У х в а л а

ІМенем УКраїни

21 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мартинюка В.І.,

Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитом, за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», ОСОБА_5, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Верус», публічне акціонерне товариство «Акцент Банк», про захист прав споживачів, визнання договорів недійсними, за касаційною скаргою ОСОБА_6, яка діє від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_4, на рішення апеляційного суду Одеської області від 2 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2009 року закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом. Зазначало, що 16 листопада 2007 року між банком та ОСОБА_3 були укладені кредитні договори № 544 МБА та № 545 МБА, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 83 000 доларів США та 75 000 доларів США, відповідно. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами між банком та ОСОБА_4 укладені договори поруки. Посилаючись на те, що позичальник не належним виконує зобов'язання за кредитними договорами, просило задовольнити позов.

У жовтні 2009 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися в суд із позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_5, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Верус», публічне акціонерне товариство «Акцент Банк», про захист прав споживачів, визнання договорів недійсними. Зазначали, що 15 листопада 2007 pоку між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 у простій письмовій формі були укладені договори купівлі-продажу транспортних засобів за ціною 183 000 доларів США. Для проведення розрахунку з ОСОБА_5 між банком та ОСОБА_3 16 листопада 2007 pоку укладені кредитні договори. Зазначали, що цього ж дня придбанні транспортні засоби були передані ними в заставу банку.

Між тим, в Державній автомобільній інспекції транспортні засоби були зареєстровані на підставі виданих фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 довідок-рахунків від 17 та 22 листопада 2007 pоку. У жовтні 2008 pоку банк відмовив ОСОБА_3 в наданні згоди на продаж заставлених транспортних засобів. При цьому він дізнався, що транспортні засоби вже знаходяться в попередній заставі банку за кредитними зобов'язаннями ОСОБА_5, про що йому не було відомо. Договори купівлі-продажу були укладені без наміру створити правові наслідки та є фіктивними, кредитні договори укладені внаслідок обману. Довідки-рахунки ОСОБА_3 не підписувались. Протиправними діями відповідачів їм завдано моральну шкоду. Посилаючись на викладене, просили задовольнити позов.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2014 року позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано недійсними договори купівлі-продажу транспортних засобів від 15 листопада 2007 року № 28 та № 29, укладені між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 Визнано недійсними видані фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 довідки-рахунки серії ЄГП № 698030 та серії ЄГП № 698031 від 17 листопада 2007 року, серії ЄГП № 698065 та серії ЄГП № 698066 від 22 листопада 2007 року, за якими були придбані транспортні засоби. Визнано недійсними кредитні договори від 16 листопада 2007 року № 544 МБА та № 545 МБА, укладені між ОСОБА_3 та закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк». Застосовано реституцію у зв'язку із визнанням договорів недійсними, за якою: 1) в рахунок погашення кредитних коштів, наданих ОСОБА_3 за кредитними договорами від 16 листопада 2007 № 544 МБА та № 545 МБА, укладеними між ним та закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» у загальному розмірі 158 000 доларів США, залишено в розпорядженні ПАТ КБ «ПриватБанк» транспортні засоби вартістю 183 000 доларів США, припинено право власності ОСОБА_3 на транспортні засоби; 2) стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 суму здійсненої ним оплати за кредитними договорами від 16 листопада 2007 року № 544 МБА та № 545 МБА: по тілу кредиту в загальному розмірі 27 016,64 доларів США, що еквівалентно 303 868 грн 39 коп., по оплаті процентів - 24 485,53 доларів США, що еквівалентно 275 399 грн 85 коп., по оплаті пені - 2 506,17 доларів США, що еквівалентно 28 188 грн 37 коп., 3) стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 25 000 доларів США, що еквівалентно 281 186 грн 33 коп., сплачених в якості авансу за придбання транспортних засобів. В іншій частині в задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовлено. У задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 2 квітня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано недійсними договори купівлі-продажу автомобілів (транспортного засобу, який був у користуванні) від 15 листопада 2007 року № 28 та № 29, укладені між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 183 000 доларів США. Зобов'язано ОСОБА_3 повернути ОСОБА_5 транспортні засоби: автомобіль марки «Івеко Магірус», 1999 року випуску, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, автомобіль - Івеко Євро Стар, 2000 року випуску, шасі № НОМЕР_3, реєстраційний номер - НОМЕР_4, напівпричіп-рефрижератор Фруенауф, 1991 року випуску, шасі № НОМЕР_5, реєстраційний номер - НОМЕР_6, напівпричіп Самро, 1993 року випуску, шасі № НОМЕР_7, реєстраційний номер - НОМЕР_8. В іншій частині в задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовлено. Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 544 МБА від 16 листопада 2007 року станом на 8 травня 2013 року в розмірі 194 559, 62 доларів США, що еквівалентно 1 555 115 грн 04 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 70 850,95 доларів США, що еквівалентно 566 311 грн 64 коп., заборгованості по процентах - 76 110,92 доларів США, що еквівалентно 608 354 грн 58 коп., заборгованості по пені - 47 597,80 доларів США, що еквівалентно 380 449 грн 22 коп.; заборгованість за кредитним договором № 545 МБА від 16 листопада 2007 року станом на 8 травня 2013 року в розмірі 146 369, 15 доларів США, що еквівалентно 1 169 928 грн 62 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 60 132,46 доларів США, що еквівалентно 480 638 грн 75 коп., заборгованості по процентах - 48 989,06 доларів США, що еквівалентно 391 569 грн 56 коп., заборгованості по пені - 32 247,63 доларів США, що еквівалентно 297 720 грн 31 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_6, яка діє від імені ОСОБА_3, ОСОБА_4, звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсними договорів купівлі-продажу транспортних засобів від 15 листопада 2007 року № 28 та № 29 і ухвалюючи нове рішення апеляційний суд виходив із того, що під час укладення в простій письмовій формі вказаних договорів купівлі-продажу ОСОБА_5 не повідомив ОСОБА_3 про наявність прав третіх осіб на транспортні засоби, чим порушив права останнього, ввівши його в оману. Крім того, не погодився із висновком суду першої інстанції про те, що договори купівлі-продажу транспортних засобів не можуть укладатися у простій письмовій формі.

Проте з такими висновками апеляційного суду погодитися не можна.

Судами встановлено, що 16 листопада 2007 року між банком та ОСОБА_3 були укладені кредитні договори № 544 МБА та № 545 МБА, за умовами яких позичальник отримав кредит у розмірі 83 000 доларів США та 75 000 доларів США, відповідно.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами між банком та ОСОБА_4 укладені договори поруки.

15 листопада 2007 pоку між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 у простій письмовій формі були укладені договори купівлі-продажу транспортних засобів: автомобіля марки «Івеко Магірус», 1999 року випуску, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, автомобіля - Івеко Євро Стар, 2000 року випуску, шасі № НОМЕР_3, реєстраційний номер - НОМЕР_4, напівпричіпа-рефрижератора Фруенауф, 1991 року випуску, шасі № НОМЕР_5, реєстраційний номер - НОМЕР_6, напівпричіпа Самро, 1993 року випуску, шасі № НОМЕР_7, реєстраційний номер - НОМЕР_8.

Для проведення розрахунку з ОСОБА_5 між банком та ОСОБА_3 16 листопада 2007 pоку укладені кредитні договори.

У Державній автомобільній інспекції транспортні засоби були зареєстровані на підставі виданих фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 довідок-рахунків від 17 та 22 листопада 2007 pоку, підписи на яких згідно висновку судової почеркознавчої експертизи від 28 лютого 2011 року від імені ОСОБА_3 виконані не ним, а іншою особою.

Згідно із ст. ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до п. п. 7, 8 постанови Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, договори купівлі-продажу транспортних засобів, оформлені в Державтоінспекції, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби.

На вказані норми законодавства суд апеляційної інстанції уваги не звернув, не врахував, що документи, передбачені чинним законодавством, на підтвердження укладення договорів купівлі-продажу транспортних засобів у ОСОБА_3 відсутні, підписи на довідках-рахунках від 17 та 22 листопада 2007 pоку від імені ОСОБА_3 виконані не ним, а іншою особою, що встановлено висновком судової почеркознавчої експертизи від 28 лютого 2011 року.

Вважаючи, що укладені між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 у простій письмовій формі договори купівлі-продажу транспортних засобів є доказом переходу права власності на них до останнього, апеляційний суд зробив передчасний висновок про відповідність їх форми встановленій законом і можливість визнання їх недійсними, не врахував, що недійсними можуть бути визнані лише укладені договори.

Неукладеність і недійсність договору тягнуть за собою різні правові наслідки.

У разі неукладеності договору відсутні підстави для застосування наслідків його недійсності, передбачених законом.

Тому погодитись із ухваленим рішенням апеляційного суду в частині визнання недійсними договорів купівлі-продажу транспортних засобів неможливо.

Вказані порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179, 212 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, в зв'язку з чим рішення апеляційного суду в частині вирішення вимог про визнання договорів купівлі-продажу транспортних засобів недійсними не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи в цій частині на новий розгляд до цього суду.

В іншій частині рішення апеляційного суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що обставини, на які посилались ОСОБА_3, ОСОБА_4, не можуть тягти за собою визнання кредитних договорів недійсними з підстав вчинення їх під впливом обману, оскільки ці обставини не стосувались прав і обов'язків сторін пов'язаних як з їх укладенням так і виконанням.

Встановивши неналежне виконання позичальником умов кредитних договорів апеляційний суд правильно стягнув на користь банку заборгованість, на спростування розміру якої боржниками доказів не подано.

При цьому колегія суддів виходить із положень ст. 335 ЦПК України згідно яких під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6, яка діє від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_4, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 2 квітня 2015 року в частині вирішення вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу транспортних засобів скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до цього суду.

В іншій частині вказане рішення апеляційного суду залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді:Т.Л. Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук