№ 308/2973/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12.08.2015 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Данко В.Й.,

при секретарі Струтинська Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді, в приміщенні суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи служби у справах дітей виконавчого комітету Ужгородської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, за участю третьої особи служби у справах дітей виконавчого комітету Ужгородської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі, який 10.04.2007 року було розірвано. Від даного шлюбу народилася дитина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. З часу розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере. Останнім часом відповідач безпідставно з обєктивних причин та субєктивних причин чинить перешкоди позивачці у здійсненні нею заходів, спрямованих на покращення здоровя житини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Зокрема, відповідач відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд малолітнього ОСОБА_2 за кордон для відпочинку та оздоровлення. Останній дозвіл на виїзд сина був оформлений 11.09.2013 року терміном з 12.09.2013 року по 21.12.2014 року. Після спливу даного строку, ОСОБА_4 не надає відповідного дозволу. У звязку з чим, просить суд задовольнити позов, а саме винести рішення, яким надати дозвіл матері ОСОБА_1 на виготовлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон (проїзний документ дитини), отримання відповідних дозволів (віз) в консульських установах для неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 без дозволу (згоди) батька дитини ОСОБА_4, надати дозвіл матері ОСОБА_1 на виїзд за кордон до країн: Республіка Угорщина, Республіка Словаччина, Чеська Республіка, Республіка Польща, Турецька Республіка, Держава Ізраїль, Арабська Республіка Єгипет, Республіка Грузія, США, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та перетину Державного кордону України строком на три роки з дня набрання рішення суду законної сили без дозволу (згоди) та супроводу батька дитини ОСОБА_4 у супроводі матері ОСОБА_1.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Пояснив, що місце перебування відповідача на даний час не відоме, так як він перебуває в Донецькій Народній Республіці і звязок з ним відсутній. А тому, посилаючись на обставини, викладені в позові просив суд винести рішення, яким надати дозвіл матері ОСОБА_1 на виготовлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон (проїзний документ дитини), отримання відповідних дозволів (віз) в консульських установах для неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 без дозволу (згоди) батька дитини ОСОБА_4, надати дозвіл матері ОСОБА_1 на виїзд за кордон до країн: Республіка Угорщина, Республіка Словаччина, Чеська Республіка, Республіка Польща, Турецька Республіка, Держава Ізраїль, Арабська Республіка Єгипет, Республіка Грузія, США, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та перетину Державного кордону України строком на три роки з дня набрання рішення суду законної сили без дозволу (згоди) та супроводу батька дитини ОСОБА_4 у супроводі матері ОСОБА_1.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, а тому суд приходить до переконання про можливість розгляду справи у відсутності відповідача згідно вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК, ч. 1 ст. 224 ЦПК України та ухвалює заочне рішення.

Представник третьої особи ОСОБА_6 в судовому засіданні просив винести рішення на розсуд суду.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, суд приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі, який 10.04.2007 року було розірвано (Свідоцтво про розірвання шлюбу Серії 1 НО №149414 від 13.01.2009 року).

Від даного шлюбу народилася дитина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про народження Серії 1 НО №422939 від 17.11.2004 року).

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Так, рівність прав і обов'язків батьків стосовно дітей має дотримуватися незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи ні. Одне з питань, яке має вирішуватися за взаємною згодою батьків дитини - реалізація права дитини на свободу пересування. В Сімейному Кодексі України це питання не регламентується. А відповідно до ст. 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім'ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

У відповідності до п.2 ч.2 ст.4 ЗУ «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Судом встановлено, що з часу розірвання шлюбу ОСОБА_4 участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, безпідставно з обєктивних причин та субєктивних причин чинить перешкоди позивачці у здійсненні нею заходів, спрямованих на покращення здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Окрім того, місцем перебування ОСОБА_4 є м. Макіївка, Донецької області, внаслідок чого виникають складнощі при оформленні дозвільних документів на виїзд дитини для оздоровлення і відпочинку за кордон.

Також, з пояснень позивачки в позовній заяві та її представника в судовому засідання вбачається, що ОСОБА_4 без відповідних на те підстав, в супереч інтересам дитини відмовляється надати такий дозвіл.

Згідно п.п.п. 4.2.8 Постанови від 27.01.1995 року №57, затвердженою КМ України «Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд з України громадян, які не досягли 16 річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріальної згоди другого з батьків рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до вимог п. 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України №231 від 31.03.1995 р., у редакції постанови КМ України №380 від 24.03.2004 року, оформлення проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. В п. 20 вищевказаних Правил визначено, що проїзний документ оформляється на три роки або до досягнення дитиною 18-річного віку

З наявних в матеріалах справи Довідки №7 від 12.03.2015 року, виданої Федерацією дзюдо Закарпатської області та №44 від 12.03.2015 року, виданою дитячо юнацькою спортивною школою №1 вбачається, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 навчається в Дитячо спортивній школі №1 м. Ужгород на відділенні дзюдо та активно приймає участь у Міжнародних та Всеукраїнських змаганнях.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ч.1 ст.60 ЦК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом також встановлено, що позивачка турбуючись про виховання та утримання дитини, має бажання та можливість виїзду за кордон, де може забезпечити відпочинок і оздоровлення дитини.

Однак, даючи оцінку встановленим обставинам та доданим до справи доказам, беручи до уваги інтереси дитини та враховуючи той факт, що позивачкою в підтвердження своїх вимог не надано жодного доказу про дату наміченої поїздки для професійних змагань чи оздоровлення дитини із зазначенням конкретної країни, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, а саме надає дозвіл матері дитини на отримання дозволів в консульських установах для ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та виїзд дитини без дозволу та супроводу батька у визначений судом перелік країн стороком на один рік.

Щодо вимог позивачки про надання їй дозволу без згоди батька ОСОБА_4 оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя строком на три роки, то дана вимога підлягає частковому задоволенню, так як у судовому порядку здійснюється захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, при цьому здійснювати захист прав на майбутнє суд не може. Питання щодо доцільності надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон має вирішуватися у кожному конкретному випадку при умові разової поїздки.

Керуючись ст.ст. 8, 141 СК України, ст. 313 ЦК України, Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМ України від 27.01.1995 р. № 57 із змінами, Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України №231 від 31.03.1995 р., у редакції постанови КМ України №380 від 24.03.2004 року, ст.ст. 10, 11, 60, 61,88,174 209, 213-215, 294, 296 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи служби у справах дітей виконавчого комітету Ужгородської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька задовольнити частково.

Надати дозвіл матері ОСОБА_1 на виготовлення паспорту громадянина ОСОБА_7 для виїзду за кордон (проїзний документ дитини), отримання відповідних дозволів (віз) в консульських установах для неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 без дозволу (згоди) батька дитини ОСОБА_4.

Надати дозвіл матері ОСОБА_1 на виїзд за кордон до країн: Республіка Угорщина, Республіка Словаччина, Чеська Республіка, Республіка Польща, Турецька Республіка дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та перетину Державного кордону України строком на один рік з дня набрання рішення суду законної сили без дозволу (згоди) та супроводу батька дитини ОСОБА_4 у супроводі матері ОСОБА_1.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти діб до Апеляційного суду Закарпатської області і набере законної сили в разі неподання такої в установлений строк.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: ОСОБА_8