Справа № 428/1412/15-ц
Провадження № 22ц/782/149/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого - Єрмакова Ю.В.,

суддів - Соловей Р.С., Коновалова В.А.,

при секретарі - Веселові С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сєвєродонецьку цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 березня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв'язку з продовженням навчання, третя особа зі сторони позивача, що не заявляє самостійних вимог -ОСОБА_4, -

ВСТАНОВИЛА :

В лютому 2015 року позивачка звернулась до суду з даним позовом та просила стягнути з відповідача на її користь на утримання дочки , ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання, ? частину з усіх видів заробітку (доходу), але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судові витрати по розгляду позовної заяви просила покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що у листопаді 1995 року вона уклала шлюб з відповідачем - ОСОБА_1. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося та спільне господарство не ведеться. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, навчається на факультеті хімічної інженерії Технологічного інституту Східноукраїнського національного університету ім. В.Даля, денної бюджетної форми навчання з 1.10.2014 року. Відповідач матеріальної допомоги не надає і добровільно надавати відмовляється, у зв'язку з чим просила задовольнити позов.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 березня 2015 року позовні вимоги задоволені частково, а саме стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку(доходу), але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з 19 лютого 2015 року до досягнення ОСОБА_4 двадцяти трьох років. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 243грн. 60 коп. В решті позовних вимог відмовлено. Рішення підлягає негайному виконанню у межах сплати платежу за один місяць.

Не погодившись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, постановити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, з'явившихся сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право:

1) постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін;

2) скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог;

3) змінити рішення;

4) постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду має бути законним та обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно з законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності зі ст.214 ЦПК України Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Такі вимоги закону судом першої інстанції були виконані частково.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції керувався положеннями ст.ст.183,199 СК України та виходив з того, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, виходячи з принципу рівності участі батьків в матеріальній допомозі повнолітній дитині у зв'язку з її навчанням, з урахуванням матеріального становища позивача та відповідача, а тому дійшов висновку про часткову обґрунтованість вимог.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції не можна погодитися повністю, виходячи з наступного.

Згідно із ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Зміст ч. 1 ст. 199 СК України передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання за умови, що вони потребують матеріальної допомоги, потреба в якій знаходиться у причинному зв'язку з навчанням, а також за умови, що батьки можуть надавати матеріальну допомогу.

З положеннями цієї статі кореспондуються і роз'яснення п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" про те, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ст.200 СК України Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу.

За змістом ст.182 СК України При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини;стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини,батьків, дочки, сина;інші обставини, що мають істотне значення.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебували в шлюбі з 18 листопада 1995 року. Шлюб було розірвано 21 вересня 1999 року. Від шлюбу мають дочку, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно довідки №642 від 10.02.2015 року ОСОБА_4. дійсно навчається на 1 курсі за денною формою навчання факультету хімічної інженерії Технологічного інституту Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля (м.Сєвєродонецьк). Зарахована на 1 курс з 1.10.2014 року, загальна сума доходу за період з 10.2014 року по 03.2015 року складає 3 468,91 коп., сума додаткових виплат становить 500,00 грн.. за грудень 2014 року 500,00 грн. премія.

Відповідачем суду були надані копії свідоцтва про укладення шлюбу з ОСОБА_5, актова запис №455 від 28.08.1998 року; від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей : син- ОСОБА_7., ІНФОРМАЦІЯ_4, дочка -ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, які знаходяться на його утриманні. Відповідач не працює та як зазначає в запереченнях на позов, а також в апеляційній скарзі знаходиться на сезонних заробітках в Росії, має мінливий заробіток.

Крім цього, відповідач надає матеріальну допомогу своїй матері -ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка, згідно копії довідки МСЕК серії НОМЕР_2, з 30.08.2004 року має другу групу інвалідності безстроково, та, відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_1, отримує пенсію за віком з 01.09.2004 року довічно, розмір пенсії складає 1543грн.51 коп.

В свою чергу позивачка також офіційно не працює має мінливий доход, періодично реалізуючи продукти харчування на ринку. Інших доказів, які б давали підстави вважати, що відповідач має інші доходи, які дають можливість надавати матеріальну допомогу саме в такому розмірі, позивачкою не було надано та судом не встановлено.

Таким чином, враховуючи наведене вище, судова колегія приходить до висновку про те, що є підстави вважати, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу на навчання доньки у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку, виходячи з його доходу, а також враховуючи те, що відповідач має на утриманні двох неповнолітніх дітей, які проживають разом з ним та знаходяться на його утриманні, надає матеріальну допомогу своїй матері, яка є інвалідом другої групи, не має офіційної роботи, працює сезонно, а тому частина аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача, повинна бути зменшена до 1/10 частини усіх видів його заробітку(доходу), без зазначення 30 % прожиткового мінімуму, оскільки положення ч.2 ст.182 СК України на правовідносини щодо визначення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, не поширюється.

З урахування наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу.

Згідно зі ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин відповідно п.1 ч.1 ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції повинно бути змінено, зі зменшенням частини розміру стягнутих аліментів на навчання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313,314,317 ЦПК України,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1- ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 березня 2015 року - змінити, зменшивши розмір стягнутих аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/6 частини до 1/10 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 19 лютого 2015 року до закінченням ОСОБА_4 навчання у Технологічному інституті Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля.

Рішення апеляційного суду набирає чинності негайно, та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після його проголошення.

Головуючий :

Судді: