Справа № 459/2383/15 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков Д.І.
Провадження № 22-ц/783/6747/15 Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Ніткевича А.В.,

при секретарі: Івановій О.О.

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 18 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виділ частки із майна-

в с т а н о в и л а :

оскаржуваною ухвалою частково задоволено заяву про забезпечення позову. Накладено арешт автомобіль марки «Хонда». модель Акорд, р.н. НОМЕР_1, 2006 р.в., який зареєстрований за ОСОБА_5

Ухвалу оскаржив ОСОБА_4, просить її змінити та постановити ухвалу, якою вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на вищезазначений автомобіль і в порядку забезпечення позову обмежити ОСОБА_5 в праві користування автомобілем та передати даний транспортний засіб на зберігання позивачу. Зазначає, що суд, задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, не врахував, що відповідач може пошкодити або з необережності знищити спільний з позивачем автомобіль. Посилається на те, що суд, не обмеживши відповідача в користуванні автомобілем, фактично він надав використовувати майно, що належить сторонам в рівних частинах.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3 на підтримання скарги, ОСОБА_2 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про звільнення майна з-під арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Відповідно до абз. 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Матеріалами справи встановлено, що позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про виділ йому ? частки в натурі, яка перебуває у спільній часткові власності шляхом виплати йому компенсації вартості частки автомобіля марки «Хонда», модель Акорд, р.н. НОМЕР_1, 2006 р.в. в сумі 145355,38 грн.

Частиною 3 ст. 151 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Накладаючи арешт на автомобіль, що належить сторонам по ? частці, місцевий суд прийшов до вірного висновку, що спірна сума позову є значною і невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За таких обставин підстави забезпечення позову були наявними.

Разом із тим, відмовляючи у задоволенні заяви про застосування інших видів забезпечення позову, а саме: обмеження відповідача у праві користування автомобілем та передачі транспортного засобу на зберігання позивачу, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для застосування таких заходів забезпечення позову.

Так, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Отже даною нормою передбачено, що в порядку забезпечення позову спірне майно може бути передано на зберігання особам, які не є учасниками спору, а оскільки передача спірного майна на зберігання позивачу чинним законодавством не передбачена, то висновок суду про відмову у задоволенні заяви про застосування такого виду забезпечення позову є вірним та відповідає нормам процесуального права.

Твердження апелянта про те, що незастосування такого виду забезпечення позову, як передача на зберігання автомобіля позивачу може призвести до пошкодження відповідачем або з необережності знищення спірного автомобіля, внаслідок чого може знизитись вартість автомобіля, суперечить вимогам цивільно-процесуального законодавства.

Як убачається з матеріалів справи, рішеннями Червоноградського міського суду Львівської області від 27.06.2014 р. та апеляційного суду Львівської області від 12.03.2015 р. за сторонами визнано по ? частині спірного автомобіля, свідоцтво про реєстрацію якого видано на відповідача

Доводи апелянта про те, що суд, не обмеживши відповідача в користуванні автомобілем, фактично надав можливість використовувати майно, що належить сторонам в рівних частинах, є безпідставними, оскільки із позовних вимог випливає, що позивач просить виділити ? частку із майна та стягнути з відповідача компенсацію вартості частки автомобіля, а тому такий вид забезпечення позову, як обмеження відповідача у праві користування автомобілем, право власності ? якого визнано за відповідачкою, буде суперечити нормам матеріального права.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів доходить висновку, що ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, ухвалу залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 18 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: