Номер справи: 164/7/15-ц
Провадження по справі: 2/164/39/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 cічня 2015 року Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Покидюка М.В.

при секретарі Каращук В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Довжицької сільської ради Маневицького району, Маневицької районної державної адміністрації Волинської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

5 січня 2015 року ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до Довжицької сільської ради Маневицького району, Маневицької районної державної адміністрації Волинської області про визнання права власності на спадкове майно.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, за життя належав житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, ОСОБА_2, згідно державних актів на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 056137, серії ВЛ № 052175, виданих Маневицьким відділом земельних ресурсів Маневицького району Волинської області 30 вересня 2004 року та 12 липня 2005 року, належали дві земельні ділянки відповідно для ведення особистого селянського господарства 0.9994 га вартістю 17 441 гривень 27 копійок, для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0.2500 га вартістю 17 333 гривень 92 копійки.

Від імені ОСОБА_2 15 липня 2013 року секретарем Довжицької сільської ради Маневицького району Волинської області було посвідчено заповіт, яким все своє майно вона заповіла ОСОБА_1

Після смерті спадкодавця вона, ОСОБА_1, прийняла спадщину своєчасно у встановленому законом порядку шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає.

Отримати свідоцтво про право на спадщину в даний час вона не має можливості через відсутність на будинковолодіння правовстановлюючих документів і в позасудовому порядку вирішити це питання неможливо.

Посилаючись на зазначені обставини, просила суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на все спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_2, зокрема, будинковолодіння та дві земельні ділянки.

Позивач ОСОБА_1, представники відповідачів від Довжицької сільської ради, Маневицької районної державної адміністрації, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, подали до суду письмові заяви, в яких просять слухати справу у їх відсутності, що на думку суду є можливим, позивач позовні вимоги підтримує, а відповідачі їх визнають.

Проаналізувавши матеріали справи, приймаючи до уваги думку сторін, викладену в письмових заявах на ім'я суду, суд вважає, що позов підставний і підлягає до повного задоволення.

Відповідно вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Право власності на земельну ділянку, відповідно вимог ст. 1225 ЦК України, переходить до спадкоємців на загальних підставах, з збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 2 грудня 2013 року, яке видане Довжицької сільської ради Маневицького району Волинської області, доведено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом встановлено, що позивач набула право власності на житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 згідно заповіту.

Дана обставина підтверджується заповітом № 85 від 15 липня 2013 року, посвідченим секретарем Довжицької сільської ради Маневицького району Волинської області, згідно якого спадкодавець ОСОБА_2 все своє майно, в тому числі і житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами заповіла ОСОБА_1

Набуття позивачем у власність цього майна, крім визнання даного факту сторонами та заповіту підтверджується, дослідженими судом,: постановами Маневицької державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 907/ 02 - 31 від 4 грудня 2014 року,№ 908/ 02 - 31 від 4 грудня 2014 року,довідкою № 1747 від 2 грудня 2014 року, витягом з погосподарської книги № 1 за 2011 - 2015 роки по особовому рахунку № НОМЕР_2, виданими Довжицькою сільською радою Маневицького району, якими доведено, що у власності ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 був власний будинок з надвірними будівлями і спорудами, який ОСОБА_1 як спадкоємець прийняла згідно заповіту. Висновком Маневицького архітектурно - планувального підприємства від 4 грудня 2014 року про відповідність індивідуального житлового будинку діючим державним будівельним, санітарним і пожежним нормам, довідкою ТзОВ ,,Волинське агентство нерухомості" від 11 грудня 2014 року доведено, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 відповідає всім цим нормам і є придатним для проживання, його вартість становить 22 000 гривень.

Державними актами на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 056137, серії ВЛ № 052175, виданими Маневицьким відділом земельних ресурсів Маневицького району Волинської області 30 вересня 2004 року та 12 липня 2005 року, та витягами з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок від 9 грудня 2014 року № № 1360/3.17, 1359/3.17, які видані відділом держземагентства у Маневицькому районі Волинської області, встановлено, що ОСОБА_2, належали дві земельні ділянки відповідно для ведення особистого селянського господарства 0.9994 га вартістю 17 441 гривень 27 копійок, для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0.2500 га вартістю 17 333 гривень 92 копійки.

Дані земельні ділянки також успадкувала позивач з вищенаведених підстав, а тому є всі підстави визнати за нею право власності на них.

Право власності на спадкове майно ніким не оспорюється.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215 ЦПК України, ст. ст. 328, 1216, 1217, 1225, 1233, 1269, 1296 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на, належне ОСОБА_2, спадкове майно:

житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1;

земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0. 9994 га., вартістю 17 441 гривень 27 копійок, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ВЛ № 056137, який виданий Маневицьким відділом земельних ресурсів Маневицького району Волинської області 30 вересня 2004 року, та витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 9 грудня 2014 року, № 1360/3.17, виданого відділом держземагентства у Маневицькому районі Волинської області;

земельну ділянку для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0. 2500 га., вартістю 17 333 гривень 92 копійок, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ВЛ № 052175, який виданий Маневицьким відділом земельних ресурсів Маневицького району Волинської області 12 липня 2005 року, та витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 9 грудня 2014 року № 1359/3.17, виданого відділом держземагентства у Маневицькому районі Волинської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили протягом десяти днів з дня його проголошення, якщо не буде подана апеляційна скарга. У випадку подачі апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: