Справа № 699/1402/14-ц
Номер провадження 2/699/51/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2015 року м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі :

головуючого - судді Кіхтенко Н.І.,

за участі:

секретаря судових засідань Сміян А.В.,

представника позивачки - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про спонукання до виконання мирової угоди та примусове виконання обов»язку в натурі ,-

ВСТАНОВИВ:

18.11.2014 року до Корсунь-Шевченківського районного суду області поступила вказана позовна заява, яка була уточнена і остаточно позивачка просить суд ухвалити рішення, яким спонукати відповідача до виконання мирової угоди, визнаної ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду від 14 серпня 2013 року по справі № 2-487/11, провадження у якій закрито, зобов'язавши відповідача виконати в натурі обов'язки, визначені мировою угодою, а саме:

1- прийняти ОСОБА_4 від ОСОБА_3 грошові кошти в сумі, яка відповідає 20 000 доларів США, за курсом НБУ на день сплати, для чого ОСОБА_4 необхідно прибути у визначені ОСОБА_3 день та час до Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори для оформлення факту отримання цих коштів;

2- зобов»язати ОСОБА_4 передати ОСОБА_3 одночасно з отриманням коштів правовстановлюючі документи на будинок АДРЕСА_1;

3- зобов»язати ОСОБА_4 знятися з реєстрації та виселитись із будинку АДРЕСА_1 протягом 7 календарних днів з моменту отримання повної суми компенсації за належну ОСОБА_4 частину спірного будинку;

4 - передати ОСОБА_3 визначене мировою угодою рухоме майно:

стіл дерев»яний під телевізор, два тюнери для системи супутникового телебачення, люстру у китайському стилі, картину з абстракційним зображенням, пилосос, кутову металеву декоративну поличку, стіл дерев»яний розкладний, картину із зображенням силуету дівчини, кухонний куток, кухонну стінку білого кольору, витяжку, кондиціонер, дві металеві полички у ванну кімнату, дзеркало з підсвіткою, шафу для спальної кімнати, ліжко, приліжкові тумбочки, тренажер для ніг, тренажер для живота, палатку для рибалки, ялинку новорічну з підсвіткою, мангал, шафу для спальної кімнати, ліжко, приліжкові тумбочки, тумбочку для білизни, трюмо, статую у вигляді собаки.

По мировій угоді ОСОБА_4 переходить наступне рухоме майно :

-автомобіль марки «Мерседес-Бенц ML 320», 2003 року випуску, кузов НОМЕР_1, р.н. НОМЕР_2; грошові кошти в сумі 20 тисяч доларів США, а також:

шкіряний кутовий диван чорно-білого кольору, мисливська рушниця, пневматична рушниця, стіл скляний під телевізор, дві металеві декоративні полички, холодильник "BOSCH", пральна машина "BOSCH", набір садових меблів (стіл та чотири стільці).

Свій позов позивачка мотивує тим, що ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 14 серпня 2013 року визнано мирову угоду у справі № 2-487/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а справу закрито провадженням.

За змістом мирової угоди :

1.ОСОБА_4 відмовляється від права власності на ? частину будинку АДРЕСА_1, який є об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3, на користь ОСОБА_3

2.ОСОБА_3 відмовляється від права власності на автомобіль марки « Мерседес - Бенц ML 320 », 2003 року випуску, кузов НОМЕР_1, р.н. НОМЕР_2, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя , - на користь ОСОБА_4

3.ОСОБА_3 сплачує протягом року, з часу визнання вказаної угоди, тобто з 14.08.2013 р. компенсацію вартості ? частини будинку АДРЕСА_1,- грошові кошти в сумі, що відповідає еквіваленту 20 000 доларів США за курсом НБУ на день сплати і стає власником даного будинку, одержавши після сплати від ОСОБА_4 правовстановлюючі документи на вказаний будинок, які видані на ОСОБА_4

Факт сплати компенсації оформляється розпискою і посвідчується нотаріально та є підставою для звернення ОСОБА_3 для реєстрації за нею права власності на будинок АДРЕСА_1 на підставі ухвали суду про визнання даної мирової угоди.

4.ОСОБА_4 виселяється та знімається з реєстрації із будинку АДРЕСА_1 протягом 7 календарних днів з моменту отримання повної суми компенсації за належну йому частину спірного будинку.

До цієї дати ОСОБА_4 зобов'язується оплачувати вартість усіх комунальних послуг по даному будинку, про що передає ОСОБА_3 розрахункові документи.

Крім того, у власність позивачки ОСОБА_3 переходить вказане вище рухоме майно.

