Справа № 755/4140/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

"28" квітня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Нестеровському Б.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовом: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ?? частини з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення нею (дитиною) повноліття.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем по справі ОСОБА_2 03 лютого 2011 року був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу вони мають спільну дитину: дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між ними в установленому чинним законодавством порядку був розірваний 02 жовтня 2014 року відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва по справі № 755/23487/14-ц. Відповідач не бере ніякої участі у вихованні дитини і не забезпечує її у матеріальному плані взагалі.

Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст. ст. 74, 75, 76 ЦПК України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чи ном повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача та відповідача, та за згодою позивача постановити заочне рішення.

У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, доводи поданої позивачем заяви, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 03 лютого 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_1) було укладено шлюб (а.с.4).

Сторони від шлюбу мають малолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2014 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с.5).

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач проживає разом з малолітньою донькою за адресою: АДРЕСА_6. Відповідач проживає окремо від них, постійної участі у вихованні та утриманні дитини не приймає.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Частиною 9 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно з вимогами ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій або натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Частиною 9 статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Таким чином, при визначенні розміру аліментів, який буде стягуватись на утримання малолітньої дитини, суд з урахуванням положень ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище позивача, перебування малолітньої доньки на утриманні позивача, та враховуючи, що заперечень щодо спростування вимог позивача відповідачем надано не було, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, підлягають задоволенню.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у відповідності до ст.. 88 ЦПК України від сплати якого при зверненні до суду була звільнена позивач.

На підставі викладеного, керуючись ст. 51 Конституції України, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст.10, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224-228, 294, 367 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Черкаси, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, проживаючої за адресою: АДРЕСА_6, на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 23 лютого 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Черкаси, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: