Справа № 347/3548/13-ц
Провадження № 22-ц/779/901/2015
Головуючий у 1 інстанції Гордій В.І.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Васильковського В.М., Меленко О.Є.,

секретаря: Яковин М.Я.,

з участю: позивача - ОСОБА_2 та її представника -

ОСОБА_3; представників відповідача:

ОСОБА_4 та ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про захист права власності на житловий будинок (про зобов'язання не чинити перешкод у користуванні горищем), за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Косівського районного суду від 19 березня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ОСОБА_2 пред'явила до ОСОБА_6 вищезазначений позов, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що відповідач на початку 2011 року без отримання передбаченого законом дозволу провів реконструкцію покрівлі належного їм порівну будинку, в результаті чого перекрив доступ до належної їй частини горища. Зазначала, також і про те, що незважаючи на попередження Вербовецької сільської ради та притягнення до адміністративної відповідальності, відповідач продовжував самовільне будівництво на горищі. Посилаючись на те, що згоди на таке переобладнання вона не надавала, а також і на те, що у зв'язку із незаконним діями ОСОБА_6 вона не може користуватись належною їй частиною горища, просила позов задовольнити та зобов'язати останнього відновити прохід до горища і не чинити їй перешкод у користуванні ним, а також заборонити відповідачу зводити будь-які приміщення над належною їй частиною житлового будинку та стягнути з нього судові витрати у справі.

Рішенням Косівського районного суду від 19 березня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій посилається на неповне з'ясування та невідповідність висновків суду обставинам справи, а також на порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що суд не врахував як доказ, який обґрунтовує її позовні вимоги, висновок судової будівельно-технічної експертизи, який підтверджує факт перекриття відповідачем проходу до горища. Апелянт вважає неправильним висновок суду про те, що її позов є передчасним, тому що сторонами не вирішено питання поділу горища у відповідності до часток у будинку, оскільки у роз'ясненні Конституційного суду зазначено, що допоміжні приміщення, в тому числі і горища передаються у спільну власність громадян одночасно із приватизацією ними квартир, при цьому підтвердження права власності не потребує здійснення додаткових дій. Посилаючись на незаконність рішення суду, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог.

У засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та її представник апеляційну скаргу з наведених підстав підтримали.

Представники ОСОБА_6 доводи апеляційної скарги заперечили, посилаючись на те, що перешкод в користуванні горищем ОСОБА_2 ним не чиниться, і що позивачка має окремий вихід на свою частину горища. Вважаючи рішення в даній справі законним, представники відповідача просили залишити його без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно із ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1)чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, 3) які правовідносини випливають із встановлених обставин, 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення в даній справі не відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з положеннями ст.ст.21, 24, 41 Конституції України, ст. ст.319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Виходячи з цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом.

З матеріалів справи вбачається, що будинок АДРЕСА_1, згідно договорів дарування від 18.05.1993року та від 25.04.1997 року належить сторонам у справі порівну, тобто по 1/2 частці кожному. При цьому, за названими договорами обом співвласникам визначені у користування конкретні приміщення. Горище ж залишилось у їх спільному користуванні.

Суд, відмовляючи в задоволенні позову, вважав, що позивачем не надано належних доказів на обґрунтування вимоги про усунення перешкод в користуванні горищем.

Однак, колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції є неправильним, оскільки названий вище жилий будинок належить його співвласникам на праві спільної часткової власності. До цього часу цей будинок реально між співвласниками не поділений, хоч між ними встановлено порядок користування приміщеннями. Горище спірного будинку залишалось у їх спільному користуванні.

Із копій плану будинку вбачається, що виходи на горище були передбачені для обох співвласників названого будинку (а.с. 38, 39). З мезоніну, який знаходиться у користуванні ОСОБА_2, раніше існували два виходи в різні частини горища (а.с.39). В даний час з мезоніна для позивачки залишається доступним тільки один вихід на частину горища, яка становить орієнтовно 1/8 частини всього горища. Інший вихід на горище для ОСОБА_2 заблокований. Таким чином, у користуванні позивачки залишилась лише незначна частина горища. Зазначені вище обставини підтверджено висновком судової будівельно-технічної експертизи (а.с.114-115).

За змістом статей 186, 187, 380, 381 ЦК України горище є складовою частиною житлового будинку, яка призначена для його обслуговування і яка є приналежністю будинку. Оскільки домовленості про поділ горища між співвласниками названого будинку до цього часу не досягнуто, то воно повинно перебувати у їх спільному користуванні.

Апеляційним судом з'ясовано, що відповідач відмовляється розблокувати інший вихід на горище з мезоніна, який перебуває у користуванні ОСОБА_2, посилаючись на те, що цей вихід було заблоковано батьком після дарування ним частин будинку йому та сестрі, тобто позивачці. Однак, колегія суддів вважає, що відмова відповідача, який користується значно більшою площею горища і проводить там переобладнання, розблокувати вхід з мезоніна на горище, який раніше існував, є незаконною, оскільки порушує права іншого співвласника будинку.

Приймаючи до уваги вище наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про відмову в позові ОСОБА_2 не являється законним і обґрунтованим, а тому не може бути залишеним в законній силі. По даній справі є правові підстави для ухвалення нового рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.218; 307; 309; 313-314; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Косівського районного суду від 19 березня 2015 року в даній справі скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_6 задовольнити частково. Зобов'язати ОСОБА_6 відновити прохід до горища житлового будинку АДРЕСА_1, який існував до набуття сторонами права власності у 1993 та 1997 роках на належні їм частини названого будинку та не чинити перешкоди у користуванні спірним горищем.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Васильковський

О.Є. Меленко