АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/1401/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого-судді Ярмолюка О.І.,

суддів Власенка О.В., Юзюка О.М.,

при секретарі Дубовій М.В.,

з участю представника боржника ОСОБА_1,

представника стягувача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 травня 2015 року,

встановила:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Другого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 (далі - державний виконавець).

ОСОБА_3 зазначила, що рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 3 грудня 2013 року її разом з малолітньою дочкою ОСОБА_5 виселено з кімнати АДРЕСА_1, без надання іншого житлового приміщення. За цим рішенням Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області видав виконавчий лист № 686/11297/13-ц, на підставі якого 12 березня 2014 року державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження. 26 листопада 2014 року державний виконавець вчинив ряд виконавчих дій з порушенням норм Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-ХІV). Так, державний виконавець не повідомив заявницю про дату та час примусового виселення, залишив поза увагою заяву її представника щодо самостійного виконання боржником судового рішення, не склав акту оцінки описаного майна, не забезпечив участь працівників органів внутрішніх справ у виконавчих діях і не вирішив питання про одержання дозволу суду на примусове проникнення до житла заявниці.

У зв'язку з цим, ОСОБА_3 просила суд визнати вказані дії державного виконавця незаконними.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 травня 2015 року в задоволенні скарги відмовлено.

Суд керувався тим, що оскаржувані дії були вчинені державним виконавцем у відповідності до закону.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду і постановити ухвалу про задоволення скарги посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, представник стягувача ОСОБА_2 зазначив, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, тому відсутні підстави для її скасування.

Представник Другого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції (далі - відділ ДВС), який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Встановлено, що рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 3 грудня 2013 року виселено ОСОБА_3 разом з малолітньою дочкою ОСОБА_5 з кімнати АДРЕСА_1, без надання іншого житлового приміщення.

На підставі зазначеного судового рішення 14 січня 2014 року Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області видав виконавчий лист, який 6 лютого 2014 року пред'явлено стягувачем (Хмельницькою міською радою) до відділу ДВС для примусового виконання.

Постановою державного виконавця від 12 березня 2014 року відкрито виконавче провадження № 42480321. У цій постанові державний виконавець запропонував ОСОБА_3 самостійно виконати рішення суду.

1 квітня 2014 року до відділу ДВС надійшла копія ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 лютого 2014 року про зупинення виконання вказаного рішення суду до закінчення касаційного провадження.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 квітня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_5 відхилено, а рішення апеляційного суду Хмельницької області від 3 грудня 2013 року залишено без змін.

Встановивши, що ОСОБА_3 не виконала рішення суду самостійно, державний виконавець листом від 28 жовтня 2014 року № 34630 повідомив останню, що 6 листопада 2014 року о 15 годині відбудеться її примусове виселення з гуртожитку.

Після прибуття 6 листопада 2014 року до місця вчинення виконавчих дій державний виконавець виявив у кімнаті АДРЕСА_1, ОСОБА_6, яка чинила йому перешкоди у примусовому виконанні рішення суду, про що державним виконавцем складено відповідний акт.

Листом від 18 листопада 2014 року № 37038 державний виконавець повідомив ОСОБА_3, що її примусове виселення буде проведено 26 листопада 2014 року о 10 годині.

18 листопада 2014 року державний виконавець виніс постанову про залучення працівників органів внутрішніх справ до проведення виконавчих дій і направив її копію до Зарічанського відділу міліції Хмельницького міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області для виконання.

Примусове виселення відбувалося впродовж двох днів - 26 листопада 2014 року (в присутності представника ОСОБА_3 - ОСОБА_7.) і 27 листопада 2014 року (в присутності самої ОСОБА_3).

26 листопада 2014 року ОСОБА_7 подав державному виконавцю заяву про добровільне виконання ОСОБА_3 рішення суду. Державний виконавець розглянув цю заяву, перевірив викладені в ній факти та з'ясував, що ОСОБА_3 не звільнила кімнату в гуртожитку, про що державним виконавцем складено відповідні акти.

27 листопада 2014 року ОСОБА_3 разом з малолітньою дитиною виселено з гуртожитку, її речі описані та передані стягувачу для зберігання, рішення суду виконане у повному обсязі. У той же день державний виконавець склав акт про виселення заявниці, що підписаний особами, які брали участь у виконанні.

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами виконавчого провадження № 42480321 та наявними у справі письмовими доказами.

Згідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Пунктом 10 частини 3 статті 11 Закону № 606-ХІV та частиною 1 статті 376 ЦПК України встановлено виключний перелік підстав для звернення державного виконавця до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи. Зокрема, таке питання вирішується у разі примусового проникнення до житла та іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи, в якої перебуває майно божника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Дані норми не передбачають можливість звернення державного виконавця з поданням про примусове проникнення до житла у випадку відмови боржника добровільно виконати рішення суду про виселення з житлового приміщення.

У зв'язку з цим, державний виконавець не повинен був звертатися до суду за дозволом щодо примусового проникнення до житлового приміщення, з якого виселялася ОСОБА_3

Порядок виконання рішення суду про виселення боржника регламентований ст. 78 Закону № 606-ХІV.

В силу частин 1-5, 9 названої норми державний виконавець перевіряє стан виконання рішення про виселення божника на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання.

У разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виконує його примусово.

Державний виконавець зобов'язаний письмово повідомити боржника про день і час примусового виселення. Боржник вважається повідомленим про примусове виселення, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися виселення, чи за іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Відсутність боржника, повідомленого про день і час виселення, під час виконання рішення не є перешкодою для виконання рішення.

Виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від особи (осіб), яка виселяється, її майна, домашніх тварин та у забороні такій особі користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі.

Виселення здійснюється у присутності понятих за сприянням органів внутрішніх справ з обов'язковим описом майна державним виконавцем. Один примірник акта опису майна вручається під розписку боржнику. За необхідності державний виконавець в установленому законом порядку забезпечує зберігання майна боржника з покладенням пов'язаних з цим витрат на боржника.

Про виконання рішення про виселення боржника державний виконавець складає акт, що підписується особами, які брали участь у виконанні.

Зазначений порядок примусового виселення не передбачає проведення державним виконавцем оцінки майна боржника, яке описується та передається на зберігання стороннім особам.

Посилання ОСОБА_3 на норми Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158), є помилковим, оскільки на час проведення державним виконавцем оскаржуваних виконавчих дій ці норми втратили чинність.

Матеріали виконавчого провадження вказують на те, що державний виконавець відповідно до ч. 2 ст. 7, п. 12 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-ХІV залучив до проведення виконавчих дій працівників органів внутрішніх справ, а листом від 18 листопада 2014 року державний виконавець повідомив боржника про день і час виселення. Також в силу ч. 2 ст. 11 Закону № 606-ХІV державний виконавець у встановленому порядку розглянув заяву представника ОСОБА_3 - ОСОБА_7 про добровільне виконання боржником рішення суду.

Оцінивши в сукупності досліджені докази, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що оскаржувані дії державного виконавця є правомірними.

Доводи апеляційної скарги не спростовують указаного висновку суду.

Ухвала суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О. І. Ярмолюк

__________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції Демінська А.А. Категорія 81

Доповідач Ярмолюк О.І.