Ухвала

іменем україни

29 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» про стягнення коштів, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, у якому просила стягнути з публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» (далі - ПАТ «Брокбізнесбанк») на свою користь заборгованість за банківськими вкладами та зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» виплатити їй 10 725 520,13 грн.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 23 грудня 2013 року між нею та ПАТ «Брокбізнесбанк» був укладений договір банківського строкового вкладу (депозиту), згідно з яким вона передала банку на зберігання грошові кошти в розмірі 3 325 000 грн на строк 122 дні з 23 грудня 2013 року до 24 квітня 2014 року.

08 січня 2014 року між нею та банком укладено договір банківського вкладу № Р 090691798, за яким вона передала в депозит банківській установі 6 804 500 грн на строк 62 дні з 08 січня до 11 березня 2014 року, та договір № D 090691814, згідно з яким вона передала на зберігання банку 1 000 грн на 122 дні з 08 січня до 10 травня 2014 року.

22 лютого 2013 року між нею та ПАТ «Брокбізнесбанк» укладено договір про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку міжнародної платіжної картки Visa Gold, згідно з яким їй відкрито спеціальний картковий рахунок у гривні.

Однак на порушення договірних зобов'язань до теперішнього часу не повернуто грошові кошти за цими договорами в загальному розмірі 10 725 520,13 грн, з яких за договором від 23 грудня 2013 року - суму вкладу 3 325 000 грн та нараховані відсотки у розмірі 118 060,27 грн, за договорами від 08 січня 2014 року № D 090691798 - суму вкладу 6 804 500 грн і відсотки у розмірі 42 877,67 грн, та № D 090691814 - суму вкладу 1 000 грн і відсотки у розмірі 46,03 грн, за договором від 22 лютого 2013 року - борг в сумі 434 036,16 грн.

Враховуючи наведене, просила задовольнити позов.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 жовтня 2014 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2014 року, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Брокбізнесбанк» на користь ОСОБА_3 10 725 520,13 грн заборгованості за договорами банківського строкового вкладу (депозиту) і договором про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку міжнародної платіжної картки, з яких:

- за договором банківського вкладу від 23 грудня 2013 року № D 090677654 - суму вкладу 3 325 000 грн та нараховані відсотки у розмірі 118 060,27 грн;

- за договором банківського вкладу від 08 січня 2014 року № D 090691798 - суму вкладу 6 804 500 грн та нараховані відсотки у розмірі 42 877,67 грн;

- за договором банківського вкладу від 08 січня 2014 року № D 090691814 - суму вкладу 1 000 грн та нараховані відсотки 46,03 грн;

- за договором про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку міжнародної платіжної картки Visa Gold від 22 лютого 2013 року № D 090343506 - борг в сумі 434 036,16 грн.

У задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Брокбізнесбанк» в особі Івано-Франківського регіонального відділення ПАТ «Брокбізнесбанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення апеляційного суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Судами встановлено, що 23 грудня 2013 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_3 укладено договір банківського строкового вкладу (депозиту), за умовами якого банк прийняв на зберігання від ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 500 000 грн на строк 122 дні з 23 грудня 2013 року до 24 квітня 2014 року. 03 січня 2014 року позивачка додатково внесла на рахунок банку 1 975 000 грн, а 16 січня 2014 року - поповнила вклад на 850 000 грн. Згідно з п. 1.4 цього договору банк щомісячно нараховує вкладникові 24 % річних.

08 січня 2014 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_3 укладено договір № D , за умовами якого банк прийняв на зберігання від ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 4 500 грн на строк 62 дні з 08 січня до 11 березня 2014 року, 25 лютого 2014 року рахунок поповнено на 4 000 000 грн, 27 лютого 2014 року - на 1 000 000 грн, 28 лютого 2014 року - на 1 800 000 грн. Відповідно до п. 1.4 договору цього банк щомісячно нараховує вкладникові 23 % річних.

08 січня 2014 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_3 укладено договір № D 090691814, згідно з яким банк прийняв на зберігання грошові кошти позивача в розмірі 1 000 грн на строк 122 дні з 08 січня 2014 року до 10 травня 2014 року. Відповідно до п.1.4 зазначеного договору банк щомісячно нараховує вкладникові 24 % річних.

22 лютого 2014 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_3 укладено договір, на підставі якого останній відкрито спеціальний картковий рахунок у гривнях. Із вказаного рахунку банком не виплачено позивачу 434 036,16 грн.

На порушення договірних зобов'язань станом на 11 липня 2014 року за вказаними вище договорами утворилася заборгованість у розмірі 10 725 520,13 грн.

28 лютого 2014 року на підставі постанови Правління Національного банку України № 107 ПAT «Брокбізнесбанк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що банк порушив умови договору, тим самим позбавивши позивачку права вільно володіти та користуватися належними їй грошовими коштами.

З такими висновками суду першої інстанції погодився й апеляційний суд та зазначив, що відкликання ліцензії і початок процедури ліквідації банку не означає, що діяльність юридичної особи припинено і банківська установа не повинна виконувати зобов'язання, що виникли в правовідносинах, стороною яких є ОСОБА_3

Проте погодитися з оскаржуваним судовим рішенням апеляційного суду не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Суд зазначене не врахував, не звернув уваги на те, що з 10 червня 2014 року Національним банком України відкликано банківську ліцензію ПАТ «Брокбізнесбанк», і з цього часу банк не має права здійснювати ведення рахунків фізичних та юридичних осіб, тобто фактично позбавлений права виконувати будь-які операції по рахунках власних клієнтів, у тому числі здійснювати будь-які перерахування з рахунку, відкритого на ім'я ОСОБА_3

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з ч. ч. 2, 3, 5 ст. 27 Закону уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи з сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Частиною 2 ст. 28 Закону встановлено, що Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти.

Таким чином, суд першої інстанції, зобов'язуючи банк повернути позивачу кошти з договорами банківського вкладу у зв'язку зі спливом строку дії договору, викладеного вище не врахував, не з'ясував порядок виплати коштів вкладнику в період дії тимчасової адміністрації та в процесі ліквідації банку, чи включено позивача до переліку вкладників для отримання відшкодування з вкладами фізичних осіб за рахунок коштів Фонду в межах гарантованої сум та чи отримував він кошти через банки-агенти, у зв'язку з чим дійшов передчасного висновку про задоволення позову.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд на вказані порушення уваги не звернув, не надав оцінки доводам апеляційної скарги та помилково залишив рішення суду першої інстанції без змін.

За таких обставин апеляційний суд на порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України на зазначені положення закону уваги не звернув, не застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню, доводів сторін як на підтвердження, так і на заперечення позову належним чином не перевірив, не встановив фактичних обставин, від яких залежить правильне вирішення спору.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлені, судове рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» в особі Івано-Франківського регіонального відділення публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко