ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/495/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"07" травня 2015 р. Дарницький районний суд міста Києва

в складі: головуючого судді ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря ДРАГА О.А.

сторін:

позивачки ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_2 в серпні 2014 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди. завданої внаслідок ДТП . Обгрунтовуючи свої позовні вимоги посилається на те, що 01 лютого 2014 р. ОСОБА_4 під час керування автомобілем «Хундай Акцент», д/н НОМЕР_1, було спричинено дорожньо-транспортну пригоду, під час якої відбулось зіткнення з автомобілем «Лексус», д/н НОМЕР_4. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Лексус» зазнав механічних пошкоджень.

В подальшому, з метою встановлення вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля Lexus RX450h, ОСОБА_2, внаслідок дорожньо-тренспортної пригоди за участю ОСОБА_5, TOB «Експертно-асистуюча компанія «Довіра» було проведено автотоварознавче дослідження вказаного транспортного засобу. На підставі проведених експертом заходів було встановлено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу станом на 28.07.2014 р. становить 158 152,56 грн.

Оскільки ОСОБА_5 було укладено зі страховою компанією договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу, частина суми грошових коштів, необхідних для проведенняхвідновлювального ремонтутранспортного засобу, була відшкодована страховою компанією.

З урахуванням укладеного договору страхування, а також до вимог " Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з яким розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить не більше 50 тисяч гривень, страховою компанією було відшкодовано на її користь грошові кошти в сумі 50 000 грн.

Враховуючи норми чинного законодавства України, а також п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 р. №3, особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, при відшкодування страховиком шкоди, зобов'язується сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, з урахуванням рахунку-фактури складеної станом на 24.02.2014 p., a також суми отриманого страхового відшкодування, ОСОБА_5 має сплатити на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу суму відшкодування в розмірі 108 152,56 грн.:

108152,56грн. = 158 152,56 грн. - 50 000 грн.

СВі = ВВР - ССВ, де: СВі - сума відшкодування

ВВР - вартість відновлювального ремонту

ССВ - сума страхового відшкодування, нею вживались заходи з метою вирішення вказаного питання (отримання відшкодування) в позасудовому порядку. Нажаль, неодноразові звернення, в тому числі направлені письмово, а також зустрічі з відповідачем жодних позитивних результатів, окрім обіцянок з його боку, не отримала. Більше того, така поведінка лише призводить до затягування відшкодування завданої ним шкоди, а отже, перешкоджає ремонту транспортного засобу.

11 квітня 2014 року ПАТ СК "Альфа страхування" за результатами розгляду справи щодо пошкодження автомобіля перерахувало їй страхову суму у максимально можливому розмірі - 50 000 гривень.

Однак вказаної суми не було достатньо для відновлення заподіяної шкоди автомобілю, користуючись своїм правом, вона 06 серпня 2014 року звернулася до суду з позовом про відшкодування шкоди.

Разом з тим, сам факт потрапляння в дорожньо-транспортну пригоду спричинив їй глибокі моральні страждання, які полягали насамперед в сильному переляку на місці пригоди та подальших негативних емоціях, які я вимушена була переживати «завдяки» негідній поведінці Відповідача.

Як представниця слабкої статі, та будучи сильно вразливою за своїм характером, вона сильно переживала, оскільки довгий час не могла оговтатись від однієї думки про те, що могло б з нею статися, якби удар автомобіля Відповідача прийшовся на місце водія, на якому вона сиділа, та був би сильнішим та акцентованим. Її переживання погіршувалися тим, що вона багато років страждає на гіпертонію, при якій категорично протипоказано нервувати.

Її переживання від самої ДТП в подальшому поглибились усвідомленням того, що їй потрібно витратити значні кошти на відновлення пошкодженого автомобіля. Одна думка про те, що їй потрібно знайти кілька сот тисячну суму, якої в неї не було, призводила до відчуття надмірної нервовості, дратівливості, навіть депресивному стані. Все це погіршувалося тим, що їй потрібно було постійно «бігати» за Відповідачем та його представниками, який вже понад півроку обіцяє їй відшкодувати заподіяну шкоду, але досі не заплатив жодної копійки. І все це відбувається на тлі постійного знецінення гривні та зростання цін на автозапчастини та вартість ремонтних робіт в цілому.

Усвідомлення того, що з мене цинічно знущаються протягом тривалого часу, глибоко зачепило її людську гідність, а відчуття приниження її постійно переслідує як у повсякденному житті, так і на рівні підсвідомості.

Всі ці нервові фактори призвели до того, що у неї склалася постійна підвищена дратівливість, яка виливається в часті, порівняно з попереднім часом, конфлікти з її оточенням. Відсутність можливості користування пошкодженим автомобілем негативно вплинуло на її життєві звички, оскільки вона була вимушена звузити коло свого дозвілля, змусила її перепланувати робочі плани.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, вона оцінюю моральну шкоду, завдану у зв'язку з пошкодженням її автомобіля у 5 000,00 (п'ять тисяч) гривень.

В подальшому позивачка уточнила свої позовні вимоги, зазначивши, що 02 грудня 2014 р. вона звернулась до іншого СТО і здійснила у них відновлювальний ремонт на загальну суму 358 425,78 грн. , а тому просить стягнути з ОСОБА_4 на її користь в якості відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти в сумі 213 061 гривню 41 копійку, моральну шкоду у розмірі 5000 гривень, судові витрати пов"язані з проведенням автотоварознавчого дослідження у розмірі 1200 гривень, витрати на листування у розмірі 103 гривні 02 копійки, витрати на дефектування після ДТП та зберігання автомобіля у розмірі 2000 гривень, а також витрати пов"язані з судовим збором у розмірі 2 491 гривню 34 копійок.

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності НАК 736934 від 21.01. 2015 року ( а.с. 99) позовні вимоги уточнили, підтримали та просили їх задовольнити з підстав викладених в уточнених позовних вимогах від 31.03. 2015 року та доказів які надані в судовому засіданні 07.05. 2015 року щодо сплати вартості повного ремонту автомобіля.

Відповідач ОСОБА_4 належним чином повідомлений ( а.с.106, 129-130) в судове засідання не з"явився і не направив свого представника, про причини неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань чи заяв від останнього через загальну канцелярію не надходило.

Згідно відомостей Відділу адресно - довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві ( а.с.15) , ОСОБА_4 зареєстрований в АДРЕСА_1.

Зі змісту ст. 74 ЦПК України, слідує, що судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Суд враховуючи згоду позивача, ухвалює провести заочний розгляд справи, відповідно до норм ст. ст. 224 - 233 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як слідує із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 01 лютого 2014 р. ОСОБА_4 під час керування автомобілем «Хундай Акцент», д/н НОМЕР_1, було спричинено дорожньо-транспортну пригоду, під час якої відбулось зіткнення з автомобілем «Лексус», д/н НОМЕР_4. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Лексус» зазнав механічних пошкоджень.

Викладені вище обставини підтверджуються постановою Дарницького районного суду м. Києва від 20.02.2014 р. по справі №753/2814/14-п ( а.с.4). Під час розгляду вказаної справи ОСОБА_4 повністю визнав свою вину та розкаявся у вчиненому. Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Від дня коли Відповідачем було вчинено адміністративне правопорушення вже минуло більше одного року, однак з цього часу Відповідачем не вчинено жодних дій спрямованих на відшкодування завданої шкоди та заподіяних збитків.

11 квітня 2014 р. Приватне акціонерне товариство страхова компанія «Альфа страхування» за результатами розгляду справи щодо пошкодження автомобіля Позивача, перерахувало страхову суму у максимально можливому розмірі - 50 000, 00 грн. Однак вказаної суми не було достатньо для відновлення заподіяної шкоди автомобілю Позивача, і керуючись правом, передбаченим ст. З ЦПК України, Позивач 06 серпня 2014 р. подала цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди до Відповідача.

За рекомендаціями Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Альфа страхування» як страхової компанії Відповідача, Позивач звернулася до ТОВ «Експертно-асистуюча компанія «Довіра» з проханням визначити вартість матеріального збитку.

Як вбачається із письмових заперечень відповідача від 01.10. 2014 року ( а.с.51-52) відповідач вважає, що Протокол огляду транспортного засобу від 11.02.2014 р. детально описує всі несправності, а Звіт про визначення вартості матеріального збитку від 28 липня 2014 р. є невірним. Також він посилається на той факт, що Протокол огляду підписала Позивачка, чим погодилась з тим, що пошкодження записані вірно. Однак для встановлення дійсної вартості матеріального збитку необхідні спеціальні знання. Позивачка ставлячи свій підпис під Протоколом огляду від 11.02.2014 р. фактично лише підтвердила факт своєї присутності під час огляду свого автомобіля, оскільки спеціальних знань в неї немає щоб підтвердити чи вірно записані всі пошкодження.

Отже, 28 липня 2014 р. ТОВ «Експертно-асистуюча компанія «Довіра» надала Звіт про визначення вартості матеріального збитку автомобіля Позивача та встановила, що вартість відновлювального ремонту КТЗ визначена за витратним підходом становить 213 366. 87 грн. Експерт також врахував коефіцієнт фізичного зносу 0,2880 і з врахуванням вказаного коефіцієнту визначив вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу у розмірі 158 152, 56 грн.

При цьому у Звіті про визначення вартості матеріального збитку, зокрема п. 3.1 зазначено, що Вартість КТЗ, яка наведена в іноземній валюті, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ на дату оцінки. У Звіті наявне посилання на те, що валюта оцінки - національна валюта України - гривня; офіційний курс гривні до євро - 15 9377, офіційний курс гривні до долару СІЛА -11,8584 на дату оцінки.

В ході розгляду справи відповідач, не спростовуючи свою вину в дорожньо-транпортній пригоді, не погодився з оцінкою завданих матеріальних збитків та за його клопотанням призначено ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05 грудня 2014 року судову авто-товарознавчу експертизу (а.с.84-85), вартість якої повинен був сплатити відповідач ОСОБА_4

У зв"язку з невиконанням відповідачем ОСОБА_4 попередньої оплати за проведення експертизи, відповідно до п. 1.13 "Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень", затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10. 1998 року за № 53/5 , ухвала залишена без виконання та повернута до суду за вх. № 8960 від 20.02. 2015 року ( а.с. 93).

Пунктом 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 р. №3 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавана за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, -незалежно від наявності вини.

Статтею 29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрхованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Проте частиною 3 зазначеної статті визначено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За таких правових підстав, суд застосовує спеціальну норму, регулюючу дані правовідносини - статтю 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за наслідками вимог частини 3 статті 22 ЦК України.

Таким чином, різниця між фактичним розміром завданої шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) становить 213 061 ( двісті тринадцять тисяч шістдесят одну) гривню 41 копійку ( 263 061 грн.41 коп. - 50 000 грн. 00 коп.= 213 061 грн. 41 коп.), яка підлягає стягненню з відповідача на підставі ст. 1194 ЦК України та підтверджується квітанціями до прибуткового ордеру.

Так, відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов»язана сплатити потерпілому різницю між фактичними розміром і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Суд, вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди, яку позивач оцінює у розмірі 5 000 гривень, вважає такі вимоги є необґрунтованими, заснованими на формальних припущеннях, а тому підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 58 ЦПК України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Проте, не всі докази позивача обґрунтовані та доведені. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 4 статті 60 ЦПК України).

Ставлячи вимогу про відшкодування моральної шкоди, позивач не повністю обґрунтував належність та допустимість доказів до даних правовідносин та з яких міркувань виходив, визначаючи її розмір, виходячи із формальних міркувань про розмір завданої моральної шкоди, відтак не довів в судовому засіданні рівень душевних страждань, яких він зазнав у зв»язку з протиправною поведінкою відповідача щодо нього самого, членів його сім»ї чи близьких родичів, на які він мав би послатися як на підставу свої доводів.

Особа має право, відповідно до ч.1, п.2. ч.2 ст.23 ЦК України, на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів.

Відповідно до частини 3 статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Оскільки сам по собі факт заподіяння шкоди майну фізичної особи, відсутність можливості тривалий час користуватися належним позивачці автомобілем та незручності у зв»язку з цим, втрата товарного вигляду спричиняють моральні страждання власнику майна, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 2 500 ( дві тисячі п"ятсот) гривень.

Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини 1 статті 88 ЦПК України, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

А також відповідно до вимог ст. 79 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати пов"язані з проведенням автотоварознавчого дослідження у розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень, витрати на листування у розмірі 103 ( сто три) гривні 02 копійки, витрати на дефектування після ДТП та зберігання автомобіля у розмірі 2000( дві тисячі) гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 58, 60 - 61, 79. 88, 208, 209, 213-215, 224, 225 ЦПК України, ст. ст. 22, 23, 1166, 1187, 1192, 1194. ЦК України, Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 р. №3 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди , задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою у АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, зареєстрованої та проживаючої у АДРЕСА_2 матеріальну шкоду у розмірі 213 061 ( двісті тринадцять тисяч шістдесят одну) гривню 41 копійку, моральну шкоду у розмірі 2 500 ( дві тисячі п"ятсот) гривень, судові витрати пов"язані з проведенням автотоварознавчого дослідження у розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень, витрати на листування у розмірі 103 ( сто три) гривні 02 копійки, витрати на дефектування після ДТП та зберігання автомобіля у розмірі 2000( дві тисячі) гривень, а також витрати пов"язані з судовим збором у розмірі 2 491 ( дві тисячі чотириста дев"яносто одну) гривню 34 копійок, а разом у розмірі 221 355 ( двісті двадцять одну тисячу триста п"ятдесят п"ять) гривень 77 копійок. в решті позовних вимог відмовити

Заочне рішення може бути переглянуто Дарницьким районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення . Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 12 травня 2015 року.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК