Справа № 336/1926/15-ц
Провадження № 2/336/1343/2015
Р І Ш Е Н НЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2015 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Жупанової І.Б., при секретарі Брагіній І.В., з участю позивача, представника позивача за довіреністю ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи за довіреністю ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, третя особа: Міське комунальне підприємство "Основаніє", про визначення порядку користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, уточненим в ході слухання справи, до відповідача, в якому просить суд визначити порядок користування житловим приміщенням: квартирою АДРЕСА_1, виділивши ОСОБА_2, у користування кімнату № 6 площею 12,5 кв.м., а відповідачам: ОСОБА_2, ОСОБА_6 - кімнату № 7, площею 17,3 кв.м. Підсобні приміщення залишити в загальному користуванні.

В позові пояснив, що квартира АДРЕСА_1 знаходиться на балансі МКП "Основаніє", загальною площею 49,6 кв.м., житловою площею 29,8 кв.м., складається з двох кімнат: площею 12,5 кв.м. та 17.3 кв.м., в якій зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_2, ОСОБА_6

У позивача з відповідачем склалися складні стосунки, ОСОБА_2 постійно перешкоджає позивачу в користуванні квартирою, у них виникають спірні питання щодо сплати комунальних послуг, у зв'язку із чим виникла необхідність змінити умови договору найму житлового приміщення.

В судовому засіданні позивач та його представник уточнені позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав.

Третя особа у судовому засіданні проти позовних вимог не заперечує.

Вислухавши пояснення сторін, представника позивача, представника третьої особи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки він відповідає вимогам закону та обґрунтований письмовими доказами.

У зв'язку із наведеним, з урахуванням вимог ч.4 ст. 174 ЦПК та п. 11 ч.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" № 14 від 18.12.2009 року, згідно якого за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом, суд вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову та задовольнити позовні вимоги.

Судом встановлено, 16.05.1986 року був виданий ордер на житлове приміщення № 2725 ОСОБА_7 з сім'єю з 3 чоловік на право зайняття житлового приміщення житловою площею 30,14 кв.м., яке складається з 2 ізольованих кімнат. Склад сім'ї: ОСОБА_5 - син, ОСОБА_2 - син (а.с.7).

Згідно облікової картки квартиронаймачем є ОСОБА_5 і разом з ним зазначені: ОСОБА_6, 2004 р.н., син, ОСОБА_4, 1975 р.н., брат (а.с.6).

Зазначені особи і на даний час зареєстровані в зазначеній квартирі, що підтверджується довідкою № 183 від 27.02.2015 року (а.с. 4).

Відповідно до копії експлікації спірна квартира загальною площею 49,6 кв. м, житловою площею 29,8 кв. м складається із двох ізольованих житлових жилих кімнат: площею 17,3 кв. м, 12,5 кв. м, кухні площею 8,3 кв. м, ванної кімнати, вбиральні, коридору.

Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Так, держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Згідно ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Відповідно до ст.47 ЖК України норма жилої площі в Україні встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу.

Згідно п.53 "Правил обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов та надання їм житлових приміщень в Українській СРСР", затверджених постановою Ради Міністрів УРСР та Укрсовпрофа від 11.12.1984 року №470, розмір житлової площі не може перевищувати 13,65 м2. на людину, але не може бути меншим ніж рівень середньої забезпеченості громадян житловою площею в даному населеному пункті. Рівень середньої забезпеченості громадян житловою площею в населеному пункті визначається і періодично переглядається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів спільно з радами профспілок виходячи з даних статистичної звітності.

Згідно постанови Запорізького виконкому обласної Ради народних депутатів та президії обласної ради профспілок №2 від 08.01.1985 року "Про правила обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов та надання їм житлових приміщень" рівень середньої забезпеченості житловою площею в м. Запоріжжі визначений в 8 м2. Мінімальний розмір житлової площі на кожного члена сім'ї на території Запорізької області встановлений в розмірі 6 м2.

З огляду на викладене суд дійшов до висновку про те, що перешкод для виділення позивачеві у користування частини житлового приміщення, зазначеного в позові, немає.

Обираючи найбільш сприятливі варіанти визначення порядку користування квартирою суд виходить з інтересів сторін, їх рівного права користування квартирою. Суд виходить із того, що позивач прохає виділити йому у користування кімнату найменшої площі. Житлова площа, залишеної у користування кімнати відповідачу відповідає вимогам закону, тому права відповідача та неповнолітньої дитини не порушуються.

З огляду на вищевикладене, суд уважає за доцільне встановити порядок користування квартирою згідно варіанту запропонованого позивачем у позовній заяві, оскільки такий порядок визнає і відповідач по справі.

Приймаючи до уваги вищевикладені обставини справи, керуючись ст. ст. 10, 59-61, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 63, 64 ЖК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_4 задовольнити.

Визначити порядок користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1: виділивши ОСОБА_4 у користування кімнату № 6 площею 12,5 кв.м., а ОСОБА_5, ОСОБА_6 - кімнату № 7, площею 17,3 кв.м.

Підсобні приміщення (кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор, кладову) залишити в загальному користуванні.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, що не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя