У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді: - Максимчук З.М.,

суддів: - Ковальчук Н.М., Рожина Ю.М.

секретар судового засідання - Пиляй І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільному майні,

в с т а н о в и л а :

28 листопада 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_8 про усунення перешкод у здійсненні права власності.

В свою чергу 21 січня 2014 року ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про припинення права власності на частку у спільному майні.

Вказані позови сторін об'єднані в одне провадження.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 14.05.2014 року до участі в справі залучені інші співвласники квартири: ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_10

На підставі заяви ОСОБА_4 про відмову від позову ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 26.03.2015 року провадження по цивільній справі в частині позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_7 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядженням майном закрито.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 березня 2015 року позовні вимоги задоволено повністю.

Припинено право власності ОСОБА_4 на 15/288 частин квартири АДРЕСА_1 що належить на праві власності ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого 13.03.2013 року державним нотаріусом Другої Рівненської державної нотаріальної контори Костиковою Л.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 3-56.

_______________________________________________________________________________

Справа № 569/21682/13-ц Головуючий у суді 1 інстанції - Діонісьєва Н.М.

Провадження № 22-ц/787/914/2015 Суддя-доповідач - Максимчук З.М. Визнано за ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 право власності по 5/288 частин за кожним на квартиру АДРЕСА_1.

Виплачено ОСОБА_4 24 870,00 гривень компенсації за її частку в квартирі АДРЕСА_1, які було внесено ОСОБА_5 на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Рівненській області, розрахунковий рахунок НОМЕР_1.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з»ясування судом першої інстанції обставин справи, що мають значення для справи вказує, що не погоджується з розміром компенсації, яку визначив суд за її частку в спірній квартирі, оскільки будівельно-технічна експертиза по справі була проведена в листопаді місяці 2014 року, тоді як на час ухвалення рішення ціни на ринку нерухомості значно змінились.

Доводить, що оскільки їй стало відомо від агентства нерухомості, аналогічні квартири, в зв»язку з інфляцією гривні, тепер коштують не менше 850 000 гривень, відповідно її частка має складати не менше 44270,00 гривень, тобто на 20 000,00 гривень більше.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким встановити суму для виплати компенсації за частку нерухомого майна в розмірі 44 270,00 гривень.

Заслухавши суддю-доповідача, сторін, що з»явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ст.ст. 358, 356 ЦК України власність двохчи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, отже межею реалізації повноважень власника у спільному майні є воля інших співвласників.

За загальним правилом визначеним ст.357 ЦК України частки у спільній частковій власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласниками або законом.

Відповідно до ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, співвласниками спірної квартири АДРЕСА_1, окрім ОСОБА_4, є ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_5

Звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивачі обґрунтували свої вимоги неможливістю спільного з відповідачкою володіння і користування майном, а також його неподільністю.

Крім того вказали, що у відповідачки є інше житло, яке належить їй на праві власності, та в якому вона мешкає. Тобто відповідачка забезпечена житлом і припинення її права на незначну частку в спірній квартирі не завдасть їй істотної шкоди.

За висновками будівельно-технічної експертизи від 11.11.2014 року дійсна вартість 15/288 частин квартири АДРЕСА_1 становить 24 870 гривень.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки частка відповідачки є незначною і не може бути виділена в натурі, спільне володіння і користування майном є неможливим, у відповідачки є інше житло, розмір компенсації внесено на депозитний рахунок ТУ ДСА У країни в Рівненській області, то є всі підстави для припинення права на частку в спільному майні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1/ частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2/ річ є неподільною; 3/ спільне володіння і користування майном є неможливим; 4/ таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім»ї. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім»ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об»єкта, який є спільним майном. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Із змісту зазначеної норми закону випливає, що припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України випадку, але лише в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. З матеріалів справи вбачається, а також підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_4 не заперечувала проти позову, погоджувалась на отримання компенсації.Основний довід апеляційної скарги полягає в оскарженні суми вартості частки квартири. Разом з тим, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у абз. 3 п. 6 постанови "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" від 4 жовтня 1991 року № 7, розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди - судом за дійсною вартістю будинку (квартири) на час розгляду справи. Вказуючи на невідповідність висновків експертизи про дійсну вартість спірної квартири, всупереч вимогам ст.ст. 10, 60 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу, відповідачка на час розгляду справи в суді першої інстанції, не навела доводів та не надала доказів про те, що вартість її частки в спірній квартирі на день ухвалення рішення збільшилась вдвоє. Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, які являються безумовною підставою для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: З.М.Максимчук

Судді: Н.М.Ковальчук

Ю.М.Рожин