Справа № 195/1814/14-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.01.2015 року смт. Томаківка Дніпропетровської області
Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Кондус Л.А., при секретарі - Горват Н.Є., за участю позивача,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с. Томаківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, третя особа - Томаківський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання останньої такою, що втратила право користування жилим приміщенням та про зобов'язання Томаківського районного сектору головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти відповідача з реєстраційного обліку.
Свої вимоги вона обґрунтовує тим, що на підставі свідоцтва про право власності від 19.04.1995 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.04.1995 року вона являється власником житлового будинку АДРЕСА_1.
У вищевказаному житловому будинку вона проживає з часу забудови, тобто з 1988 року.
Позивач зазначає, що у 1995 році до неї звернулася невістка ОСОБА_2, із проханням зареєструвати її у вказаному будинку.
Перебуваючи раніше у добрих родинних відносинах з відповідачкою, вона дала згоду на проживання ОСОБА_2 у своєму будинку і у визначеному законом порядку зареєструвала її за адресою свого домоволодіння, при цьому остання не являлась членом її сім'ї.
Але, проживши в її будинку до 2000 року, відповідач відмовилася від подальшого проживання у ньому і переїхала до іншого місця помешкання.
Відповідно з 2000 року ОСОБА_2 за вказаною адресою без поважних причин не проживає і відповідно не користується житлом, не оплачує комунальних послуг та не бере участі в утриманні будинку. Її син, ОСОБА_3 (колишній чоловік відповідачки), помер ІНФОРМАЦІЯ_3. З того часу у них з відповідачкою відсутні будь-які родинні стосунки.
В зв'язку з тим, що відповідач тривалий час в належному їй домоволодінні не проживає, її реєстрація за вказаною адресою спричиняє для неї своєрідні незручності, так як має намір розпорядитися належним їй житловим будинком на власний розсуд.
Знятись з реєстраційного обліку в добровільному порядку відповідач відмовляється.
Позивач зазначає, що на її вимогу про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні своєю власністю шляхом зняття з реєстраційного обліку відповідач по справі не реагує, а тому захистити власне право вільно володіти майном можливо лише в судовому порядку шляхом подачі позову про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.
Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України, в разі тимчасової відсутності наймача, за ним зберігається жиле приміщення в межах шести місяців.
Оскільки відповідач не проживає у спірному будинку тривалий час, тобто більше шести місяців, то на підставі рішення суду він може бути визнаний таким, що втратив право користування житлом.
Позивач у судовому засіданні підтримала позов в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомила. За таких обставин, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Представник третьої особи - Томаківського РС ГУДМС України в Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, але подав письмову заяву про розгляд справи без участі представника Томаківського РС ГУДМС України, при цьому вирішення заявлених вимог залишає на розсуд суду.
Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які є односельчанами сторін у справі, у судовому засіданні підтвердили факт не проживання відповідача ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1. Оскільки їм відомо, що вона проживала за вказаною адресою до липня 2000 року, а потім переїхала проживати разом зі своїм чоловіком у житловий будинок за іншою адресою.
Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, заслухавши позивача та покази свідків, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1.
Вказаний житловий будинок належить позивачу на підставі свідоцтва про право власності від 19.04.1995 року, посвідченого державним нотаріусом та зареєстрованого у реєстрі за № 898, та свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.04.1995 року, зареєстрованого в реєстрі за № 900, копії яких додано до матеріалів справи.
З довідки Кисличуватської сільської ради від 26.11.2014 року № 372/2-17 вбачається, що позивач у справі дійсно фактично проживає за вищевказаною адресою, а також до теперішнього часу залишається зареєстрованою за цією ж адресою ОСОБА_2, яка є відповідачем у даній справі, та яка фактично там не проживає з 2000 року.
Відповідач ОСОБА_2 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 (без реєстрації), що підтверджується довідкою Кисличуватської сільської ради від 26.11.2014 року № 371/2-17.
Відповідно до положень ст.391 ЦК України, ст.150 ЖК України власник майна маєправо вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» регламентовано, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть.
Згідно ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки , проводиться в судовому порядку.
Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. . 3, 7, 15, 60, 110, 212 - 215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 71, 72 Житлового Кодексу України, ст.ст. 319, 386, ч.2 ст. 405 ЦК України, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право на користування житловим будинком АДРЕСА_1
Томаківському РС ГУДМС України в Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 243,60 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку, при цьому строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Томаківський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Л. А. Кондус