АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1745/15 Справа № 207/4733/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Погребняк Т. Ю. Доповідач - Григорченко Е.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Судді-головуючого: Григорченка Е.І.

Суддів колегії: Кочкової Н.О., Ткаченко І.Ю.

при секретарі Левцунову І.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5, третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Баглійської районної у м. Дніпродзержинську ради про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічними позовами ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про захист прав споживачів, визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки, ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів кредиту та іпотеки,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 звернулася з апеляційною скаргою на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року, де ставить питання про його скасування, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволені, з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» стягнена заборгованість за кредитним договором у розмірі 417619,94 грн., яка складається: 240337,36 грн. несплачений кредит, 116318,18 грн. несплачені відсотки, 60964,41 пеня. Вирішено витання щодо розподілу судових витрат.

У задоволенні зустрічних позовів ОСОБА_5 та ОСОБА_7 -відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», суд першої виходив з того, що 07.08.2008 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір № 014/81-80/118-08Д, згідно якого позивач надав відповідачу споживчий кредит у сумі 29000,00 доларів США, строком на 60 місяців до 06.08.2013 року. Договором також передбачений обов'язок відповідача сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 16,9% річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до платіжного календаря. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти в розмірі 29 000,00 доларів США, що підтверджується меморіальним ордером №80/118-08Д від 07.08.2008 року.

Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ОСОБА_8, ОСОБА_9 було укладено іпотечний договір №12/81-80/118-08Д про передачу в іпотеку будинку№24, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить їм на підставі договору дарування.

25 грудня 2009 року між банком та ОСОБА_5 укладено додаткову угоду №014/81-80/118/1-08 до кредитного договору, відповідно до якого з метою зменшення фінансового навантаження на відповідача в умовах кризових явищ в економіці України, сторони досягли змін щодо того, що фактична заборгованість за кредитом збільшується на суму заборгованості за процентами, яка на дату укладання додаткової угоди складала 1068,84 доларів США, при цьому відбувається зміна строку погашення заборгованості.

29 грудня 2009 року між банком та ОСОБА_5 укладено додаткову угоду №014/81-80/118/2-08Д до кредитного договору, відповідно до якої тимчасово на період з 01.01.2010 року по 30.06.2010 року сторони домовилися зменшити розмір щомісячного платежу по сплаті суми та змінити строк його сплати в наступному порядку: підпункт 3.1. Додаткової угоди №014/81-80/118/2-08Д станом на дату укладення додаткової угоди №014/81-80/118/2-08Д щомісячний платіж становить 789,75 доларів США; підпункт 3.2. Додаткової угоди №014/81-80/118/2-08Д на період кредитних канікул щомісячний платіж зменшується до розміру 361,42 доларів США; підпункт 3.3., починаючи з 01.07.2010 року кредитор змінює позичальнику строк сплати решти щомісячного платежу в сумі 560,57 доларів США, а позичальник зобов'язується сплатити вказану суму в майбутньому відповідно до графіка погашення, що є додатком № 1 до додаткової угоди та її невід'ємною частиною.

21 січня 2011 року між банком та ОСОБА_5 укладено додаткову угоду № 014/81-80/118/3Д до кредитного договору, відповідно до якої з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, сторони досягли згоди про зміну умов кредитного договору, а саме : згідно п. 7. Додаткової угоди, тимчасово на період з 28.01.2011 року до 28.04.2011 року сторони домовилися зменшити розмір щомісячного платежу по сплаті суми кредиту та змінити строк його сплати у наступному порядку: станом на дату укладання додаткової угоди №014/81-80/118-08/3Д від 21.01.2011 року щомісячний платіж становить 216,58 доларів США, на період кредитних канікул щомісячний платіж зменшується до розміру 18,17 доларів США. Починаючи з 28.05.2011 року кредитор змінює позичальнику строк сплати решти щомісячного платежу в сумі 198,41 доларів США, а позичальник зобов'язується сплатити вказану суму в майбутньому відповідно до графіку погашення, що є додатком № 1 до додаткової угоди та її невід'ємною частиною.

Відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконував, тому позивачем на адресу відповідача було направлено вимоги щодо дострокового виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, яке виконано не було (а.с. 19-22).

Згідно розрахунку, станом на 23.10.2014р. сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 32247,43 доларів США, з них 18558,17 доларів США - непогашена сума кредиту, 8981,76 доларів США - несплачені проценти, 4707,50 доларів США - нарахована пеня, що по курсу НБУ складає 417619,91 грн.

Враховуючи зазначені обставини, вимоги чинного законодавства, суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, стягнувши з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором в зазначеній сумі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що згідно банківської ліцензії ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» має право здійснювати банківські операції, передбачені ч. 1 та п. 5-І 1 ч. 2 ст. 47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», а також має дозвіл на право здійснення операцій, визначених п. 1-4 ч. 2 та ч. 4 ст. 47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність»/а.с. 111-114/.

Умови зазначеного договору є суттєвими, оговорені та погоджені сторонами. При укладанні та підписанні договору вимоги законодавства було додержано та виконано, його форма та зміст відповідають положенням ст. 203 ЦК України.

На момент укладення вищевказаного кредитного договору №2007-085 від 24.05.2007 року сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення відповідало їхній внутрішній волі, було вільним, що підтверджується власноручними підписами учасників правочину та печаткою фінансової установи. Позивач підписав кредитний договір особисто, чим засвідчив факт надання йому повної інформації про умови виконання останнім, як позичальником, зобов'язань за кредитним договором, у тому числі обов'язку повернути отриманий кредит і сплатити відсотки у встановленому договором розмірі та строки.

Враховуючи зазначені обставини, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведена сума, яку начебто відповідачка сплатила в рахунок погашення заборгованості по зазначеному договору, не надала доказів на підтвердження протиправних дій банку, недійсність кредитного договору та договору іпотеки, невиконання договору не є підставою для визнання його недійсним.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, апеляційний суд не находить підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному об'ємі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку. Висновки суду підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями учасників процесу.

При вище наведених обставинах справи, суд першої інстанції, відповідно до ст.ст. 526, 530, 549, 610, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-61 ЦПК України, прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, оскільки відповідач не виконує умови кредитного договору.

Приведені в апеляційній скарзі доводи, що банк приховав від неї вимоги законодавства стосовно даної угоди, та вона не погоджувалася з жодною умовою кредитного договору, не можуть бути підставою для скасування рішення суду з наступних підстав.

За правилами частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" договір про надання фінансових послуг повинен містити розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків.

Згідно п. 51. кредитного договору № 014/81-80/118-08Д від 07.08.2008 року, укладеного між банком та позичальником, заборгованість за кредитним договором погашається у відповідності до Графіка(додаток №1 до договору).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 погодилася з умовами кредитного договору та графіком погашення кредиту, підписавши зазначені документи, де зазначена форма кредитування, сукупна вартість кредиту тощо/а.с.7-9/.

Отже, посилання апелянта на те, що від неї приховали та не роз'яснили зміст договору, заборгованість по якому вона сплачувала по 2014 рік, не може бути прийнято до уваги та бути підставою для визнання договору недійсним.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі щодо незгоди з розрахунком заборгованості наданого банком, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки у відповідності до ст. 10 ЦПК України сторони повинні довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 цього ж Кодексу, зазначені ним обставини.

Проте, належні та допустимі докази, які б спростовували розрахунок банку, суду не надано. Будь-які клопотання щодо розрахунку банку в апеляційному суді не заявлено.

Наданий ОСОБА_5 розрахунок не може бути прийнятий до уваги, оскільки не містить відповідних розрахунків/а.с. 206/.

Посилання апелянта на те, що банк нарахував пеню тричі в місяць, не спростовує зроблені банком розрахунки, оскільки відповідно до частини 3 статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Допущені судом порушення норм процесуального права, про які зазначено в апеляційній скарзі, на законність рішення суду не вплинули.

Інші доводи зводяться до іншої оцінки фактичних обставин справи, яка відрізняється від зробленої судом першої інстанції оцінки, і висновків суду не спростовують.

Районний суд розглянув справу у відповідності із вимогами ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України про змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, в межах заявлених вимог та на підставі наданих суду доказів.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду в оскаржуваній частині.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, рішення суду в оскаржуваній частині залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Е.І. Григорченко

Судді: Н.О. Кочкова

І.Ю. Ткаченко