У х в а л а

іменем україни

9 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Івано-Франківського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до концерну «Військторгсервіс», ОСОБА_1, третя особа - регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, за касаційною скаргою старшого прокурора відділу організації представництва інтересів громадянина або держави в суді та при виконанні судових рішень військової прокуратури Західного регіону України на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 26 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року Івано-Франківський прокурор з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України звернувся до суду з указаним позовом. Зазначав, що 23 січня 2007 року між ОСОБА_1 та державою Україною в особі Міністерства оборони України в особі філії управління торгівлі західного оперативного командування концерну «Військторгсервіс» (продавець) було укладено договір купівлі-продажу майна, яке є власністю держави в особі Міністерства оборони України та перебувало у концерні «Військторгсервіс» на праві господарського відання. Вказане майно було реалізоване відповідачем без дозволу міністерства та погодження з Фондом Державного майна України на підставі недійсної довіреності. Посилаючись на викладене, просив задовольнити позов.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 26 січня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Старший прокурор відділу організації представництва інтересів громадянина або держави в суді та при виконанні судових рішень військової прокуратури Західного регіону України звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 січня 2007 року між державним підприємством Міністерства оборони України «Управління торгівлі західного оперативного командування» та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу, за яким останній придбав нежитлове приміщення склад «Н-1», загальною площею 585,5 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1. Як зазначено у договорі, вказане приміщення належить продавцю на підставі дублікату свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 12 березня 2003 року Стрийською міською радою, зареєстрованого комунальним підприємством Львівської обласної ради «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації».

Відповідно до ч. 5 ст. 75 Господарського кодексу України, в редакції на час укладення вказаного договору, відчужувати, віддавати в заставу майнові об'єкти, що належать до основних фондів, здавати в оренду цілісні майнові комплекси структурних одиниць та підрозділів державне комерційне підприємство має право лише за попередньою згодою органу, до сфери управління якого воно входить, і, як правило, на конкурентних засадах.

Зміни до цієї статті, згідно яких відчуження нерухомого майна, а також повітряних і морських суден, суден внутрішнього плавання та рухомого складу залізничного транспорту здійснюється за умови додаткового погодження в установленому порядку з Фондом державного майна України, набули чинності з 2 лютого 2007 року, тобто після вчинення правочину.

Дозвіл на відчуження зазначеного майна був наданий 15 грудня 2004 року начальником Головного управління торгівлі Тилу Міністерства оборони України Пукіром П.Н., який на той час мав довіреність діяти від імені цього міністерства.

Та обставина, що згодом Міністром оборони України вказана довіреність була скасована не може свідчити про незаконність самого дозволу, який був наданий у період її дії.

Позивачем не подано доказів про відкликання вказаного дозволу до укладення договору, недійсність довіреності на підставі якої від імені продавця діяв ОСОБА_3 або ж укладення угоди останнім з перевищенням наданих йому цією довіреністю повноважень та припинення на час укладення спірного договору державного підприємства Міністерства оборони України «Управління торгівлі західного оперативного командування».

За таких обставин суди правильно виходили з того, що підстави для визнання недійсним оспорюваного договору від 23 січня 2007 року, виходячи з обставин, якими обґрунтовувались вимоги, відсутні та обґрунтовано відмовили у задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги не спростовують наведеного та викладених в оскаржуваних рішеннях висновків у зв'язку з чим підстави для їх скасування і задоволення касаційної скарги відсутні.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення судових рішень без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу старшого прокурора відділу організації представництва інтересів громадянина або держави в суді та при виконанні судових рішень військової прокуратури Західного регіону України відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 26 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Наумчук
Судді:В.О. Кузнєцов Г.І. Мостова