Справа № 667/3842/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року Комсомольський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого - судді: Прохоренко В.В.

при секретарі: Сільчик Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом посилаючись на те, що рішенням апеляційного суду Херсонської області від 29.01.2013 року стягнуто з ОСОБА_3 на її користь у рахунок безпідставно набутого майна 2500 доларів США, що еквівалентно 20000 грн. На виконання зазначеного рішення 27.03.2014 року Суворовським районним судом м. Херсона було видано виконавчий лист. Однак у відкритті виконавчого провадження їй було відмовлено у зв'язку з пропущенням строку пред'явлення виконавчого документу до виконання. Оскілки рішення суду на час звернення до суду не виконано, а відповідач відповідно до розписки зобов'язалась сплатити 2500 доларів США до 20.06.2011 року. Просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість у суму 16864, 70 грн. з урахуванням різниці у курсі валют, встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних, яка складається з основної суми боргу - 12442,72 грн., 3% річних - 2215,88 грн., інфляційних витрат - 2206,10 грн.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги збільшили враховуючи підвищення курсу валют, тому просили стягнути з відповідача на користь позивача загальну суму боргу 48250 грн., з яких основна сума боргу ( різниця у курсі валют) становить 43828, 02 грн., 3% річних - 2215,88 грн., інфляційні витрати 2206, 10 грн.

Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову.

Дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що на підставі рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 15 липня 2010 року було застосовано двосторонню реституцію, а саме: ОСОБА_1 було повернуто 56 812,00 грн., а ОСОБА_3 - передана у власність квартира, яка знаходилася деякий час у користуванні ОСОБА_1

Під час виселення із квартири ОСОБА_3, як нова власниця квартири, пообіцяла виплатити ОСОБА_1 вартість зробленого нею ремонту в сумі 7 500,00 дол. США. З цієї суми ОСОБА_3 сплатила лише 5 000 дол. США, а решту суми зобов'язалася сплатити до 20 червня 2011 року, про що свідчить відповідна розписка.

Отже сторони уклали договір в розумінні ЦК України, який породив у відповідача грошове зобов'язання у разі несплати нею 20 000 грн.

Оскільки зазначену суму у встановлений термін ОСОБА_3 не сплатила, рішенням апеляційного суду Херсонської області від 29 січня 2013 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто 20 000 грн. у рахунок безпідставно набутого майна. Рішення апеляційного суду набрало чинності.

На виконання рішення апеляційного суду Херсонської області від 29 січня 2013 року Суворовським районним судом м. Херсона 27 березня 2014 року видано виконавчий лист № 2120/4761/12 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 20 000 грн.

Постановою старшого державного виконавця ВДВС Комсомольського РУЮ у м. Херсоні від 10 квітня 2014 року відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа у зв'язку з пропуском строку пред'явлення його до виконання.

Постановою старшого державного виконавця ВДВС Комсомольського РУЮ у м. Херсоні від 06 червня 2014 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2120/4761/12, виданого Суворовським районним судом м. Херсона 27 березня 2014 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 20 000 грн.

Постановою старшого державного виконавця ВДВС Комсомольського РУЮ у м. Херсоні від 25 червня 2014 року виконавче провадження з примусового виконання рішення апеляційного суду Херсонської області від 29 січня 2013 року закінчено у зв'язку з фактичним його виконанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав встановлених ст. 11 ЦК України (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Однією з встановлених ч. 2 ст. 11 ЦК України підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу входить до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині стягнення 3 % річних та інфляційних витрат за період з 29.01.2013 року (дати ухвалення рішення) по 12.06.2014 року ( дата фактичної виконання зобов'язання), оскільки судом встановлено, що між сторонами має місце грошове зобов'язання, невиконання якого створює підстави для застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Тому з ОСОБА_3 підлягає стягненню 3 % річних за період з 29.01.2013 року по 12.06.2014 року в розмірі 821,92 грн., які вираховуються за формулою 20000(сума заборгованості)*3/ 500 (кількість днів прострочення)/365/100. Також з ОСОБА_3 підлягають стягненню інфляційні витрати в розмірі 2260 грн. за період з 29.01.2013 року по 12.06.2014 року, які вираховувались за формулою 20000 (сума заборгованості)* 0,113 (сума індексів споживчих цін за вказаний період).

Вимоги позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу з урахуванням різниці в курсі валют, суд вважає, є необґрунтованими, оскільки судовим рішенням від 29.01.2013року було стягнуто суму боргу у розмірі 20000грн., що еквівалентно 2500 доларів США на час ухвалення судового рішення, тобто судом визначена сума грошового зобов'язання у національній валюті - гривні.

Відповідно до положень ч.3 ст.80 ЦПК України з ОСОБА_1 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір 238,90 грн.

Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, враховуючи що позивачем при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 243, 60 грн., а заявлені вимоги задоволено лише на суму 3081,92 грн., що становить 6, 4 % від заявлених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 15,60 грн.

Керуючись ст. ст. 10,11, 57,60, 88, 209, 212, 214-215, ЦПК України, ст. ст. 509, 611,625,626 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3% річних в розмірі 821,92 грн. та інфляційні витрати в розмірі 2260 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 15,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 238,90 грн.

В решті позову відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області через Комсомольський районний суд м. Херсона шляхом подання апеляційної скарги на протязі 10 днів з моменту проголошення рішення.

Суддя: В.В.Прохоренко