Суддя Бугера О. В.
Справа № 644/6460/15-ц
Провадження № 2/644/1949/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова

у складі: головуючого судді Бугери О.В.,

при секретарі Ілові А.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про зняття арешту з нерухомого майна, 3-і особи у справі ОСОБА_4, ОСОБА_5, за позовом 3-ї особи, що заявила самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_4 до ОСОБА_3 відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про визнання неправомірною та скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, зобов'язання зняти арешт, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачем ОСОБА_1 подано до суду відповідний позов. В обґрунтування позову зазначено, що в травні 2015 року він випадково дізнався про наявність заборони на відчуження з квартири, що є об'єктом спільної сумісної власності та розташована за адресою м.Харків вул.В.Кільцева, 14/128. Арешт накладений 18.08.2009 року за №8975262 реєстратором Харківською філією державного підприємства Інформаційний центр Міністерства юстиції України на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 451-19/09 від 17.08.2009 року ОСОБА_3 ВДВС Харківського міського управління юстиції. Відповідач на його запит повідомив, що арешт накладений в рамках виконавчого провадження відкритого на підставі постанови ВДАІ від 23.11.2008 року про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в сумі 425 гривень. За довідкою ВДАІ в Харківській області станом на 28.04.2015 року не обліковуються штрафи, які не були ним сплачені. За даними відповідача виконавчий документ був повернутий стягувачу, але забезпечення виконання не було скасовано. Зазначав, що заборона на відчуження не дозволяє йому вільно розпоряджатись майном. Відповідно до вимог ст.319 ЦК України просив усунути перешкоди у здійсненні права користування квартирою.

Просив зобов'язати ОСОБА_3 ВДВС зняти арешт з квартири, яка знаходиться за адресою м.Харків вулиця Велика Кільцева, 14/128, який був накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 451-19/09 від 17.08.2009 року ОСОБА_3 ВДВС Харківського міського управління юстиції, реєстраційний номер обтяження 8975262 на виконання постанови ВДАІ від 23.11.2008 року про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 425 гривень.

В ході розгляду справи ОСОБА_4, 3-ю особою, подано позовну заяву, в обґрунтування якої зазначено, що він є співвласником квартири АДРЕСА_1. Квартира належить йому та ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_5 на справі спільної сумісної власності. Постановою державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС було накладено арешт на квартиру, при цьому не було враховано, що квартира є спільною сумісною власністю, порушено порядок накладання арешту передбачений вимогами Закону України Про виконавче провадження. Накладання арешту на майно можливо лише у разі відсутності коштів боржника та цінностей достатніх для задоволення вимог стягувача. Вважав, що арешт майна в цілому є порушенням його прав як співвласника майна, відповідно до вимог ст.391 ЦК України вважав, що він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права власності.

Просив визнати неправомірною та скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №451-19/09 від 17.08.2009 року ОСОБА_3 відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції. Зобов'язати ОСОБА_3 відділ державної виконавчої служби Харівського міського управління юстиції зняти арешт з квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2, реєстраційний номер обтяження 8975262 та належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_1.

Представник позивача ОСОБА_7 вимоги позову підтримала, просила їх задовольнити, не заперечувала проти задоволення вимог ОСОБА_8.

Представник відповідача ОСОБА_3 ВДВС Харківського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, в прийнятті рішення покладаються на розсуд суду.

3-я особа, що заявила самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_4, подав суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та свої вимоги та вимоги ОСОБА_1, підтримав.

3-я особа ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилась, подала суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_4 підтримала.

Суд, вислухавши доводи представника позивача ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_1 є співвласниками квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_2. Квартира належить на праві спільної сумісної власності відповідно до свідоцтва про право власності від 07.12.1998 року, реєстраційний номер 7-98-138486. (а.с.14).

ОСОБА_6, помер 26 липня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Згідно до довідки відділення з обслуговування Орджонікідзевського району відділу ДАІ з обслуговування міста Харків ГУМВСУ в Харківській області за даними бази організаційно-інформаційного забезпечення УДАІ ГУМВС України в Харківській області не сплачені штрафні санкції за порушення ПДР станом на 28.04.2015 року за ОСОБА_1 - відсутні (а.с.4).

Відповідно до копії витягу з Реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 18.08.2009 року 11:20:22 за №8975262 реєстратором Харківська філія державного підприємства Інформаційний центр Міністерства юстиції України було зареєстровано обтяження за типом обтяження арешт нерухомого майна, об'єкт обтяження квартира АДРЕСА_3, обтяжувач ОСОБА_3 відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, підстава постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №451-19/09 від 17.08.2009 року(а.с.5).

За даними відповідача за перевірками єдиного державного реєстру виконавчих проваджень встановлено, що 23.02.2009 року до ВДВС на виконання надійшла постанова ВДАІ від 23.11.2008 року про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 425 грн. 18.08.2009 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу. Інша інформація стосовно виконання виконавчих документів де боржником є ОСОБА_1, а також щодо накладання арешту на майно яке йому належить у відділі відсутня. (а.с.6).

З урахуванням встановлених судом обставин, суд вважає, що провадження в частині позовних вимог позову ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо : захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до положень норм ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Встановлено, що на належне ОСОБА_1 майно арешт був накладений державним виконавцем в рамках виконавчого провадження при виконанні постанови ВДАІ про накладання штрафу, в порядку реалізації державним виконавцем повноважень, передбачених ст. 55 Закону України „Про виконавче провадження в редакції, що була діючою на час вчинення названої виконавчої дії.

Таким чином, за змістом вимог ОСОБА_1, що був боржником у виконавчому провадженні і права якого були порушені саме в результаті дій державного виконавця з накладання арешту на майно при виконанні постанови ДАІ, захист вказаних прав здійснюється у спосіб, визначений Законом України „Про виконаче провадження, а не ст. 391 ЦК України.

До юрисдикції адміністративних судів належать справи за позовами про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) належать до справ адміністративної юрисдикції незалежно від суб'єкта звернення до суду (частина п'ята статті 82 Закону України "Про виконавче провадження")

Тобто, ОСОБА_1 обрано не вірний спосіб захисту порушеного права та його право підлягає захисту в порядку адміністративного судочинства шляхом звернення до відповідного адміністративного суду.

Що стосується вимог 3-ї особи ОСОБА_8, то вимоги позову підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 18.08.2009 року державним виконавцем було накладено арешт на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3.

Співвласниками квартири є ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_1

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Враховуючі відповідні положення державним виконавцем при надходженні виконавчого документу було вжито відповідні заходи та підстав для визначення такої постанови неправомірною та її скасування суд не вбачає.

Відповідно до статті 60 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

В даному випадку право власності ОСОБА_8 не оспорюється. Як встановлено в судовому засіданні при вирішення питання про накладання заборони на відчуження не було враховано, що квартира є спільною сумісною власністю, в тому числі й позивача ОСОБА_8. Даних про звернення державного виконавця до суду з приводу визначення частки боржника ОСОБА_7 в ході розгляду справи не встановлено.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» У разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження

При вирішення питання про повернення виконавчого документа державним виконавцем не було вирішено питання про скасування вжитих заходів. На момент розгляду справи ОСОБА_7 не має будь-яких виконавчих проваджень, де він є боржником. Оскільки виконавче провадження знищене, суд вважає, що не є можливим зобовязати державного виконавця зняти арешт, оскільки винесення відповідних постанов можливо лише в рамках виконавчого провадження.

Відповідно до ст.16 ЦК України, позивач має право вимагати захисту своїх прав шляхом припинення дії, яка порушує його право.

На підставі викладеного, суд вважає можливим позовні вимоги ОСОБА_8 задовольнити частково та зняти арешт з квартири.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 319, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 208-218 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

ВИРІШИВ:

Провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 закрити. Роз'яснити право на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково.

Зняти арешт з квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3, та належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_7,

ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, що був накладений 18.08.2009 року 11:20:22 за №8975262 реєстратором Харківська філія державного підприємства Інформаційний центр Міністерства юстиції України на підставі постанови ОСОБА_3 відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції №451-19/09 від 17.08.2009 року.

Повний текст рішення виготовлений 17.08.2015 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження. Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Харківської області через Орджонікідзевський районний суд м.Харкова шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий: суддя Бугера О.В.