Провадження № 2/522/2186/15
Справа 522/7075/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Івченка В.Б.,

при секретарі - Січінава М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Фідокомбанк», Державної реєстраційної служби України, за участю третіх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3, Служби у справах дітей Одеської міської ради про визнання договору іпотеки недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до ПАТ «Фідокомбанк», Державної реєстраційної служби України, за участю третіх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3, Служби у справах дітей Одеської міської ради про визнання договору іпотеки недійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 вересня 2007 року між ВАТ «Ерсте Банк» повним правонаступником якого є ПУАТ «ФІДОБАНК» та ОСОБА_2 з іншої сторони, було укладено Договір іпотеки за реєстровим №4299 в відповідно до умов якого в іпотеку передано Домоволодіння загальною площею 223,3 кв. м. по АДРЕСА_1, та земельна ділянка загальною площею 0,0770 га на якій розташоване домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на забезпечення вимог Іпотекодержателя, що витікають з Кредитного договору №014/1388/81/04752 укладеного між Іпотекодержателем та ОСОБА_3.

Позивач вважає, що вищезазначений Іпотечний договір має бути визнаний недійсним, оскільки укладений з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме без дозволу органів опіки та піклування, так як в будинку АДРЕСА_1, який є предметом іпотеки на момент укладання Договору була зареєстрована неповнолітня донька ОСОБА_3, та ОСОБА_2 - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Тобто, нотаріус не мала права посвідчувати укладений між сторонами даний Іпотечний договір, тому, що такі дії прямо порушували право на житло неповнолітньої дитини.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовну заяву та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представники відповідачів, треті особи в судове засідання не з'явились, належним чином про дату та місце судового засідання повідомлялись, про причини неявки суд не повідомили.

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом в судовому засіданні встановлено, що 20 вересня 2007 року між ВАТ «Ерсте Банк» повним правонаступником якого є ПУАТ «ФІДОБАНК» та ОСОБА_3 укладено Кредитний договір №014/1388/81/04752, відповідно до умов якого Банк надав ОСОБА_3 кредит к розмірі 420 000 доларів США у тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, строковості, платності в строк до 19 вересня 2027 року зі сплатою 12.5% щомісячно, шляхом сплати кожного місяця рівних платежів, згідно умов Кредитного договору (додаток №1 до Кредитного договору ).

З метою забезпечення зобов'язань за Кредитним договором, 20.09.2007 року між ВАТ «Ерсте Банк» повним правонаступником якого є ПУАТ «ФІДОБАНК» з однієї сторони та ОСОБА_2 з іншої сторони, було укладено Договір іпотеки за реєстровим №4299, відповідно до умов якого предметом іпотеки є домоволодіння загальною площею 223,3 кв. м. по АДРЕСА_1, та земельна ділянка загальною площею 0,0770 га на якій розташоване домоволодіння, що знаходиться за адресою:м. Одеса вул. Каманіна, 18-А, який був посвідчений, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального Ситніковою. Ю.Д.

Як вбачається з копій документів, на підставі яких укладався Іпотечний договір, які були направлені приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. на виконання ухвали суду, нотаріусом відповідно до вимог «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 р. N 20/5 в редакції що діяла на день укладення угоди було отримано довідку №270 за формою №1 про кількість зареєстроваих осіб. Відповідно до інформації викладеної у довідці, за адресою АДРЕСА_1 було зареєстровано дві особи ОСОБА_2 (1972р.н.) та ОСОБА_3 (1970 р.н.). Також зідно п. 2.15. Договору іпотеки Іпотекодавцем ОСОБА_2 гарантовано що «на предмет іпотеки не мають права власності (часткової власності) або права користування діти (особи віком до 18 років)».

Відповідно до положень Закону України «Про охорону дитинства» визначені обмеження щодо здійснення правочинів щодо нерухомого майна яке належить на праві власності неповнолітнім, а також зобов'язуватися від імені дитини порукою.

Нерухоме майно, що було передано в іпотеку належить на праві приватної власності ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про право власності серії САА НОМЕР_1, виданого 03.03.2003 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради. У вказаному свідоцтві зазначено єдиного власника - ОСОБА_2, інших зареєстрованих майнових прав не має, також сам позивач не надав належних доказів щодо майнових прав на майно що було передано в іпотеку.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей»

- «бездомність - соціальне становище людини, зумовлене відсутністю в неї будь-якого житла, призначеного та придатного для проживання;

- бездомна особа - особа, яка перебуває у соціальному становищі бездомності. До бездомних осіб належать безпритульні особи та особи, які мають притулок;

- безпритульна особа - повнолітня особа, яка проживає на вулиці, в парках, підвалах, під'їздах будинків, на горищах, об'єктах незавершеного будівництва, в інших місцях, непризначених та непридатних для проживання, у тому числі жилих приміщеннях, що перебувають в аварійному стані;

- безпритульні діти - діти, які були покинуті батьками, самі залишили сім'ю або дитячі заклади, де вони виховувалися, і не мають певного місця проживання;

- діти-сироти - діти, в яких померли чи загинули батьки;

- діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням батьками покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами внутрішніх справ, пов'язаним з ухиленням від сплати аліментів та відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, що перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов'язки, а також підкинуті діти, діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, та безпритульні діти;»

Суд критично відноситься до посилань позивача на порушення ПуАТ «ФІДОБАНК» ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», оскільки позивачем не надано жодного доказу що підтверджував би що дитина є чи була на момент укладення оскаржуваного договору безпритульною, отже дія норм вказаного закону на дані правовідносини не розповсюджується.

Також суд вважає за необхідне зазначити що оскаржуваний договір іпотеки укладено між ОСОБА_2, ПуАТ «ФІДОБАНК» та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального Ситніковою. Ю.Д. відповідно до вимог ст. 54 Закону України «Про нотаріат» Нотаріуси та посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують угоди, щодо яких законодавством встановлено обов'язкову нотаріальну форму, а також за бажанням сторін й інші угоди. Нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, перевіряють, чи відповідає зміст посвідчуваної ними угоди вимогам закону і дійсним намірам сторін.

Нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Відповідно до ч.3 ст.17 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про іпотеку», у разі обмеження правомочності розпорядження нерухомим майном згодою його власника або уповноваженого органу державної влади чи органу місцевого самоврядування така ж згода необхідна для передачі цього майна в іпотеку. Тобто, уповноваженим органом державної влади в даному випадку є орган опіки та піклування.

Також необхідно зазначити, що обов'язок щодо забезпечення прав неповнолітніх осіб при укладанні правочинів покладено на батьків, які на момент укладання Договору Іпотеки були зобов'язанні повідомити про реєстрацію місця проживання, якщо така була, неповнолітньої дитини.

Крім того суд звертає увагу на ту обставину, що позивач не була стороною ні при укладанні Кредитного договору ні при укладанні Іпотечного договору.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно наявних у матеріалах справи доказів, а саме Довідки №279, від 27.08.2007 року, яка була видана на ім'я ОСОБА_3 для укладення Іпотечного договору вбачаться, що на момент укладання Договору Іпотеки, неповнолітня донька ОСОБА_3, та ОСОБА_2 - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, тобто Договір був укладений та посвідчений державним нотаріусом відповідно до норм чинного законодавства України, а правові підстави для визнання його недійсним - відсутні.

З урахуванням вищевказаного, оцінивши встановлені по справі обставини у всій їх сукупності, суд вважає що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Фідокомбанк», Державної реєстраційної служби України, за участю третіх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3, Служби у справах дітей Одеської міської ради про визнання договору іпотеки недійсним, необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 10, 60, 88, 212, 215 ЦПК України, 202, 203, 204, 215 ЦК України, Законом України «Про охорону дитинства», суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Фідокомбанк», Державної реєстраційної служби України, за участю третіх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3, Служби у справах дітей Одеської міської ради про визнання договору іпотеки недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк - з дня проголошення рішення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси Івченко В.Б.