Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/9367/15-ц Головуючий у 1-й інст. Моголівець І. А.
Категорія 57 Доповідач Косигіна Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області

в складі: головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Талько О.Б., Худякова А.М.

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення збитків, відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на ухвалу судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 липня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача завдані їй збитки в розмірі 231671грн. 17 коп., 100000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 352140 грн. 18 коп. відповідно до п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Ухвалою судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07.07.2015 року відкрито провадження у справі.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, а справу направити до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська. Апелянт зазначив, що відповідно до ч. 2 ст. 110 ЦПК України даний позов повинен розглядатися за місцезнаходженням відповідача, оскільки на дані правовідносини не поширюються положення ч. 7 ст. 110, ст. 114 ЦПК України та Закон України «Про захист прав споживачів».

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Частиною 5 ст. 110 ЦПК України передбачено, що позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

З роз'яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вбачається, що позови, які виникають із кредитних правовідносин, пред'являються до суду за загальними правилами підсудності, визначеними главою 1 розділу III ЦПК.

При цьому, суд має враховувати право споживача на пред'явлення позову також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування цієї особи або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору (ч. 5 ст. 110 ЦПК).

Крім того, право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (ст. 109 ЦПК) і правилом альтернативної підсудності (ст.110 ЦПК) підсудна справа, належить виключно позивачеві (ч. 14 ст. 110 ЦПК). Якщо позивач при пред'явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду ( п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року).

Встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому, посилаючись на ст. ст. 15, 16, 22, 23, 321, 1066 ЦК України, Закон України «Про захист прав споживачів», просила стягнути з відповідача завдані їй збитки в розмірі 231671грн. 17 коп., 100000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 352140 грн. 18 коп. відповідно до п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 є споживачем фінансових послуг, відповідно до договору, укладеного у липні 2014 року між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» на відкриття та обслуговування технічного мультівалютного карткового рахунку № 051628. Позивачка зазначила, що в період з 13.01. по 26.01.2015 року з її рахунку зникли кошти в сумі 231671грн. 17 коп., які були незаконно списані Банком без її відома. Вона своєчасно повідомила Банк про незаконне списання коштів та попросила заблокувати картку, проте відповідач не вчинив жодних дій на врегулювання даного питання.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вказаний спір підсудний Коростенському міськрайонному суду Житомирської області (ч. 5 ст. 110 ЦПК України), та правильно відкрив провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують, підстави для скасування ухвали відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити, а ухвалу судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча Судді