Справа № 489/1183/15-ц
Номер провадження 2/489/1144/15
РІШЕННЯ

Іменем України

13 травня 2015 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до ОСОБА_2 (далі-відповідач) про стягнення компенсації матеріальної і моральної шкоди та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 (далі-третя особа) до ОСОБА_2 про стягнення компенсації матеріальної і моральної шкоди,

встановив

В лютому 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, обґрунтовував свої вимоги тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю позивача було заподіяно значні пошкодження, внаслідок чого позивачем було проведено ремонт транспортного засобу. Крім того, позивач зазначає, що в результаті ДТП йому було завдано багато незручностей. Проблеми були пов'язані з відсутністю автомобіля, через що на тривалий час позивач мусив користуватися громадським транспортом.

Посилаючись на викладене позивач просив стягнути з відповідача відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної його транспортному засобу в загальному розмірі 37 838, 16 грн., та відшкодування моральної шкоди.

12 травня 2015 року до суду надійшла заява про вступ в справу третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_3.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13.05.2015 було вирішено об'єднати в одне провадження позовні вимоги за позовом третьої особи про стягнення з відповідача матеріальної і моральної шкоди з первісними вимогами ОСОБА_1

В судовому засіданні представник позивача підтримала позов в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, наполягала на задоволенні позову.

Третя особа підтримав позов в повному обсязі, просив задовольнити позов.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав, просив відмовити в задоволенні позову. Позовні вимоги третьої особи визнав частково, а саме матеріальну шкоду визнав повністю, в частині моральної шкоди не визнав.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини.

26.05.2015 в м. Миколаєві на пр. Жовтневому в районі буд. 42 відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої відповідач допустив зіткнення зі стоячим попереду автомобілем "DAEWOO LANOS TF 69Y" р/н НОМЕР_2 під керування позивача.

Пошкодження автомобіля підтверджуються доданими до справи фото таблицями (а. с. 12-17).

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вироку Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21.01.2015 відповідача було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Згідно ч. 2 ст. 1177 ЦК України умови та порядок відшкодування майнової шкоди, завданої майну фізичної особи, яка потерпіла від злочину, встановлюються законом.

Позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану вчиненням злочину.

Проте, на підставі матеріалів справи, суд робить висновок про те, що автомобіль не належить позивачу, а тому його вимоги про відшкодування матеріальної шкоди є безпідставними.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача моральну шкоду. В обґрунтування своїх позовних вимог він посилався на те, що моральну шкоду, завдано йому безпосередньо пошкодженням автомобіля, а саме: витрата коштів на його ремонт, необхідність користуватися громадським транспортом, обмеження права на відпочинок, пов'язане з відсутністю автомобіля).

Враховуючи те, що позивачем не надано доказів права власності або права користування автомобілем, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення вимог про стягнення компенсації моральної шкоди завданої пошкодженням автомобіля.

12.05.2015 до суду надійшла позовна заява третьої особи про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Згідно доданого до справи свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а. с. 43) автомобіль є власністю третьої особи - ОСОБА_3

В судовому засіданні відповідач визнав позов в частині стягнення з нього на користь третьої особи матеріальної шкоди у розмірі 37 838, 16 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Визнання відповідачем позову третьої особи не суперечить вимогам закону та не порушує права третіх осіб, а тому на підставі ч. 4 ст. 174 ЦК України вимоги про стягнення компенсації матеріальної шкоди підлягають задоволенню.

В позовній заяві третя особа просить про стягнення на її користь моральної шкоди, адже у зв'язку з тривалою відсутністю транспортного засобу зазнала суттєвих труднощів: моральні страждання з приводу пошуку коштів на ремонт автомобіля, обмеження права на законний відпочинок, користування громадським транспортом за необхідністю.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму ВСУ N 4 від 31.03.95 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати не майнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно п. 4 зазначеної постанови у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Отже, при прийнятті рішення про відшкодування моральної шкоди, необхідно встановити наявність трьох елементів:

1) шкода була завдана внаслідок неправомірних дій особи, які призвели до моральних страждань;

2) наявність причинно - наслідкового зв'язку між діями винного та наслідками;

3) вина такої особи.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком суду було встановлено факт вчинення злочину відповідачем, доведена його вина.

Суд виходить з того, що моральна шкода заподіяна третій особі неправомірними діяннями відповідача, що полягали у вчинені ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, втілена у моральних стражданнях, незручностях, що викликані відсутністю автомобіля та зміні нормальних умов життя.

Суд враховує порушення прав третьої особи, які призвели до його моральних страждань, зміні нормальних умов існування, керуючись принципом розумності, враховуючи характер і обсяг моральних страждань, виходячи з справедливих міркувань, суд вважає розумною компенсацією моральної шкоди в розмірі 300 грн.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що первісний позов задоволенню не підлягає, а позов третьої особи підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

За такого з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за задоволення матеріальної вимоги 378,38 грн. (1 % від задоволених вимог) та за немайнову вимогу про стягнення компенсації моральної шкоди - 243,6 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації матеріальної і моральної шкоди в повному обсязі.

Позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації матеріальної і моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідент. номер - НОМЕР_1, зареєстрованого АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 компенсацію матеріальної шкоди в сумі 37 838 (тридцять сім тисяч вісімсот тридцять вісім) грн. 16 коп. та компенсацію моральної шкоди в сумі 300 (триста) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 621,98 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв