Апеляційний суд Житомирської області
Справа №0603/2-2342/11 Головуючий у 1-й інст. Замега О. В.
Категорія 27 Доповідач Заполовський В. Й.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Заполовського В.Й.,

суддів: Григорусь Н.Й., Тов'янської О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28 листопада 2014 року , -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2011 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (надалі - Банк) звернувся до суду даним позовом. Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість у розмірі 15 948.70 доларів США за кредитним договором та понесені судові витрати.

Зазначав, що 11 жовтня 2006 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № ZRSWAN02000171, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 36 534.87 доларів США на термін до 10.10.2013 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановленому кредитним договором.

Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував. У зв'язку з чим станом на 15.08.2011 року утворилась заборгованість на суму 15 948 доларів США, яка складається з наступного:

заборгованість за кредитом - 11 346,59 доларів США; заборгованість по відсотках - 2 823,01 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 1 779,10 доларів США.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28 листопада 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість по кредиту у розмірі 12 525,87 доларів США.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подали апеляційні скарги.

Зокрема, ОСОБА_1 у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить рішення суду скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Зокрема вказує, що кредит фактично надавався у гривні, а не в іноземній валюті (доларах США). Матеріалами справи не доведено, що сума коштів в розмірі 36 534,87 доларів США була видана йому за кредитним договором. В матеріалах справи відсутні докази про розмір заборгованості по кредиту на момент повернення ним автомобіля Банку та на момент його реалізації. Передаючи автомобіль Банку в рахунок погашення кредиту його було завірено, що за виручені від продажу автомобіля кошти буде погашено суму кредиту повністю. Банк не повідомив його про реалізацію автомобіля та не звертався до нього про наявність заборгованості по кредиту після реалізації автомобіля, а фактично здійснив нечесну підприємницьку діяльність шляхом нарахування відсотків за користування кредитом з часу повернення автомобіля.

Вказане, на думку апелянта, не було враховано судом, що призвело до неправильного вирішення справи.

У поданій апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить скасувати рішення суду в частині зменшення суми стягнення пені та відсотків і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Зокрема зазначає, що суд ухвалюючи рішення безпідставно не стягнув у повному обсязі заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом та незаконно зменшив розмір стягнення неустойки (пені), оскільки в матеріалах справи відсутні будь - які обставини, що можуть слугувати для зменшення розміру вказаних платежів.

Відповідач ОСОБА_1 та представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» оповіщені у встановленому порядку про час і місце судового розгляду в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, у поданих ними заявах просили розглянути справу у їх відсутність.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК України колегія суддів визнає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає відхиленню, а скарга ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ст.ст.6, 627 ЦК України - сторони є вільними в укладенні договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Як встановив суд та вбачається з матеріалів справи, 11 жовтня 2006 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №ZRSWAN02000171, згідно якого Банк надав ОСОБА_1 кредит розміром 36 534.87 доларів США на термін до 10.10.2013 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановленому кредитним договором.

Відповідач з умовами кредитного договору укладеного з позивачем був ознайомлений та з ними погодився. Зазначені умови кредитного договору не визнані недійсними в установленому законом порядку (а.с. 9 - 10).

Надані за вказаним кредитним договором кошти Банком були перераховані на придбання автомобіля відповідачу та на сплату страхових внесків, що підтверджено рахунком - фактурою (а.с.69).

ОСОБА_1 був отриманий автомобіль та ним використовувався до кінця 2008 року, а також останнім проводилось погашення даного кредиту.

У зв'язку з неможливістю погашення кредиту, 15.01.2009 року ОСОБА_1 передав автомобіль Банку на погашення кредиту, вважаючи, що за виручені від продажу автомобіля кошти буде погашено суму кредиту повністю (а.с.83).

За рахунок коштів, які надійшли від продажу даного автомобіля в сумі 10 759,73 доларів США, 12.03.2009 року була погашена лише частина заборгованості по кредиту, залишок якої станом на 13.03.2009 року склав суму 11346,59 доларів США (а.с.184).

Таким чином, в повному обсязі заборгованість по кредиту за рахунок коштів від продажу переданого відповідачем Банку заставного автомобіля погашена не була.

В подальшому відповідачем зобов'язання за договором кредиту належним чином не виконувались і станом на 15.08.2011 року утворилась заборгованість на суму 15 948 доларів США, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 11 346,59 доларів США; заборгованість по відсотках - 2 823,01 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 1 779,10 доларів США (а.с.6 - 7).

Правильність проведення позивачем розрахунку заборгованості по кредиту відповідачем належними та допустимими доказами не спростована, будь - яких клопотань з цього приводу, зокрема і про проведення відповідної експертизи для спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем не заявлено.

Не заявлено таких клопотань відповідачем і суду апеляційної інстанції.

Тому, відповідно до вимог ст.ст. 212, 213 ЦПК України судове рішення повинно бути ухвалене на підставі наявних у справі доказів, в тому числі і наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 по кредиту, що утворилася станом на 15.08.2011 року.

Оскільки ОСОБА_1 істотно порушив умови договору, зокрема односторонньо відмовився від взятого на себе зобов'язання по поверненню отриманого кредиту, то суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для примусового стягнення з нього визначеної позивачем заборгованості за кредитом та заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом.

Проте визначаючи загальний розмір такої заборгованості, яка підлягала стягненню, суд помилково визначив суму у 12 525,87 доларів США, хоча така сума становить 14 169, 60 доларів США (11 346,59 + 2 823,01).

Крім того, зменшуючи розмір пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором до одного долара США, при визначеному позивачем розмірі - 1 779,10 доларів США, суд першої інстанції не зазначив з яких саме міркувань виходив зменшуючи розмір неустойки до такого рівня та фактично звільнив боржника від сплати неустойки.

При цьому, суд також суд не врахував наступне.

Так, відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки (пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення для справи.

Звільнення боржника від сплати неустойки у повному обсязі, законодавчо відсутнє.

Матеріалами справи підтверджено, що розмір заборгованості за кредитним договором становить 14 169, 60 доларів США, а визначений позивачем розмір неустойки (пені) 1 779,10 доларів США.

Докази, про наявність інших обставин, які мають істотне значення для справи, як - то про тяжкий матеріальний стан відповідача, його бажання достроково здійснити погашення заборгованості, належне виконання взятих на себе зобов'язань в матеріалах справи відсутні.

Відтак, положення ч.3 ст.551 ЦК України щодо зменшення неустойки не підлягало застосуванню судом, оскільки не можна вважати, що розмір неустойки значно перевищує розмір збитків та наявність інших обставин, які мають істотне значення для справи.

Тому, колегія суддів вважає, що пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором підлягала стягненню з відповідача у розмірі 1190,87 доларів США (обрахованої в межах строку позовної давності з 15.08.2010 року по 15.08.2011 року), визначена у гривні, як - то передбачено умовами кредитного договору у сумі 9 491 грн. 23 коп. (1190,87 х 7,97).

Таким чином, оскільки судом при вирішенні позову у вказаній частині неправильно застосовано норми матеріального права, то відповідно до ст.309 ЦПК України судове рішення в частині визначення загального розміру стягнення заборгованості за кредитом і заборгованості по відсотках та розміру пені підлягає зміні, а саме збільшення загального розміру стягнення заборгованості за кредитом та заборгованості по відсотках до 14 169, 60 доларів США, розміру стягнення пені до 9 491 грн. 23 коп.

Відтак, апеляційна скарга ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає задоволенню частково.

Доводи викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 про те, що кредит фактично надавався у гривні, а не в іноземній валюті (доларах США) та про відсутність у нього заборгованості по кредиту, вважаючи, що така заборгованість була погашена в повному обсязі за рахунок коштів від продажу автомобіля повернутого ним Банку, не можливо визнати обгрунтованими, оскільки такі доводи спростовуються вище наведеними обставинами та наявними у справі доказами. А саме судовим рішенням від 10.12.2013 року у іншій справі, наданим позивачем розрахунком заборгованості по кредиту, який не спростований відповідачем, довідкою позивача від 27.11.2014 року, матеріалами реалізації Банком повернутого відповідачем автомобіля тощо (а.с.6 -7, 72 - 78, 172, 184).

Не спростовують факт невиконання зобов'язань за кредитним договором та наявності заборгованості по кредиту і інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1

А тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28 листопада 2014 року змінити.

Збільшити загальний розмір стягнення заборгованості за кредитом і заборгованості по відсотках до 14 169, 60 доларів США, розмір стягнення пені до 9 491 грн. 23 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді