Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді - Боймиструка С.В., суддів: Собіни І.М., Шеремет А.М.,

секретар судового засідання - Демчук Ю.Ю.,

з участю ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Костопільського районного суду від 08 грудня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 на утримання їх сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів в розмірі ? частки від його заробітку (доходу) або у розмірі 650 грн. на місяць, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Костопільського районного суду від 08 грудня 2014 року позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 650 грн. щомісячно, починаючи з 18.11.2014 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_2 покликався на його незаконність та необгрунтованість через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказував, що судом не було враховано те, що він не працює та має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Крім того, він переніс операцію на легені і продовжує лікуватися амбулаторно.

Доводив, що у зв'язку з складним матеріальним становищем оформив кредит, який сплачує по даний час.

Просив рішення Костопільського районного суду від 08 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір стягуваних з нього аліментів на користь позивачки до мінімального розміру.

ОСОБА_1 подала заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить рішення місцевого суду залишити без змін, а подану апеляційну скаргу залишити без задоволення.

ОСОБА_2 у встановленому законом порядку, завчасно був повідомлений про час і місце розгляду справи, однак до суду не з'явився та доказів поважності неявки до суду не надав, а тому колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за його відсутності.

ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

___________________________________________________________________________________________________

Справа №564/2673/14-ц Головуючий в суді І інст. - Олійник П.В.

Провадження № 22-ц /787/142/2015р. Суддя-доповідач - Боймиструк С.В.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони по справі є батьками малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3). Дитина проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідач відповідно до ст. 180 СК України зобов'язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, однак не погоджується з ним в частині визначення розміру стягуваних аліментів.

За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України.

З роз'яснень, даних Пленумом Верховного Суду України у п. 17 своєї Постанови №3 від 15 травня 2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідач не заперечує проти сплати аліментів, однак просить зменшити їх до мінімального розміру.

На час ухвалення місцевим судом рішення в даній справі прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років (з жовтня 2014 року) відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» складав 1373 грн.

Тобто, для забезпечення гармонійного розвитку дитини кожному з батьків необхідно на її утримання надавати не менше 686,5 грн., а при стягненні аліментів - не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, ця сума становить 411,9 грн.

З наданих ОСОБА_2 до апеляційної скарги документів вбачається, що у нього на утриманні перебуває ще один малолітній син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Таким чином, виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів малолітньої дитини, рівності обов'язку батьків щодо її утримання, відсутності домовленості сторін щодо розміру аліментів та визнання відповідачем позову про стягнення аліментів в мінімальному розмірі, а також враховуючи ту обставину, що відповідач не працює і внаслідок цього має нерегулярний, мінливій дохід, стан його здоров'я та наявність на утриманні ще одного малолітнього сина, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зменшення розміру стягнутих аліментів з ОСОБА_2 з 650 грн. щомісячно, до 500 грн.. щомісячно, починаючи з 18.11.2014 року (дня звернення з позовом до суду), до досягнення ним повноліття.

Розмір аліментів по 500 грн. щомісячно, є більш наближеним до 30 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, тобто мінімального розміру аліментів та реально можливим до сплати відповідачем.

Крім того, колегія суддів вважає, що стягнувши аліменти у твердій грошовій сумі, місцевий суд зайво зазначив в резолютивній частині рішення «але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку», оскільки це не передбачено ст. 184 СК України.

Відповідно до ст.ст. 11 та 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачкою при подачі позову до суду та в суді не було надано доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 має відповідний дохід та змогу сплачувати аліменти у розмірі саме по 650 грн. щомісячно, а тому висновок суду про можливість сплати ОСОБА_2 аліментів в такому розмірі ґрунтується на припущеннях, що суперечить вимогам ч.4 ст. 60 ЦК України.

Ураховуючи неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків щодо визначення розміру аліментів обставинам справи, оскаржуване рішення підлягає зміні.

На підставі наведеного, керуючись п.3 ч.1 ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Костопільського районного суду від 08 грудня 2014 року змінити.

Другий абзац резолютивної частини зазначеного рішення викласти в такій редакції:

„Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання їх сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 18 листопада 2014 року і до досягнення дитиною повноліття".

Виключити з резолютивної частини рішення місцевого суду висновок про стягнення „ не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку " .

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: