачів задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Суд, відмовляючи на користь ОСОБА_2 в стягненні неустойки (пені) за період з 05.04.2010 року по 31.07.2013 року в розмірі 2731500,00 грн., посилається на пропуск строку позовної давності, однак позов був поданий 05.04.2011 року, де й було заявлено вимоги по стягненню з відповідача сум неустойки в межах позовної давності, тобто з 05.04.2010 року. Вважає, що суд сплутав поняття «позовна давність» з «періодом часу, за який нараховується пеня», а тому відмова суду у стягнення пені на підставі ч. 1 ст. 261 ЦК є неправильною. Щодо відмови судом в стягненні матеріальних витрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляції за період з 03.04.2010 року по 30.06.2013 року в розмірі 6525 грн. і компенсації за користування утриманими грошовими коштами за період з 01.08.2010 року по 30.07.2013 року в розмірі 6748,97 грн., вважають помилковими посилання суду на Закони «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та «Про індексацію грошових доходів населення», які регулюють зовсім інші цивільно-правові взаємовідносини, а саме - компенсацію громадянам втрати частини доходів, які не мають разового характеру. Укладений сторонами договір про надання відновлювальної кредитної лінії - належить до грошових зобов'язань, а тому на них поширюється саме дія ч. 2 ст. 625 УК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язань.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Укрсоцбанк» просить змінити рішення суду, відмовивши в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що судом першої інстанції було вірно встановлено обставини справи, перевірено їх належними доказами та зроблено вірно висновки, які покладено в основу прийнятого рішення. Однак вважають, що суд неправомірно задовольнив позовні вимоги в частині розірвання договору кредиту, припинення права застави та стягнення з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн., як таку, що не підтверджена належними доказами. Стягнення 1830,00 грн. відшкодування збитків не є правомірним, оскільки з боку ПАТ «Укрсоцбанк» не мали місця протиправні дії. Позивач та відповідач, як сторони договору, в п. 2.9 Кредитного договору, передбачили припинення надання банком траншів кредиту в разі погіршення фінансового стану позичальник, який визначається за методикою відповідача; перенесення кредиту до групи з більш високим рівнем ризику, але не обмежуючись такою підставою. У зв'язку із перенесенням кредитного договору до групи з більш високим рівнем ризику, Постановою НБУ № 413 від 04.12.2008 року, Банк, у відповідності до положень п. 2.9 Кредитного договору, тимчасово припинив надання траншів.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представник відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимог щодо стягнення неустойки - залишити без змін, вважаючи його в цій частині законним і таким що відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, заперечень на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, а рішення суду підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема такі питання 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Суд першої інстанції у повній мірі з'ясував всі обставини, які мають значення для справи, та виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв'язку із чим рішення в даній справі неможна визнати не законним і не обґрунтованим.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 04.04.2008 року між акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», організаційно-правова форма якого надалі змінилась на «Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 131/08-ІКЛ/015, згідно якого останній було надано кредит у формі кредитної лінії в розмірі 100000 грн. строком до 03.04.2018 року (а.с.10-12 том 1).

В забезпечення виконання зобов'язань взятих на себе ОСОБА_2, 04.04.2008 року між Банком та позивачами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 був укладений іпотечний договір за № 131/08-ІЗЛ/015, згідно з яким останні передали в іпотеку відповідачу своє нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, яка за вимогою відповідача була застрахована (а.с. 13-17 том 1).

25.06.2008 року між відповідачем та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 1 до договору від 04.04.2008 року № 131/08-ІКЛ/015 про збільшення відсоткової ставки у зв'язку із зміною облікової ставки НБУ з 30.06.2008 року (а.с. 22).

На виконання вказаних договорів, ОСОБА_2 були понесені витрати, пов'язані з укладенням договору про надання відновлювальної кредитної лінії, а саме: 340,00 грн. - за ведення кредитної справи, 990, 00 грн. - за відкриття позичкового рахунку, 500, 00 грн. - за видачу готівки з позичкового рахунку, а разом 1830,00 грн. та ОСОБА_6 сплачено 605,65 грн. - страховий платіж, 1300,00 грн. - за підготовку документів для договору іпотеки, 207,00 грн. - за посвідчення договору іпотеки та накладення заборони, а всього 2112,65 грн. (а.с. 19, 20 том № 1).

Згідно акту приймання-передачі документів, встановлюючи право власності на нерухоме майно від 07.04.2008 року складений між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк», позивач ОСОБА_2 передав, а відповідач ПАТ «Укрсоцбанк» прийняв технічний паспорт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 і договір купівлі-продажу цієї квартири (а.с. 23 том 1).

23.10.2008 року ОСОБА_2 звернулась до ПАТ «Укрсоцбанк» із заявою про видачу траншу за Договором у розмірі 94000 грн. та 10.03.2009 року - із заявою про видачу траншу за цим же Договором у розмірі 75000 грн. Листом від 18.03.2009 року Банк повідомив, що відповідно до постанови Національного банку України № 413 від 04.12.2008 року у зв'язку із прийнятими заходами по нейтралізації впливу зовнішньої світової фінансової кризи, та перенесення операцій по кредитуванню у вигляді відновлювальних кредитних ліній до групи сумнівних та ризикових, банк не надає (припиняє) видачу траншів по Договору відновлювальної кредитної лінії від 04.04.2008 року № 131/08-ІКЛ/015 (а.с. 24-26 том 1).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог позивачів, суд першої інстанції виходив з того, що зі сторони Банку було допущено істотне порушення кредитного договору та відповідач визнав невиконання умов договору з 18.03.2009 року, у зв'язку з чим він підлягає розірванню та припиняє свою дію іпотечний договір, який також підлягає розірванню, а документи, які встановлюють право власності на нерухоме майно у вигляді квартири - поверненню ОСОБА_6 Крім того, у зв'язку з невиконанням відповідачем істотних умов договору, підлягають стягненню збитки та витрати на укладання договорів позивачами, а також моральна шкода.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у змірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України, право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою. А ч. 2, 3 цієї статті передбачено, що у разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані. У разі припинення права застави внаслідок виконання забезпеченого заставою зобов'язання заставодержатель, у володінні якого перебувало заставлене майно, зобов'язаний негайно повернути його заставодавцеві.

Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Статтею 652 ЦК України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Відповідно до вимог ч. 3, 4, 5 ст. 653 ЦК України, у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Колегія суддів вважає, що, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що підлягає розірванню договір про надання відновлювальної кредитної лінії №131/08-ІКЛ/015 від 04.04.2008 року та договір про надання відновлювальної кредитної лінії №131/08-КЛ/015 від 04.04.2008 року (на оплату страхових платежів), оскільки відповідач, відмовляючи в наданні траншу, не виконав умови договору з 18.03.2009 року. Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на правомірність дій Банку та перенесення кредитного договору до групи з більш високим рівнем ризику відповідно до постанови НБУ № 413 від 04.12.2008 року - колегія суддів не приймає до уваги, оскільки на момент укладання договору про надання відновлювальної кредитної лінії від 04 квітня 2008 року та першого звернення позивача ОСОБА_2 23 жовтня 2008 року про видачу траншу, діяла постанова Національного Банку України № 319 від 11 жовтня 2008 року, з наступними змінами, відповідно до п. 2 якої, банки можуть надавати кредити в установленому порядку за наявності відповідних ресурсів. Крім того, Банк, визнаючи невиконання умов договору, листом від 04.03.2011 року погодився відшкодувати ОСОБА_2 компенсаційні витрати, як позичальнику та підписати угоду про розірвання Договору (а.с. 28 том 1).

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов'язання забезпеченого заставою. А ч. 2,3 цієї статті передбачено, що у разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані.

У разі припинення права застави внаслідок виконання забезпеченого заставою зобов'язання заставодержатель, у володінні якого перебувало заставлене майно, зобов'язаний негайно повернути його заставодавцеві.

Таким чином, колегія погоджується з висновком суду про розірвання іпотечного договору № 131/08-ІЗЛ/015 від 04.04.2009 року, укладеного між ПАТ «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_6, ОСОБА_7 та повернення ОСОБА_6 документів, які встановлюють право власності на нерухоме майно у вигляді квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, а також зобов'язання відповідача виключити з державного реєстру іпотек та єдиного державного реєстру заборон відчуження нерухомого майна на цю квартирую.

Також суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 5000 грн., оскільки внаслідок порушення ПАТ «Укрсоцбанк» умов договору, був порушений ритм життя позивача та вона втратила можливість купити житло на надати медичну допомогу близькій людині, а зазначення в апеляційній скарзі відповідача щодо відсутності підтвердження належними доказами моральної шкоди та неправомірності стягнення в рахунок відшкодування збитків не є правомірними, оскільки з боку ПАТ «Укрсоцбанк» не мало місця протиправних дій, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказані кошти були сплачені відповідачем безпосередньо у зв'язку з укладанням кредитного договору.

Посилання в апеляційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» на те, що ОСОБА_2 відмовилась від отримання траншу протягом одного робочого дня з моменту укладання іпотечного договору та договору страхування предмету іпотеки, як це передбачено ст. 2 та п. 3.1.1 Кредитного договору - безпідставні, оскільки вказаними положеннями кредитного договору передбачено, що кредитор зобов'язаний протягом одного робочого дня від дати набрання чинності договором, визначеним п. 1.3 та 3.3.5 цього Договору і виконання позичальником своїх обов'язків, передбачених п. 3.3.1, 3.3.3, 3.3.17 цього договору, відкрити позичальнику в Центральному відділенні ДОФ АКБ Укрсоцбанк» позичковий рахунок, зазначений в п. 2.1 цього договору і здійснювати видачу траншів кредиту, визначеному цим договором (а.с. 84 том 1).

Колегія вважає, що судом першої інстанції правильно відмовлено в позові щодо стягнення з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_2 неустойки (пені) в сумі 2731500 грн., але вважає, що підставами відмови цієї части позову слід вважати те, що Закон України «Про захист прав споживачів» (надалі - Закон), на який посилається позивач, вимагаючи стягнути з відповідача, відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону, на свою користь неустойку (пеню) в розмірі 3% від несвоєчасно перерахованої суми кредитних коштів за кожний день прострочення, що нарахована за період з 05.04.2010 року по 31.07.2013 року - не може бути застосованим, так як між сторонами склалися договірні правовідносини і така відповідальність кредитора, яка зазначено в ч. 5 ст. 10 Закон України «Про захист прав споживачів», га яку посилається позивач, не передбачена ст. 4 спірного договору (а.с. 11 зворот).

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги позивача ОСОБА_2 щодо незастосування судом першої інстанції, при ухваленні рішення, ч. 2 ст. 625 ЦПК України для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляції, що нараховані за період з 03.04.2010 року по 30.06.2013 року в сумі 6525 грн. та компенсації за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати, що нарахована за період з 01.08.2010 року по 31.07.2013 рік в сумі 6748,97 грн. і погоджується з висновками суду щодо недоведеності, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, цієї частини позову.

Інші доводи, викладені в апеляційних скаргах, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційних скарг позивача ОСОБА_2 та представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА

Апеляційні скарги позивача ОСОБА_2 та представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 10 липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: