Справа № 657/491/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2015 Каланчацький районний суд Херсонської області

у складі:

головуючого судді Максимович І. В. ,

при секретарі Сібовій А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Каланчак цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення земельного сервітуту, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_2 в якому просить встановити постійне безоплатне право земельного сервітуту, шляхом надання йому права проходити та прокладати через земельну ділянку ОСОБА_3, яке діє від земельної ділянки ОСОБА_1 до колодязя на території ОСОБА_3, довжиною у 7 м. 26 см., шириною в 1,02 см. у відповідності до схеми розробленої ПП ОСОБА_4 .

Позов мотивовано тим, що після смерті батька у 2002 році позивач отримав у спадщину житловий будинок з господарськими забудовами та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1, та ? частину колодязя. Зазначений колодязь був побудований батьками позивача в 1970 році на присадибній ділянці площею 0,50 га., що розташована по АДРЕСА_1. В подальшому на зазначеній земельній ділянці було збудовано житловий будинок, який батьки залишити своїй донці та сестрі позивача ОСОБА_3. Після поділу земельної ділянки колодязь залишився на присадибній земельній ділянці, що належить ОСОБА_3, яка не дозволяла йому проходити на належну їй земельну ділянку та користуватися колодязем. В зв"язку з викладеним він 31 травня 2012 року звернувся до Каланчацької селищної ради з метою укладення договору сервітуту, в результаті чого отримав відповідь, що ОСОБА_3 зобов"язувавлась допускати його до колодязя. Проте, після смерті сестри ОСОБА_3 спадкоємці її майна, зокрема, відповідач ОСОБА_2, перешкоджають йому користуватися колодязем, в зв"язку з чим він змушений звернутися до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити їх з підстав викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволення в зв"язку з необґрунтованістю позову, оскільки вона не є належним відповідачем по справі так як не є власником майна.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 листопада 2002 року позивач ОСОБА_1 набув право власності на ? частини житлового будинку з господарськими забудовами та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1. Вказаний будинок в цілому складається з житлових та нежитлових споруд, ? частини колодязя і огорожи № 3. Іншим співвласником ? частини колодязя була ОСОБА_3. Зазначений колодязь знаходиться на земельній ділянці ОСОБА_3.

Згідно ч.1 ст.401 ЦК України, користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Як вбачається з ст.98 Земельного кодексу України, право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (ч.1 ст.100 ЗК України).

Згідно ст.99 ЗК України, ст.404 ЦК України, право користування чужою земельною ділянкою полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації лінії електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітут.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 не є власником (володільцем) сусідньої чи іншої земельної ділянки щодо тої, на якій вимагає встановлення земельного сервітуту; встановлення земельного сервітуту для мети, вказаної позивачем фактично є найбільш обтяжливим для власника земельної ділянки.

Роз'яснення щодо встановлення земельного сервітуту містяться і в п. 38 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", вирішуючи спори про встановлення сервітуту, суд має враховувати, що земельний сервітут встановлюється стосовно певного об'єкта і не залежить від власників цих об'єктів, оскільки його дія зберігається в разі переходу права на земельну ділянку, що до якої його встановлено,

до іншої особи (частина перша статті 401 ЦК, частина перша статті 101 ЗК), а в разі встановлення особистого сервітуту права закріплюються за певною особою і він припиняється внаслідок її смерті (частина друга статті401, пункт 6 частини першої статті 406 ЦК).

Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки в ефективному її використанні; умовою встановлення сервітуту є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, а сервітут, який встановлюється, є найменш обтяжливим для власника земельної ділянки.

При цьому відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК саме позивач має довести, що повноцінне використання своєї земельної ділянки неможливе без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки; що задоволення потреб сервітуту неможливо здійснити в інший спосіб; що відповідно до частини третьої статті 402 ЦК він не досяг з відповідачем домовленості про встановлення сервітуту та про його умови. За певних обставин для вирішення спірних питань може бути призначена відповідна експертиза.

З огляду на викладене, підстави для встановлення на користь позивача земельного сервітуту відсутні.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню

Керуючись ст. ст. 98, 99, 100 ЗК України, ст. ст. 317, 321 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення земельного сервітуту - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області, через Каланчацький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення, або в порядку ч.1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: Максимович І. В.