у власність відповідача ОСОБА_4 переходить автомобіль марки «Мерседес-Бенц ML320», 2003 року випуску, кузов НОМЕР_1, р.н. НОМЕР_2; грошові кошти в сумі 20 тисяч доларів США, а також вказане вище рухоме майно.

На виконання вказаної мирової угоди позивачка повідомила відповідача про необхідність прибути до приватного нотаріуса Корсунь-Шевченківського нотаріального округу ОСОБА_7 для отримання коштів та оформлення виконання мирової угоди, але за неодноразовими викликами, відправленими на адресу відповідача, він не з'явився, вказану мирову угоду, визнану Корсунь-Шевченківським районним судом не виконав, а тому і пред»явлено до суду даний позов.

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2 підтримав в повному обсязі вказані вимоги.

Відповідач у судове засідання не з»явився, але направив до суду заяву про слухання справи у його відсутність та направив заперечення на позов, у якому позов не визнав на підставі наступного.

Що по даній мировй угоді він прав позивачки не порушував, а умови такої позивачка порушила сама, не виконавши умов даної угоди, оскільки жодних дій, передбачених угодою , не виконала у строк до 14.08.2014 р., та не надала суду жодних доказів про порушення відповідачем умов вказаної угоди.

ОСОБА_4 у своєму письмовому запереченні також вказав, що ст.16 ЦК України не передбачено такого способу захисту, як: зобов»язання виконати умови мирової угоди та примусове виконання обов"язку в натурі, і позивачка не довела, яким чином відповідачем були порушені її права , а тому у задоволенні позову просить відмовити.

Суд, заслухавши представника позивачки, вивчивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Згідно ст. ст.10,11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, оскільки цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а тому на запитання суду про надання інших доказів, крім наданих, чи неможливості їх витребування і необхідність цієї дії судом, представник позивачки пояснив, що всі докази надані, а тому суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з»ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об»єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, розглянувши справу в межах заявлених вимог і прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що дійсно ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду від 14.08. 2013 року визнано мирову угоду у справі № 2-487/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а справу закрито провадженням.

За змістом вказаної мирової угоди відповідач відмовився від права власності на належну йому ? частину будинку АДРЕСА_1, який є їх спільною сумісною власністю подружжя, а позивачка за дану частину будинку протягом року ,тобто з 14.08.2013 р. до 14.08.2014 р., повинна була сплатити відповідачу 20 тисяч доларів США вартості ? частини вказаного будинку, під розписку, засвідчену нотаріусом, після чого мала право зареєструвати будинок на свої ім»я. Будинок зареєстрований на ім»я відповідача.

Позивачка відмовилася від права власності на ? частину автомобіля марки «Мерседес - Бенц ML 320», 2003 року випуску, кузов НОМЕР_1, р.н. НОМЕР_2, що також є об'єктом їх спільної сумісної власності подружжя , на користь ОСОБА_4, за яким даний автомобіль зареєстровано.

Після цього ОСОБА_4 повинен був виселитися з вказаного будинку та знятися з реєстрації протягом 7 календарних днів з моменту отримання повної суми вказаної компенсації за належну йому частину спірного будинку.

У даній угоді сторони також визначилися кому та яке переходить в особисту власність рухоме майно, місце знаходження якого не вказано, як і характеризуючи дані цього майна , його вартість.

Звертаючись до суду з даним позовом позивачка послалася на порушення відповідачем її прав,як власника майна щодо вільного володіння і користування нею цим майном та на ст.ст. 509, 525, 526, 530, 629 ЦК України, які передбачають правовідносини зобов»язального характеру, які є обов»язковими до виконання та у яких одна сторона зобов»язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку, та неможливості відмови в односторонньому порядку від виконання, у строк, визначений у зобов»язанні.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України питання, пов'язані із зверненням судового рішення до виконання вирішує місцевий суд, який розглянув справу.

Частинами 1,4,5 ст.175 ЦПК України передбачено, що мирова угода укладається з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмету позову;справа закривається провадженням та суд може визнати мирову угоду.

Судом встановлено, що Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18 листопада 2003 року пунктом 5 «Прикінцевих та перехідних положень» із Закону України «Про виконавче провадження» було виключено з числа виконавчих документів рішення про визнання мирової угоди.

Виключаючи рішення про визнання мирової угоди з числа виконавчих документів, законодавець керувався тим, що за своєю природою мирова угода є домовленістю і не містить в собі вимоги про вчинення певних виконавчих дій.

Як вбачається зі змісту ухвали суду від 14 серпня 2013 року, якою визнано вказану мирову угоду, то така не містить необхідних даних, зазначених у Законі України "Про виконавче провадження", тому не має статусу виконавчого документа, бо не відповідає вимогам ст.18 вказаного Закону.

Листом Корсунь-Шевченківського районного суду від 12.08.04 №3852/14-вих. у видачі виконавчого листа позивачці відмовлено, оскільки зазначена ухвала не підлягає примусовому виконанню, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" ( а.с. 8 ).

Частиною 2 ст. 16 ЦК УКраїни встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать:

1)визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АР Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

А тому,виходячи з вказаних вимог, суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Вказані вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб'єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним.

Відповідно до абзацу 2 п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Таким чином, під способами захисту суб'єктивних цивільних прав та інтересів розуміється закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких суд здійснює поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав чи інтересів та вплив на правопорушника.

У своєму позові позивачка послалася на порушення відповідачем її прав, як власника нерухомого та рухомого майна, порушення інших прав немайнового характеру, щодо вільного володіння і користування цими правами з посиланням на ст.ст. 509, 525, 526, 530, 629 ЦК України, які передбачають правовідносини зобов»язального характеру, та такі, що підлягають захисту в порядку ст.16 ЦК України.

Але виходячи з судової практики, зокрема, в узагальненні за ІІ півріччя 2013 р. Верховний Суд України вказав, що правові наслідки порушення зобов'язання настають тільки у випадках, коли це передбачено законом або договором. Покладення на сторону договору відповідальності за невиконання зобов'язання, яка не встановлена договором або законом, є порушенням ст. 611 ЦК України (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 р. у справі № 6-111цс13).

В узагальненні про застосування ст.16 ЦК України Верховний Суд України роз»яснив, що вимога про спонукання до виконання мирової угоди, як спосіб захисту, застосовується в зобов'язальних правовідносинах у випадках, коли особа зобов'язана вчинити певні дії щодо позивача, але відмовляється від виконання цього обов'язку чи уникає його. Стосується він, зокрема, невиконання обов'язку сплатити кошти за виконану роботу, надані послуги, передати річ кредитору (за договорами купівлі-продажу, міни, дарування з обов'язком передати річ у майбутньому), виконати роботи чи надати послугу за відповідним договором.

У своєму інформаційному листі від 05.11.2011 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказав на те, що мирова угода є договором у розумінні ЦК України та було рекомендовано способи вирішення цього питання,при виникненні спору, але нічого не вказано саме : за спонукання до виконання мирової угоди та примусове виконання обов»язку в натурі.

Тобто, можна звернутися до суду про розірвання мирової угоди керуючись нормами ЦК України, але не в спосіб, вказаний у даному позові .

Таким чином, вказаною угодою не передбачено наслідків невиконання даної угоди , тим більше для позивачки; не надано суду належних доказів того, яким чином відповідач порушив права позивачки не бажаючи одержати від неї гроші за належне йому майно; позивачка не вказала, яким чином порушив права її відповідач на належне їй на законних підставах майно; яким саме способом потрібно спонукати боржника виконати дану мирову угоду; як застосувати примусове виконання вказаних в ухвалі обов»язків відповідача виконати мирову угоду в натурі, а саме: не виплатити, а саме одержати гроші; виселитися; знятися з реєстрації; передати позивачці документи на будинок ; передати рухоме майно, яке зовсім не має будь-яких конкретних, характеризуючи ознак, вартості, де таке знаходиться, оскільки це повинно бути зазначене в рішенні суду, а потім і у виконавчому листі.

Тобто, виходячи з вказаних позовних вимог, їх суті і характеру, суд вважає, що обраний позивачкою спосіб захисту цивільних прав не відповідає вимогам ст. 16 ЦК України.

Таким чином, суд вважає необхідним відмовити позивачці у задоволенні позову, через відсутність законних підстав захисту її інтересів по обраному способу захисту, тобто, з тих підстав, що вказані нею у позові.

Оскільки у позові відмовляється, то відповідно до приписів ст.88 ЦПК України, судові витрати у справі суд покладає на позивачку, яка не підпадає під перелік осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору відповідно до Закону України « Про судовий збір».

Керуючись ст.ст.10,11,57-60, 88, 212-215 ЦПК України; ст.16 ЦК України,

суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про спонукання до виконання мирової угоди та примусове виконання обов»язку в натурі ,- у зв»язку з відсутністю законних підстав для його задоволення.

Рішення вступає в законну силу після закінчення строку на його оскарження.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу представником позивачки до апеляційного суду Черкаської області через Корсунь-Шевченківський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а ОСОБА_4 таким же чином і в той же строк, з дня одержання копії даного рішення суду.

Суддя Кіхтенко Н.&nbsp; І.