РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2015

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді - Заворотної О.Л.

секретар судового засідання - Д'якович О.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

представників відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8, треті особи ОСОБА_9, ОСОБА_10 про відшкодування витрат на поховання та моральної шкоди -

встановив:

В червні 2014 року ОСОБА_6 з урахуванням уточнення та доповнення звернулася до суду із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8, треті особи ОСОБА_9, ОСОБА_10 про відшкодування витрат на поховання та моральної шкоди, в обґрунтування якого вказала, що 11.04.2014р. близько 06.00 ОСОБА_2 керуючи мікроавтобусом «Фольксваген ЛТ-35», д.н. НОМЕР_1, здійснюючи перевезення пасажирів по маршруту № 54 «Автостанція № 1 - с. Шаровечка», рухаючись по вул. М. Рибалка в м. Хмельницькому у напрямку вул. Прибузької до проспекту Миру, при проїзді перехрестя з вул. Зарічанська, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_11, матір позивача, яка загинула на місці події. Позивач з урахуванням обставин справи оцінює завдану моральну шкоду в розмірі 150000грн. На поховання своєї матері позивач витратила сумарно 12302грн., з яких 3200 витрати на перевезення автобусом, 5802 грн. - поминальний обід, 3300 грн. - витрати на ритуальні речі та послуги катафалку, з понесених витрат відповідачем ОСОБА_2 відшкодовано 1000грн. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну транспортним засобом «Фольксваген ЛТ-35», д.н. НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2 була застрахована страховим товариством «Глобус». Транспортний засіб «Фольксваген ЛТ-35», д.н. НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_3 З урахуванням вищевикладеного позивач просить стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» в якості відшкодування моральної шкоди в розмірі 14616 грн. та 11300 грн. витрат понесених на поховання, а також стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 135384 грн.

Ухвалою суду від 09 жовтня 2014 року до участі у справі залучено в якості співвідповідача ОСОБА_8.

Ухвалою суду від 17 грудня 2014 року до участі в справі залучено в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_9.

Ухвалою суду від 04 лютого 2015 року до участі у справі залучено в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_10.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, просив в задоволенні вимог до нього відмовити, надав суду пояснення в яких вказав, що під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди був при виконанні трудових обов'язків, його роботодавцем був ОСОБА_9, а тому він не може нести відповідальність за завдану шкоду.

Представник відповідача ОСОБА_4 діючи в інтересах відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, надав суду пояснення в яких вказав, що ОСОБА_2 перебував в трудових відносинах з ОСОБА_9, а тому відповідальність за заподіяну моральну шкоду має нести роботодавець ОСОБА_9

Представник відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений в установленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Відповідачем подано до суду заперечення на позовну заяву, в якому зазначено, що витрати на організацію поминального обіду в розмірі 5802 грн. та витрати на перевезення в розмірі 3200грн. є необґрунтованими, оскільки виходячи з положень ст. 1201 ЦК України, Закону України «Про поховання та похоронну справу», витрати на проведення поминальних обідів та витрати на перевезення проводяться після поховання, то відшкодовувати такі витрати повинен заподіювач шкоди. Крім того, розмір страхового відшкодування, заподіяного смертю фізичної особи, відповідно до п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку. Отже загальний розмір такого страхового відшкодування не може перевищувати 14616 грн. Оскільки позивач звернулась до суду виплата страхового відшкодування може бути проведена на підставі рішення суду

Відповідач ОСОБА_8 в судовому засіданні позов не визнала, подала суду заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, а також письмові заперечення на позов, в яких вказала, що 11.04.2014р. ОСОБА_2 не виконував трудових обов'язків, не перебував на зміні, не виходив на маршрут № 34, обслуговування якого здійснює відповідач. До автомобіля «Фольксваген ЛТ-35», д.н. НОМЕР_1 відповідач не має ніякого відношення. Жодних перевезень на маршруті № 54 не здійснює, а тому відсутні підстави стягувати з неї моральну шкоду.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, просив в задоволенні позову до нього відмовити, надав суду пояснення в яких вказав, що йому на праві власності належав автомобіль «Фольксваген ЛТ-35», д.н. НОМЕР_1, проте 11.01.2014р. надав нотаріально посвідчену довіреність на право розпорядження вказаним автомобілем та сам автомобіль ОСОБА_9, в чиєму володінні вказаний автомобіль і перебував на день настання дорожньо-транспортної пригоди та на сьогоднішній день.

Представник відповідача ОСОБА_5 діючи в інтересах відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, просив в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди відмовити, надав суду заперечення, в яких вказав, що ОСОБА_2 ніколи не перебував у трудових відносинах з ОСОБА_3, а автомобіль «Фольксваген ЛТ-35», д.н. НОМЕР_1, ОСОБА_3 передав у розпорядження ОСОБА_9 на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 11.01.2014 року.

Третя особа ОСОБА_9 в судовому засіданні позов не визнав, вказав, що автомобіль «Фольксваген ЛТ-35», д.н. НОМЕР_1, отримав від ОСОБА_3 тільки в червні 2014 року, а до того вказаний автомобіль в його розпорядженні не перебував. Також вказав, що ОСОБА_2 на роботу не наймав, заробітну плату йому не платив, в подальшому в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений в установленому законом порядку, причини неявки суду невідомі.

Третя особа ОСОБА_10 в судове засіданні не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений в установленому законом порядку, причини неявки суду невідомі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

11.04.2014р. близько 06.00 ОСОБА_2 керуючи мікроавтобусом «Фольксваген ЛТ-35», д.н. НОМЕР_1, здійснюючи перевезення пасажирів по маршруту № 54 «Автостанція № 1 - с. Шаровечка», рухаючись по вул. М. Рибалка в м. Хмельницькому у напрямку вул. Прибузької до проспекту Миру, при проїзді перехрестя з вул. Зарічанська, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_11, матір позивача, яка загинула на місці події.

Постановою від 24.09.2014 року кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000029 від 11 квітня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України закрито в зв'язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_2 складу злочину.

Постановою судді апеляційного суду Хмельницької області від 09.09.2014р., постанову Хмельницького міськрайонного суду від 24.06.2014р. про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП скасовано, а провадження у справі закрито.

Цивільно-правова відповідальність за шкоду заподіяну транспортним засобом «Фольксваген ЛТ-35», д.н. НОМЕР_1 застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», про що свідчить поліс АС/6668326 зі строком дії з 29.02.2014 року по 28.02.2015 року.

04 липня 2014 року представник позивача звернувся із заявою до страховика про виплату страхового відшкодування. Проте, страховою компанією повідомлено, що оскільки представник звернувся із вказаною заявою після звернення до суду із позовною заявою, а також у зв'язку із неузгодженням суми страхової виплати та не наданням банківських реквізитів для перерахування страхової виплати, виплата страхового відшкодування буде проводитись відповідно до рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Порядок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи встановлений статтею 1168 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Відповідно до п. 27.4 ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати.

Відповідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Так, згідно видаткової накладної № 685 від 11.04.2014 та квитанції до касового прибуткового ордера позивач оплатила 3300грн. витрат на поховання матері ОСОБА_11

Крім цього, згідно рахунку № 1/12/04 від 12.04.2014р. та акту виконаних робіт № 1/12/04 від 12.04.2014 вартість послуг з перевезення пасажирів автобусом за маршрутом Хмельницький-Ізяслав-Хмельницький становить 3200грн. Проте розрахункової квитанції чи чеку про проведення розрахунку за надані послуги позивачем не надано. Також не надано розрахункових документів про проведення розрахунку позивачем за поминальний обід в сумі 5802,00грн.

Згідно п. 27.3. ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку, батькам, дітям. Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного потерпілого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» мінімальна заробітна плата становить 1218грн., а отже загальний розмір такого страхового відшкодування становить 14616грн.

З врахуванням вищевикладеного позовні вимоги до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» підлягають задоволенню частково, а саме підлягають стягненню витрати на поховання в сумі 3300 грн. та 14616грн. моральної шкоди. Щодо стягнення солідарно з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8 моральної шкоди, то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки встановлено статтею 1187 ЦК України, за умовами якої джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 06 листопада 2013 року у справі № 6-108цс13, положення ст. ст. 1187, 1188 ЦК України є спеціальними по відношенню до ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, у зв'язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам.

Аналіз норм ст. ст. 1167, 1172, 1187, 1188 ЦК України дає підстави для висновку про те, що шкода, (в тому числі моральна), завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

У п.4 постанови № 6 Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року надано приблизний перелік володільців джерел підвищеної небезпеки, до яких, зокрема, належать власники джерел підвищеної небезпеки (кооперативи, акціонерні товариства, громадяни тощо); організації, що володіють джерелами підвищеної небезпеки на праві повного господарського відання або на праві оперативного управління (державні підприємства та установи); організації та громадяни, що володіють джерелами підвищеної небезпеки на підставі відповідних договорів (договору оренди, підряду); громадяни, які мають доручення на керування транспортним засобом; організації, що володіють джерелами підвищеної небезпеки на підставі адміністративного акта про передачу їх у тимчасове користування.

У свою чергу матеріальна або фактична ознака володільця джерела підвищеної небезпеки означає, що особа повинна здійснювати фактичне володіння (експлуатацію, використання, зберігання, утримання) небезпечними об'єктами. У разі, якщо управління небезпечним об'єктом передається третій особі без належного юридичного оформлення (наприклад, управління транспортним засобом без оформлення довіреності), вважається, що об'єкт не виходить із володіння його безпосереднього володільця, і саме він нестиме відповідальність за заподіяну шкоду.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володільця небезпечного об'єкта буде зобов'язано відшкодувати шкоду незалежно від вини цієї особи. Перед потерпілим несуть однаковий обов'язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об'єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Власником транспортний засіб «Фольксваген ЛТ-35», д.н. НОМЕР_1 станом на 11.04.2014р. був ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2. Проте 11.012014 року ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_9 та ОСОБА_12 розпоряджатись вказаним транспортним засобом, надавши нотаріально посвідчену довіреність строком на десять років з правом передоручення, яка посвідчена приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_13, зареєстровано в реєстрі за № 58.

Крім цього, судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_8 11.04.2011 року уклали трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю. Вказаний трудовий договір зареєстрований в Хмельницькому міському центрі зайнятості. ОСОБА_2 прийнятий на роботу водія, а 08.05.2014р. звільнений за згодою сторін відповідно до ст. 36 п. 1 КЗпП.

Відповідно до договору про спільну діяльність між перевізником та власником транспортного засобу від 22.02.2012 року ОСОБА_8 забезпечує обслуговування пасажирів на автобусному маршруті загального користування № 34 «Завод «Катіон» - «Лезневе».

Відповідно до наданого ОСОБА_8 подорожнього листа № 28 маршруту № 34 за 11.04.2014 року, на маршруті працював водій ОСОБА_14

Згідно договору про спільну діяльність між перевізником та власником транспортного засобу від 23.02.2012р., укладеного між ФОП ОСОБА_10 та ФОП ОСОБА_3, з метою забезпечення обслуговування пасажирів на автобусному маршруті загального користування № 54 «Керамзитовий завод - Автостанція № 1» ОСОБА_3 здійснює пасажирські перевезення на автобусі марки «Фольксваген ЛТ-35», д.н. НОМЕР_1.

Таким чином, ОСОБА_2 11.04.2014 року на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди був при виконанні трудових обов'язків.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив, що працював разом із ОСОБА_2 на маршруті № 54 позмінно. 11.04.2014 року ОСОБА_2 працював на зміні. Ключі від автобуса та свідоцтво про реєстрацію їм надав ОСОБА_9, розрахунки за виконану роботу з січні 2014 року і ОСОБА_15 і ОСОБА_2 проводили з ОСОБА_9

З урахуванням вищевикладеного, судом в порядку ч.4 ст. 10 ЦПК України роз'яснено представнику позивачу право залучити ОСОБА_9 в якості співвідповідача, проте такого клопотання представник позивача не заявив.

Відповідно до висловленої Верховним Судом України правової позиції у постанові від 5 грудня 2012 року в справі № 6-145цс12, власник джерела підвищеної небезпеки зобов'язаний відшкодувати моральну шкоду, завдану смертю особи, незалежно від своєї вини.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 17 жовтня 2012 року в справі № 6-114цс12, де Судовою палатою у цивільних справах визнано обов'язок володільця джерела підвищеної небезпеки відшкодувати заподіяну моральну шкоду, незалежно від вини останнього чи факту виплати страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Оцінивши подані докази в сукупності суд приходить до висновку, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8 є неналежними відповідачами у зв'язку з чим в задоволенні позовних вимог щодо солідарного стягнення моральної шкоди в розмірі 135384 грн. належить відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК позивач звільнена від сплати судового збору при поданні позовної заяви, отже з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» належить стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 179,16грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-59, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1167, 1187, 1188, 1172, 1201 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», постановою № 6 Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_6 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8, треті особи ОСОБА_9, ОСОБА_10 про відшкодування витрат на поховання та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь ОСОБА_6 3300 грн. (три тисячі триста гривень 00 коп.) витрат на поховання та 14616 грн. (чотирнадцять тисяч шістсот шістнадцять гривень 00 коп) моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь держави судовий збір в розмірі 179,16грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Хмельницької області, через Хмельницький міськрайонний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: