АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5033/14 Головуючий 1 інст. - Богдан М.В.
Справа № 2020/6971/12
Категорія: спадкові Доповідач - Котелевець А.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Котелевець А.В,

суддів - Трішкової І.Ю., Шаповал Н.М.,

за участю секретаря - Варюшичевої А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за заявами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про роз'яснення рішення Апеляційного суду Харківської області від 29 липня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, за участю третіх осіб - Харківської міської ради, Сьомої Харківської державної нотаріальної контори, про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 червня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, за участю третіх осіб - Харківської міської ради, Сьомої Харківської державної нотаріальної контори, про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 29 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 жовтня 2014 року, рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 червня 2014 року, змінено.

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволено частково.

Встановлені факти: прийняття спадщини ОСОБА_6, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1, після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2; та постійного проживання ОСОБА_1, ОСОБА_2 разом з ОСОБА_6, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1, в будинку АДРЕСА_1.

Визнано: за ОСОБА_6, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1, - право власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2; за ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - право власності на 1/12 частину будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 за кожним в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свідоцтва про право на спадщину, видані Сьомою Харківською державною нотаріальною конторою 03 серпня 2012 року за реєстровими № 3-472, № 3-474, визнані частково недійсними з зазначенням частки житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 ОСОБА_4 - 1/6, ОСОБА_3 - 1/6.

В іншій частині рішення залишено без змін.

В січні 2015 року сторони звернулися до суду з заявами про роз'яснення рішення суду апеляційної інстанції.

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 просять вказати загальну та житлову площу житлового будинку літ. «А-1», частина якого була ними успадкована після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. Посилаються на те, що Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції відмовляє у державній реєстрації прав та їх обтяжень у зв'язку з відсутністю такої інформації в рішенні суду апеляційної інстанції.

ОСОБА_3 просить роз'яснити рішення суду апеляційної інстанції в частині визнання за ОСОБА_1 та за ОСОБА_2 права власності на 1/12 частину спірного будинку за кожним в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначає, що до спірних правовідносин застосовано положення ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак частка матері в спадковому майні після смерті її сина за рішенням суду була перерозподілена між позивачами, хоча мати не заявляла про відмову від спадщини після смерті свого сина. З огляду на це, без відповідного роз'яснення судового рішення вона не може в повному обсязі реалізувати своє право на спадщину після смерті ОСОБА_4

Заяви не підлягають задоволенню з таких підстав.

Судове рішення - акт судового розгляду справи будь-якого виду провадження, яке відповідно до ст. 124 Конституції України ухвалюється судами іменем України і є обов'язковим до виконання на всій території України.

У цивільному судочинстві судове рішення виноситься по суті правових вимог місцевими загальними судами, а у разі зміни судового рішення по суті справи - в апеляційному і у касаційному порядку.

Діюче процесуальне законодавство зазначає, що рішення суду повинно бути зрозумілим.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 221 ЦПК України якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Подання заяви про роз'яснення рішення суду допускається, якщо воно ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання.

За змістом зазначеної статті незрозумілим є рішення суду, в якому припускається кілька варіантів тлумачення; роз'яснюються не висновки, яких дійшов суд, а ухвалене судове рішення; підставою для роз'яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.

Зрозумілість судового рішення полягає у тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Роз'яснення інших частин рішення (крім резолютивної) не має правового значення, оскільки вони не мають обов'язкового характеру.

Така позиція міститься у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивілій справі», де зазначено, що відповідно до ст. 221 ЦПК України роз'яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання.

Суд повинен відмовити у роз'ясненні рішення, якщо воно не припускає різного тлумачення.

Позов стосувався встановлення юридичних фактів, а саме: проживання ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 з 1987 року по день його смерті та постійного проживання ОСОБА_2 і ОСОБА_1 разом з ОСОБА_6 в цьому будинку, а також визнання права власності за позивачами на частину цього житла.

Тобто предметом судового розгляду було, зокрема, визначення ідеальної частки в спірному домоволодінні.

Питання щодо реального розподілу будинку АДРЕСА_1 або виділу частку з даного будинку судом не вирішувалось.

Згідно Свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих Сьомою Харківською державною нотаріальною конторою 03 серпня 2012 року за реєстровими № 3-472, № 3-474, визнаних частково недійсними рішенням Апеляційного суду Харківської області від 29 липня 2014 року, на земельній ділянці розташований житловий будинок літ. «А-1», дерев'яний, обкладений цеглою, житловою площею 40,6 кв. м. При цьому будинку є надвірні будівлі: погріб літ. Г; сарай літ. И; вбиральня літ. Л; огорожі № 2-6.

Вищезазначений житловий будинок з надвірними будівлями належав померлому на підставі Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки за реєстровим № 3628, посвідченим Сьомою Харківською державною нотаріальною конторою 15 березня 1957 року, зареєстрованим у Комунальному підприємстві «Харківське бюро технічної інвентаризації» 02 червня 1987 року; номер запису 54626 в книзі: 1.

Дані Свідоцтва належним чином зареєстровані в Спадковому реєстрі, про що свідчать відповідні витяги за номерами 31272825 та 31272831 на а. с. 29, 31 т. 1.

Обставини спадкування після смерті ОСОБА_7 судом апеляційної інстанції належним чином з'ясовувались. Рішення Апеляційного суду Харківської області від 29 липня 2014 року, згідно якого встановлено, що частка ОСОБА_4 повинна становити 1/6 частину спірного домоволодіння, залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 жовтня 2014 року.

Зміст рішення Апеляційного суду Харківської області від 29 липня 2014 року відповідає вимогам статті 316 ЦПК України.

Таким чином, обставини заяв не є підставою для роз'яснення цього процесуального документа.

Керуючись ст. ст. 219, 313, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а:

В задоволенні заяв ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про роз'яснення рішення Апеляційного суду Харківської області від 29 липня 2014 року - відмовити.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді