У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Штелик С.П., Черненко В.А.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ спільно набутого під час шлюбу майна та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Джетта СВ», товариство з обмеженою відповідальністю «Ніка СВ», про поділ майна, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 22 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому просив поділити майно, спільно набуте під час шлюбу зі ОСОБА_5

На обґрунтування своїх вимог посилався на те, що з 13 серпня 2004 року він перебував у шлюбі з відповідачкою, у якому вони разом придбали автомобіль Suzuki Grand Vitara, державний номерний знак НОМЕР_1, який зареєстровано за останньою, а він був вписаний до технічного паспорту, як особа, яка має право керувати вказаним транспортним засобом, придбали автомобіль Nissan Tidda, державний номерний знак НОМЕР_2, який з грудня 2007 року зареєстрований за ОСОБА_5, та гараж. Крім того, в Маріупольському відділенні Ощадного банку Росії на ім'я відповідачки відкрито рахунки, де знаходяться грошові кошти, які також є їх спільним майном. Вважає, що вище перелічене майно є їх спільною власністю і йому належить 1/2 його частини.

Просив визнати за ним право власності на Ѕ частини транспортного засобу Suzuki Grand Vitara, залишивши в його користуванні, визнати за ним право власності на Ѕ частини автомобіля Nissan Tidda, залишивши його в користуванні відповідачки та визнавши за нею право власності на нього, а також визнати право власності на гараж за відповідачкою, стягнувши з неї на його користь Ѕ частку його вартості у розмірі 21 781,50 грн, визнати право власності на Ѕ частину грошових коштів, які наявні в установах банку на ім'я ОСОБА_5, та визнати за ним право власності на 30 250 доларів США, які знаходяться на депозитному рахунку НОМЕР_3 у Маріупольському відділенні № 1 ПАТ «Дочірній банк «Сбербанк Росії» згідно з договором від 19 травня 2010 року № 2630/24/85857.

У квітні 2011 року ОСОБА_5 подала зустрічну позовну заяву про поділ майна.

На обґрунтування своїх вимог зазначала, що з 13 серпня 2004 року до 17 травня 2011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, під час якого ними було придбано спільне майно, а також ОСОБА_4 за спільні кошти та за її особисті кошти були придбані майнові корпоративні права як учасника господарських товариств «Джетт СВ» і «Ніка СВ». Вважає, що грошові кошти в розмірі 60 500 доларів США є її особистою власністю, оскільки набуті до шлюбу.

25 вересня 1995 року вона стала учасником ТОВ «Телерадіокомунікаційної компанії «Сигма» з часткою у статутному фонді 5 %, яка з 01 квітня 1999 року збільшилася до 24,41%. 14 березня 2008 року між нею та ВАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» було укладено договір про продаж 24,41% статутного капіталу за 3 030 000 гривень шляхом перерахування грошових коштів на її банківський рахунок НОМЕР_4 в ПAT «Райффайзен Банк Аваль» у м. Маріуполі. Зазначені кошти є її особистим майном, отриманим від продажу корпоративних прав, що належали їй до шлюбу. Крім того, 26 липня 2007 року на спільні грошові кошти на ім'я ОСОБА_4 був придбаний гараж у спортивному споживчому кооперативі «Таврида» вартістю 43 563 гривень, який є спільною сумісною власністю подружжя. У період шлюбу на її ім'я було придбано автомобіль Suzuki Grand Vitara та автоомобіль Nissan Tiida, які також є спільною сумісною власністю подружжя.

Під час шлюбу ОСОБА_4 увійшов до числа учасників ТОВ «Ніка СВ» та ТОВ «Джетта-СВ, де розмір його внеску до статутного фонду складав відповідно 20 000 грн (5 %) та 135 710,50 грн ( 10 %). Згідно з висновками експерта від 18 березня 2013 року та даними балансів підприємств розмір частки ОСОБА_4 у гривневому еквіваленті станом на липень 2011 року в статутному фонді ТОВ «Джетта-СВ» складає 126 810 грн, а в ТОВ «Ніка СВ» - 2 930 грн.

З урахуванням наведеного, просила:

- визнати за нею право особистої власності на 60 500 доларів США, які знаходяться в Маріупольському відділенні № 1 ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» в розмірі 30 250 доларів США і в ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі 30 250 доларів США, як грошових коштів, придбаних нею до шлюбу, припинивши на них право власності ОСОБА_4;

- визнати за нею право власності на залізобетонний гараж літ. А1 в кооперативі «Таврида» (площею 20,9 кв. м), розташований на території спортивного споживчого кооперативу «Таврида» у м. Маріуполі Донецької області, виділити його їй у натурі, припинити за ОСОБА_4 право спільної сумісної власності та стягнути з неї на користь ОСОБА_4 Ѕ частини вартості гаража в розмірі 21 781,50 гривень;

- визнати за ОСОБА_4 право власності на автомобіль Suzuki Grand Vitara, державний номерний знак НОМЕР_1, виділивши йому транспортний засіб у натурі, припинивши за нею право спільної сумісної власності на даний автомобіль та стягнути на її користь з ОСОБА_4 Ѕ частини його вартості в розмірі 70 822,29 гривень;

- визнати за нею право власності на автомобіль Nissan Tiida, державний номерний знак НОМЕР_2, виділивши їй його в натурі, припинивши за ОСОБА_4 право спільної сумісної власності на даний автомобіль та стягнути на його користь з неї Ѕ частини вартості в розмірі 58 240,06 гривень;

- стягнути з неї на користь ОСОБА_4 суму в розмірі 9 199,27 грн: 43 563 грн (гараж) + 141 644,58 грн (автомобіль Suzuki Grand Vitara) + 116 480,12 грн (автомобіль Nissan Tiida) = 301 687.70 грн : 2 = 150 843,85 грн - 43 563 грн - 116 480,12 = 9 199,27 грн;

- визнати спільною власністю подружжя 29,47% ринкової вартості частки ОСОБА_4 в ТОВ «Джетта СВ», що становить 231 068,02 грн (40 000 х 100 : 135 710,50), стягнувши на її користь з ОСОБА_4 Ѕ частини ринкової вартості частки в розмірі 115 534,01 грн;

- визнати за нею право особистої власності на 70,53 % (95 710,50 х 100 : 135 710,50) частки ОСОБА_4 в ТОВ «Джетта СВ»;

- стягнути на її користь з відповідача 70,53% ринкової вартості частки в розмірі 553 010, 78 грн (784 078,80 х 70,53%);

- визнати сумісною власністю подружжя ринкову вартість частки ОСОБА_4 в ТОВ «Ніка СВ» та стягнути з відповідача на її користь Ѕ частини його ринкової вартості, що становить 6 201,75 грн : 2 = 3 100,88 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 жовтня 2014 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Донецької області від 22 січня 2015 року, первинні позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на залізобетонний гараж літ. А-1 (площею 20,9 кв.м.), розташований на території спортивного споживчого кооперативу «Таврида» у м Маріуполі Донецької області, виділивши його в натурі ОСОБА_5, припинивши за ОСОБА_4 право спільної сумісної власності. Визнано право власності на автомобіль Suzuki Grand Vitara, державний номерний занк НОМЕР_1 за ОСОБА_4, виділивши транспортний засіб йому в натурі, припинивши за ОСОБА_5 право спільної сумісної власності на нього. Визнано право власності на автомобіль Nissan Tiida, державний номерний знак НОМЕР_2 за ОСОБА_5, виділивши ОСОБА_5 транспортний засіб в натурі, припинивши за ОСОБА_4 право спільної сумісної власності на нього. З метою зрівняння часток у спільній сумісній власності на гараж в кооперативі «Таврида», двох автомобілів Suzuki Grand Vitara і Nissan Tiida стягнуто зі ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 компенсацію вартості майна в розмірі 9 199,27 гривень. Визнано за ОСОБА_5 право особистої власності на 60 500 доларів США, які знаходяться в Маріупольському відділенні № 1 ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» в розмірі 30 250 доларів США і в ПАТ КБ «Приватбанк» в розмірі 30 250 доларів США, як грошових коштів, придбаних нею до шлюбу, припинивши на них право власності ОСОБА_4 Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 10 % ринкової вартості частки ОСОБА_4 в ТОВ «Джетта СВ», стягнувши з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 Ѕ частини ринкової вартості частки в розмірі 63 405 гривень. Визнано спільною сумісною власністю 5% ринкової вартості частки ОСОБА_4 в ТОВ «НІКА СВ» та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 Ѕ частини ринкової вартості частки в розмірі 1 465 гривень. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 та у задоволенні решти зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить змінити судові рішення в частині позовних вимог щодо ТОВ «Джетта СВ», ТОВ «Ніка СВ», грошових коштів у Маріупольському відділенні № 1 ПАТ «Дочірній банк «Сбербанка России», відмовивиши ОСОБА_5 в задоволенні вимог до ТОВ «Джетта СВ» та ТОВ «Ніка СВ», задовольнити його вимоги щодо визнання права власності на Ѕ частини грошових коштів в розмірі 30 250 доларів США, які знаходяться на депозитному рахунку у Маріупольському відділенні № 1 ПАТ «Дочірній банк «Сбербанка России», у решті судові рішення залишити без змін.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частково задовольняючи позовні вимоги сторін, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що частина спірного майна є спільною сумісною власністю подружжя і підлягає поділу за правилами глави 8 СК України, а також вважав, що таким розподілом не порушуються майнові права сторін.

При цьому, суд вважав, що грошові кошти в сумі 60 500 доларів США, які знаходяться у Маріупольському відділенні № 1 ПАТ «Дочірній банк «Сбербанка России» є об'єктом особистої власності ОСОБА_5, оскільки набуті нею до шлюбу, а тому поділу між подружжям не підлягають та дійшов висновку про те, що ОСОБА_5 має право на компенсацію вартості часток у статутних фондах ТОВ «Джетта-СВ» та ТОВ «Ніка СВ», які вніс ОСОБА_4 під час шлюбу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги про те, що оскільки державна реєстрація права власності на кафе ТОВ «Ніка СВ» була проведена після розірвання шлюбу у серпні 2011 року, ОСОБА_5 не може претендувати на це майно.

З оскаржуваних судових рішень убачаться, що приміщення зазначеного вище кафе не було предметом поділу між сторонами. Суди визнали спільною сумісною власністю лише вартість часток ОСОБА_4 у статутному фонді ТОВ «Ніка СВ».

Що стосується грошових коштів, які внесені ОСОБА_5 на депозитний рахунок у Маріупольському відділенні № 1 ПАТ «Дочірній банк «Сбербанка России», то колегія погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що цей вклад є її особистою власністю.

В іншій частині судові рішення не оскаржуються.

За таких обставин, оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди попередніх інстанцій з урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшли висновку про часткове задоволення обох позовів.

Інші доводи скарги та матеріали витребуваної справи також не дають підстав вважати, що судами при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені статтями 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної скарги не можуть бути визнані як підстава для призначення справи до судового розгляду.

Оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 22 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Журавель

Судді С.П. Штелик

В.А. Черненко