У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Закропивного О.В., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Червинської М.Є.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 10 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 6 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 2 червня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» (далі - ТОВ «ПростоФінанс»), правонаступником якого є ТОВ «Кредитні ініціативи», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір в розмір 80 450 грн на строк до 10 червня 2013 року зі сплатою 12,5 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував і допустив заборгованість, яка станом на 8 жовтня 2013 року склала 15 721 грн 21 коп., яку позивач просив стягнути з ОСОБА_3

Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 10 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 6 жовтня 2014 року, у задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи» просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи», суд першої інстанції виходив із того, що відповідач 17 січня 2011 року здійснив дострокове погашення кредиту, що відповідає вимогам кредитного договору, тому з цього часу кредитні правовідносини припинились. Крім того, боржника не було повідомлено про підвищення процентної ставки з 10 лютого 2009 року до 18,96 % річних.

Апеляційний суд погодився з такими висновками суду першої інстанції, зазначивши також, що доводи апеляційної скарги про надіслання первинним кредитором відповідачу листа-повідомлення від 8 грудня 2008 року щодо підвищення процентної ставки не заслуговують на увагу, оскільки доказів на підтвердження вручення йому цього листа немає.

Проте повністю погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону судове рішення апеляційної інстанції не відповідає.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 2 червня 2008 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір в розмір 80 450 грн на строк до 10 червня 2013 року зі сплатою 12,5 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. 18 травня 2012 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за умовами якого ТОВ «ПростоФінанс» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитним договором від 2 червня 2008 року, укладеним з ОСОБА_3

Пунктом 2.8.3 кредитного договору визначено, що розмір процентної ставки за кредитним договором може бути збільшено у випадку, якщо середньоарифметичне значення курсу національної валюти України по відношенню до долара США, встановленого Національним банком України протягом одного місяця зросте більше ніж на три відсотки в порівнянні з курсом національної валюти до долара США, встановленого Національним банком України на момент укладення договору. При цьому кредитодавець має право відповідно (пропорційно до зміненого курсу національної валюти України до долару США) змінити розмір відсоткової ставки за користування кредитом.

Відповідно до вимог ст. 651 ЦК України сторони погодили, що при настанні будь-якої із обставин, передбачених цим пунктом договору, кредитор може збільшити розмір процентної ставки за договором у наступному порядку, а саме: кредитор надсилає позичальнику письмове повідомлення про відповідну зміну розміру процентної ставки за кредитом та новий графік платежів, у якому визначаються щомісячні платежі, розраховані за новою процентною ставкою (при цьому згідно з п. 2.5. договору розмір відповідної частини суми кредиту, комісії за надання кредиту і комісії за управління кредитом залишаються без змін). Кредитодавець надсилає указане письмове повідомлення і новий графік платежів поштою рекомендованим листом за адресою (ами) позичальника (реєстраційна та фактична), які зазначена(і) в цьому договорі. Відправлення кредитодавцем повідомлення на адресу(и) позичальника, зазначену(і) в договорі, вважається належним повідомленням позичальника щодо встановлення нового розміру процентної ставки за кредитом та новим графіком платежа.

Тобто, договір вже змінено і за фактом односторонньої зміни процентної ставки банк повідомляє позичальника.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ПростоФінанс» вирішено з 10 лютого 2009 року підвищити процентну ставку за кредитним договором до 18,96 % річних, у зв'язку з впливом світової фінансової кризи на банківську систему України та значним знеціненням національної валюти України по відношенню до долара США.

За змістом ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ч. 1 ст. 653 ЦК України в разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Отже, якщо сторонами кредитного договору досягнуто домовленості з усіх його умов, у тому числі щодо збільшення банком в односторонньому порядку процентної ставки за кредитним договором з дотриманням певної процедури, то такі умови повинні виконуватись сторонами з моменту досягнення домовленості, тобто з моменту підписання договору.

Зі змісту п. 2.8.3 кредитного договору вбачається, що належним повідомленням про встановлення нового розміру процентної ставки за кредитом та новим графіком платежа є відправлення повідомлення, а не його отримання. Такі умови договору є домовленістю сторін. Крім того, позивач подав докази відправлення і отримання відповідачем повідомлення.

Таким чином, відповідно до ст. ст. 6, 627, 629, 653 ЦК України сторони кредитного договору домовились про підстави та механізм збільшення процентної ставки, який полягає у направленні кредитором на адресу позичальника рекомендованого листа з повідомленням про встановлення нової процентної ставки, із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 грудня 2012 року № 6-149цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Також з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ПростоФінанс» направляло ОСОБА_3 офіційного листа-повідомлення від 8 грудня 2008 року щодо підвищення та збільшення номінального розміру річної процентної ставки за кредитним договором до 18,96 % річних з графіком платежів у новій редакції. Також ТОВ «ПростоФінанс» було направлено боржнику вимогу про погашення простроченої заборгованості від 2 вересня 2011 року, яка згідно зі зворотнім повідомленням була отримана ОСОБА_3 6 вересня 2011 року, а в подальшому - 5 липня 2012 року, й повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором новому кредитору - ТОВ «Кредитні ініціативи», про що є відповідні докази.

Крім того, у додаток до позовної заяви ТОВ «Кредитні ініціативи» надало вимогу про досудове врегулювання спору, направлену відповідачу з доказами надсилання та отримання останнім даної вимоги.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови в їх прийнятті.

У порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 315 ЦПК України апеляційний суд на зазначені вище обставини справи уваги не звернув, доводи апеляційної скарги не перевірив, не врахував, що кредитодавцем виконано умови кредитного договору щодо процедури повідомлення позичальника про підвищення розміру процентної ставки та дійшов передчасного висновку про залишення в силі рішення суду першої інстанції, що свідчить про його необґрунтованість та незаконність.

За таких обставин ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 6 жовтня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: О.В. Закропивний

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська