АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Корчевного Г.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Оніщука М.І.,

при секретарі Бугай О.О.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 04 лютого 2015 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Київської міської ради, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОнопченкоСвітлани Вікторівни про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернулася до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до Київської міської ради, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Онопченко СвітланиВікторівни про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_4, після смерті якої відкрилась спадщина на майно, а саме на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_4 позивач звернулася до Приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини після померлої матері, після чого була заведена спадкова справа після померлої ОСОБА_4 Проте, на підставі листа №12/02- 14 від 15.04.2014 року приватного нотаріуса їй (позивачу) було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру з тих підстав, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу на квартиру, оскільки відповідно до вимог статті 182 Цивільного кодексу України, право власності на квартиру виникає з моменту державної реєстрації права власності та оформлюється відповідно до вимог, викладених у статті 126 Цивільного кодексу України, хоча фактично померла ОСОБА_4 була її власником. З огляду на вказане, позивач просила визнати за нею право власності на однокімнатну квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

Унікальний номер справи: 754/12575/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4315/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Скрипка О.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 04 лютого 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Визнано за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт НОМЕР_2, виданий Дніпровським РУ ГУМВС України в м. Києві 06.08.2002 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2, право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, що дорівнює 18,2 кв.м. житлової площі, в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_4 в зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Деснянського районного суду міста Києва від 04 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду 1-ї інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що ухвалюючи рішення, судом не встановлено усі обставини, що мають значення для справи, при цьому суд безпідставно прийшов до помилкового висновку, що позивачка є єдиною спадкоємицею громадянки ОСОБА_4.

Зазначає, що він є сином покійної ОСОБА_4, докази, що підтверджують родинний зв'язок, знаходяться в матеріалах спадкової справи. Після смерті матері апелянт у встановлений законодавством шестимісячний строк подав Приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОнопченкоО.В. відповідну заяву про прийняття спадщини, ця спадкова справа була відкрита по заяві ОСОБА_8, його двоюрідної сестри та племінниці ОСОБА_4. Крім того в межах шестимісячного строку від дня відкриття спадщини на підставі ст.ст. 1281, 1282 ЦК України до нотаріуса надійшла претензія на суму 20000 доларів США до спадкоємців громадянки ОСОБА_4 від кредитора - громадянина ОСОБА_9.

Посилається, що суд першої інстанції всіх спадкоємців та кредиторів покійної ОСОБА_4 до участі в розгляді справи не притягнув, позбавивши їх можливості надати свої пояснення (заперечення) щодо позову та відповідні докази на їх обґрунтування.

Вказує, що оригінал Свідоцтва про право власності на вказану квартиру та оригінал технічного паспорта знаходяться в нього на руках, і якби суд витребував та вивчив матеріали спадкової справи та залучив апелянта до участі в цій справі, то не довелось би ухвалювати незаконне рішення.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 була зареєстрована за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданного Відділом приватизації державного житлового фонду Ватутінської районної державної адміністрації м.Києва 19.09.1994 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 - мати позивача померла.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складається з однокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Також встановлено, що після смерті ОСОБА_4, позивач звернулася до Приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини після померлої матері, після чого була заведена спадкова справа після померлої ОСОБА_4 На підставі листа №12/02-14 від 15.04.2014 року приватного нотаріуса ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру з тих підстав, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу на квартиру, оскільки відповідно до вимог статті 182 Цивільного кодексу України, власності на квартиру виникає з моменту державної реєстрації права власності та оформлюється відповідно до вимог, викладених у статті 126 Цивільного кодексу України, хоча фактично померла ОСОБА_4 була її власником. Крім того, нотаріус порекомендувала позивачу звернутися до відповідних органів з метою отримання дублікату втраченого свідоцтва про право власності на житло.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, як це передбачено ч. 1 ст. 1268 ЦК України.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції з огляду на наступне.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів і висновків експертів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 28.02.2014 року звернулася з заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про отримання витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно, однак їй було відмовлено 28.02.2014 року у наданні інформації з державного реєстру прав на нерухоме майно у зв'язку з відсутністю у державному реєстрі прав на нерухоме майно відомостей про державну реєстрацію квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_4. (а.с.11).

Також вбачається з матеріалів справи, що 19.03.2014 року позивач звернулася до Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації з заявою про отримання дублікату свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1, яке було видано на ім'я ОСОБА_4, однак їй було відмовлено в видачі дублікату свідоцтва про право власності на квартиру, оскільки позивач не брала участі у її приватизації та не має підстав для виготовлення дублікату свідоцтва про приватизацію. (а.с.12).

В квітні 2014 року позивач звернулася з заявою до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме квартири АДРЕСА_1.

24.04.2014 року за вих. №А-1218/5.5 Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві було надано відповідь, що у разі смерті власника об'єктів нерухомого майна, реєстрація прав на які проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, вчинення такої нотаріальної дії як видача свідоцтва про право на спадщину проводиться без державної реєстрації таких прав за померлим власником у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, (а.с.14-15).

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що відповідно до вимог чинного законодавства, з заявою про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно або змін до записів про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а також для отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, може звернутися лише власник. Таким чином, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, а тому змушена звернутися до суду з метою захисту своїх законних прав та інтересів.

З огляду на фактичні обставини справи, суд першої інстанції вірно вважав позовні вимоги обґрунтованими, оскільки факт належності однокімнатної квартири померлій знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а відсутність оригіналу перешкоджає позивачу в здійсненні нею своїх спадкових прав, у зв'язку з чим і задовольнив позовні вимоги в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що вказаний висновок суду першої інстанції повністю відповідає нормам чинного законодавства, при цьому, розглядаючи доводи апеляційної скарги, зазначає наступне.

Відносно посилання апелянта, що суд безпідставно прийшов до помилкового висновку, що позивачка є єдиною спадкоємицею громадянки ОСОБА_4, а він є сином покійної ОСОБА_4, колегія суддів зазначає, що вони не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02 березня 2015 року заяву ОСОБА_2 про витребування доказів задоволено. Витребувано у Міністерства закордонних справ України:

- довідку, чи засвідчувалася заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини за законом від 17 березня 2014 року зав. Консульським відділом Посольства України в Греції ОСОБА_10,

- належним чином завірену копію заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини за законом від 17 березня 2014 року, засвідченої зав. Консульським відділом Посольства України в Греції ОСОБА_10

16.03.2015 р. на виконання вказаної ухвали Міністерством закордонних справ повідомлено, що за результатами перевірки реєстрів нотаріальних дій Посольство України в Грецькій Республіці повідомило про те, що підпис громадянина ОСОБА_1 на заяві щодо прийняття спадщини 17 березня 2014 року не посвідчувався. Крім того повідомлено, що у 2014 році ОСОБА_10 не мав повноважень на вчинення будь-яких консульських дії у Посольстві України в Грецькій Республіці, оскільки у зазначений період він не працював у цій закордонній дипломатичній установі. (а.с. 121)

Таким чином, оскільки заява ОСОБА_1 щодо прийняття спадщини 17 березня 2014 року не посвідчувалася Посольством України в Грецькій Республіці,доводи апелянта відносно того, що він у встановлений законодавством шестимісячний строк подав відповідну заяву про прийняття спадщини, не знайшли підтвердження матеріалами справи.

Відносно доводів апелянта, що в межах шестимісячного строку від дня відкриття спадщини до нотаріуса надійшла претензія на суму 20000 доларів США до спадкоємців громадянки ОСОБА_4 від кредитора - громадянина ОСОБА_9, колегія суддів зазначає, що вказана обставина не є предметом розгляду даної цивільної справи, тому вказані доводи є необгрунтованими.

Відносно доводів ОСОБА_1, що суд першої інстанції всіх спадкоємців та кредиторів покійної ОСОБА_4 до участі в розгляді справи не притягнув, позбавивши їх можливості надати свої пояснення (заперечення) щодо позову та відповідні докази на їх обґрунтування, колегія суддів зазначає, що вони також не знайшли свого підтвердження.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06 квітня 2015 року витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Онопченко СвітланиВікторівни:

- належним чином завірені копії документів, що знаходяться в матеріалах спадкової справи померлої ОСОБА_4.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, наданої ПНКМНО ОСОБА_3 на виконання вказаної ухвали, з заявою про прийняття спадщини померлої ОСОБА_4 звернулася племінниця померлої ОСОБА_8, яка є спадкоємицею другої черги, та спадкоємці першої черги - дочка померлої ОСОБА_2, та син померлої ОСОБА_1 Останній надав заяву про прийняття спадщини за законом, яка посвідчена 17.03.2014 р. зав. Консульським відділом Посольства України в Греції ОСОБА_10 та повторне свідоцтво про народження НОМЕР_3 видане 27.02.2007 р. відділом запису актів цивільного стану адміністрації муніципального утворення міста Алексіна (а.с. 141 - 188)

Як вбачається з відповіді начальника відділу запису актів цивільного стану адміністрації муніципального утворення місто Алексін ОСОБА_11, Свідоцтво про народження НОМЕР_3 відділом запису актів цивільного стану адміністрації муніципального утворення міста Алексіна не видавалося, державна реєстрація народження 11 лютого 1971 за номером запису акта 131 не проводилася, серія свідоцтва ІІ-ИК не належить Тульській області, гербова печатка не відповідає ДСТ і не належить відділу ЗАЦС, назва органу ЗАЦС в абревіатурі друку не відповідає найменуванню органу ЗАЦС. (а.с. 129-130)

Таким сином, судами достеменно встановлено, що спадкоємиця першої черги ОСОБА_2 належним чином звернулася з заявою про прийняття спадщини та надала нотаріусу всі необхідні документи, які доводять те, що спадкодавець є її матір'ю.

Разом з тим, апелянтом ОСОБА_1 не надано належних доказів того, що він також є спадкоємцем першої черги, тобто сином спадкодавця, та того, що він належним чином звернувся з заявою про прийняття спадщини, оскільки надані ним відомості та документи не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

З огляду на вказане, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження матеріалами справи, підстав для її задоволення судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, колегія суддів вважає законними й обґрунтованими висновки районного суду про наявність правових підстав для задоволення позову.

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано правильно.

Інші доводи апеляційної скарги недоведені та містяться лише на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 04 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: