Справа № 338/1483/14-ц
Провадження № 22-ц/779/61/2015
Головуючий у 1 інстанції Битківський Л. М.
Суддя-доповідач Меленко О.Є.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Меленко О.Є.

суддів: Васильковського В.М., Девляшевського В.А.

секретаря Яковин М.Я.

з участю: апелянта ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3,

позивача ОСОБА_4, її представника ОСОБА_5, відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_6, представника служби у справах дітей Богородчанської РДА Мислінської Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відібрання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя особа - орган опіки та піклування про визначення місця проживання дитини за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 19 листопада 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

30.09.2014 року ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_8. Просила визначити місце проживання її малолітньої дитини з нею та зобов'язати відповідача, яка є бабусею дитини повернути їй доньку.

22.10.2014 року ОСОБА_2 звернулась з зустрічним позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_8, просила визначити місце проживання малолітньої дитини з нею.

Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 19 листопада 2014 року позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відібрання дитини задоволено.

Постановлено відібрати малолітню дитину ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, від ОСОБА_2 та передати дитину матері ОСОБА_4.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_8 з нею - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 понесені судові витрати в сумі 243, 60 грн. на сплату судового збору та 750 грн. понесених витрат на правову допомогу.

На дане рішення ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що суд належно не дослідив той факт, що її дочка ОСОБА_4, однією з причин залишення своєї дочки вказала саме відсутність належних умов проживання дитини та власного житла у її теперішньої сім'ї. Позивач не надала суду доказів наявності власного житла, доказів спроможності утримувати дитину та забезпечити належні умови для її проживання та розвитку.

Суд також не врахував те, що на даний час будь-яка різка зміна обстановки буде суперечити інтересам дитини.

Крім того ОСОБА_2 вказує, що судом не було надано належної оцінки документам, а саме нотаріально посвідченій заяві її матері про гарантування права проживання та утримання дитини, документу про право власності та іншим доказам, а також не зазначено з яких причин дані документи не беруться до уваги.

З цих підстав рішення суду першої інстанції апелянт просила скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_4 про відібрання дитини - відмовити. А зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник доводи апеляційної скарги підтримали з мотивів, наведених у ній.

ОСОБА_4 та її представник, представник служби у справах дітей Богородчанської РДА доводи апеляційної скарги не визнали, рішення суду першої інстанції вважають законним та обгрунтованим.

ОСОБА_6 апеляційну скаргу ОСОБА_2 визнав обгрунтованою, не заперечує проти проживання своєї малолітньої доньки з бабусею. Наміру вимагати визначення місця проживання дитини з ним, як батьком. не має.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін, доводи представників, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір з приводу визначення місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З копії свідоцтва про народження вбачається, що ОСОБА_4 є матір'ю малолітньої дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, а ОСОБА_6- її батьком.

Як встановлено судом першої інстанції, після реєстрації другого шлюбу (з ОСОБА_9 у жовтні 2012 року), ОСОБА_4 та ОСОБА_2 домовились, що малолітня ОСОБА_8 залишилась проживати у рідної бабусі - ОСОБА_2, яка є матір'ю ОСОБА_4

Як зазначає ОСОБА_4, залишала проживати доньку у будинку матері тимчасово, оскільки побут новоствореної сім'ї на той час ще не був облаштованим. Доводи позивача з цього приводу сторонами не спростовані.

Судом також встановлено, що спілкування з дочкою ОСОБА_4 не припиняла, брала участь в її вихованні та утриманні. Вказаний факт в суді першої підтвердили як самі сторони, та і допитані в судовому засіданні свідки, в т.ч. з боку апелянта.

Спір виник у вересні 2014 року, коли ОСОБА_4 хотіла забрати доньку проживати у свою сім'ю, де на той час вже народилися інші діти.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 та визначаючи місце проживання її малолітньої дитини ОСОБА_8 з нею (матір'ю дитини), суд першої інстанції на підставі актів оцінки потреб дитини і обстеження умов проживання, висновку органу опіки і піклування, пояснень психолога ОСОБА_10, допитаних в судовому засіданні свідків та пояснень самих сторін прийшов до висновку, що матір дитини ОСОБА_4 здатна забезпечити забезпечені належні побутові умови для фізичного, духовного і освітнього розвитку своєї дочки.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 163 Сімейного кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. Суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і переданні її батькам або одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам.

У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р. (принцип 6), учасником якої є Держава України, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Як пояснили суду ОСОБА_4, її представник та представник служби у справах дітей Богородчанської РДА, чоловік позивача - ОСОБА_9 підтримує прагнення своєї дружини виховувати дитину у новій сім'ї, ініціював звернення з цього приводу до зацікавлених осіб.

Зважаючи на встановлене, суд першої інстанції дав правильну правову оцінку взаєминам, що склалися між сторонами та обґрунтовано прийшов до висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_8 разом із матір'ю ОСОБА_4

З урахуванням принципу розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, та пріоритетному інтересу дитини, недопущенням порушення права позивача на виховання та інтереси самої малолітньої дитини, суд першої інстанції також прийшов до цілком обгрунтованого висновку про відібрання дитини ОСОБА_8 від ОСОБА_2

Що стосується посилання апелянта на неналежну оцінку наданих нею письмових документів, то такі, в даному випадку, не заслуговують на увагу, оскільки ухвалюючи рішення про визначення місця проживання дитини, суд першої інстанції дав належну правову оцінку діям сторін, в аспекті порушених в обох позовах питань, з'ясував всі обставини що мають значення для вирішення спору, перевіривши їх сукупністю наданих сторонами доказів та усіх письмових матеріалів справи.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що апелянт ОСОБА_2, яка є матір'ю ОСОБА_4 та бабою малолітньої дитини ОСОБА_8 у відповідності до норм чинного сімейного законодавства вправі спілкуватись, та брати участь у вихованні своєї внучки. На переконання судової колегії, проживання малолітньої ОСОБА_8 у сім'ї, де виховуються її молодші брати (діти ОСОБА_4 від другого шлюбу), спілкування з ними також буде відповідати її інтересам з огляду на пояснення представника служби у справах дітей Богородчанської РДА про те, що в родині бабусі дитині бракує комунікації, внаслідок чого висновком від 13.11.2014 року відмічається замкнутість дитини, уникнення сторонніх осіб.

За змістом ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія судів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 19 листопада 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: О.Є. Меленко

В.М. Васильковський

В.А. Девляшевський